ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/2930/19 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА
Іменем України
30 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 04.07.2019р. відносно ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою продовжено ОСОБА_8 , який обвинувачується, у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.115 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 02.09.2019 року включно.
Суд першої інстанції враховував, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за яке, у разі визнання його винуватими, може бути призначене покарання до 15 років позбавлення волі. Крім того, обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за злочини проти життя особи, тому існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з можливістю виходу на роботу у денний час. В обґрунтування своєї апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що ухвала суду першої інстанції є необ`єктивним, упередженим, ухвалена з порушенням норм КПК України, практики Європейського суду з прав людини. А також, обвинувачений зазначає, що по інкримінованому йому злочину своєї вини жодного разу не визнавав і стороною обвинувачення не було надано суду достовірних доказів щодо ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Вислухавши доповідь судді, думку сторони захисту, які вважали рішення суду не правомірним і просили задовольнити апеляційну скаргу, а також думку прокурора, який вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на не пов`язану з триманням під вартою, а саме домашній арешт, його захисник підтримав клопотання обвинуваченого, в той час, як прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що на даний час відсутні підстави для зміни запобіжного заходу (т.1 а.с.11-13).
Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України випливає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим цього Кодексу.
Як випливає з положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При цьому, п.1 ч.4 ст.183 КПК України наділяє суд правом при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Отже, з наведених норм колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції розглядав клопотання обвинуваченого у межах своїх повноважень з урахуванням чинного законодавства.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які, у разі визнання його винуватими, може бути призначене покарання до 15 років позбавлення волі. Поряд з цим, суд першої інстанції врахував ту обставину, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за злочини проти життя особи і немає місце проживання у м. Харкові.
Вищенаведені обставини переконують колегію суддів в обґрунтованості висновків суду першої інстанції в необхідності продовження тримання під вартою.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, приймаючи до уваги, що висновки суду підтверджуються дослідженими у суду доказами, колегія суддів, приходить до переконання про відсутність підстав для скасування чи зміни судового рішення суду першої інстанції.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 04.07.2019р. відносно ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий
Судді