У Х В А Л А

22.11.2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0003620 від 14.11.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до суду з даним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.11.2019 до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , про те, що 14.11.2019 о 04.11 годині на митний пост КПП «Ужгород» прибув на «вїзд в Україну» автомобіль марки «Мерседес» із д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_5 , який надав для проходження митного контролю документи на даний автомобіль, що викликало сумніви в працівників прикордонного загону щодо дійсності та відповідності даного документа з фактичними даними кузова автомобіля.
14.11.2019 слідчим відділом Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003620 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
В ході огляду місця події від 14.11.2019 року виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 від 05.12.2014, яке упаковано до паперового конверту білого кольору, автомобіль марки «Мерседес Бенц Спрінтер» модель «320Д», д.н.з. Польської реєстрації НОМЕР_3 , який опечатано та поміщено на спец майданчик Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 10 «А».
14 листопада 2019, враховуючи, що вищевказаний транспортний засіб марки автомобіль марки «Мерседес Бенц Спрінтер» модель «320Д», д.н.з. Польської реєстрації НОМЕР_3 (далі - Транспортний Засіб) міг зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, або може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та може бути предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, у зв`язку з чим даний ТЗ, відповідно до ст. 98 КПК України визнано речовим доказом.

Слідчий вказує у клопотанні, що згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, якими в даному випадку є ТЗ марки свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 від 05.12.2014, та автомобіль марки «Мерседес Бенц Спрінтер» модель «320Д», д.н.з. Польської реєстрації НОМЕР_3 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію є ОСОБА_5 , мешк. АДРЕСА_1 .

Клопотання слідчого обґрунтовується тим, що з метою забезпечення збереження речового доказу та можливості проведення органом досудового розслідування слідчих дій у кримінальному провадженні, для підтвердження чи спростування факту підробки або заміни номерів вузлів та агрегатів вищеописаного транспортного засобу, кузова, в органу досудового слідства виникла необхідність в накладенні арешту на вказане у клопотанні майно.

В судове засідання слідчий не з`явився, однак подав заяву про розгляд клопотання без його участі.
Власник майна в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлявся про дату та час розгляду клопотання Згідно поданої слідчим заяви від 20.11. 2019 року).
Вивчивши зміст клопотання та додані до нього письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового слідства - СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області - проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0003620 від 14.11.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
В рамках даного кримінального провадження досліджуються обставини кримінального правопорушення за матеріалами правоохоронних органів про те, що 14.11.2019 до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , про те, що 14.11.2019 о 04.11 годині на митний пост КПП «Ужгород» прибув на «вїзд в Україну» автомобіль марки «Мерседес» із д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_5 , який надав для проходження митного контролю документи на даний автомобіль, що викликало сумніви в працівників прикордонного загону щодо дійсності та відповідності даного документа з фактичними даними кузова автомобіля.
З матеріалів клопотання слідує, що в ході огляду місця події від 14.11.2019 року виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 від 05.12.2014, яке упаковано до паперового конверту білого кольору, автомобіль марки «Мерседес Бенц Спрінтер» модель «320Д», д.н.з. Польської реєстрації НОМЕР_3 , який опечатано та поміщено на спец майданчик Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 10 «А». Власником транспортного засобу відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_5 .

14.11. 2019 року постановою старшого слідчого слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 , який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, автомобіль марки «Мерседес Бенц Спрінтер» модель «320Д», д.н.з. Польської реєстрації НОМЕР_3 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію є ОСОБА_5 , мешк. АДРЕСА_1 визнаний речовим доказом.

Сторона кримінального провадження ставить питання про накладення арешту на вказане у клопотанні майно з тих підстав, що таке має значення речових доказів та з метою його збереження для проведення всіх слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні.
Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру
щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.
Вивчивши всі матеріали клопотання слідчий суддя приходить до переконання, що стороною кримінального провадження слідчим надано обґрунтування доцільності накладення арешту на вказане у клопотанні тимчасово вилучене майно та додано документи на підтвердження права власності на майно.
У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України суд зобов`язаний при розгляді клопотання про накладення арешту на майна враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного вище слідчий суддя приходить до переконання, що матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим майна критеріям ст. 98 КПК України, а відповідно і можливості його використання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні.
Відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що з метою належного забезпечення потреби досудового розслідування, зокрема для збереження речових доказів, а також для можливості органом досудового розслідування провести всі необхідні слідчі дії з вказаним речовим доказом, втому числі провести необхідні експертизи, слід застосувати арешт вказаного в клопотанні майна і таке втручання у права та інтереси власника майна буде виправданим.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0003620 від 14.11.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Мерседес Бенц Спрінтер» модель «320Д», д.н.з. Польської реєстрації НОМЕР_3 та свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 від 05.12.2014, власником якого є ОСОБА_5 , мешк. АДРЕСА_1 , шляхом заборони розпорядження, відчуження та користування, з подальшим їх зберіганням на спец майданчику Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 10 «А».

Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення (особою, яка не була присутньою на оголошенні протягом п`яти днів з дня отримання її копії) до Закарпатського апеляційного суду.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1