Провадження № 1-кс/344/8890/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження за №0003075 від 15.09.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий звернулася з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обгрунтування якого посилалася на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 15.09.2019 року, близько 15 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебував по вулиці Леся Курбаса, що в м. Івано-Франківську. У цей момент біля будинку № 4 він побачив потерпілого ОСОБА_7 , який також рухався вказаною вище вулицею.

В цей час ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в громадському місці, з хуліганських спонукань та з метою провокації конфлікту, підійшов до ОСОБА_7 .

Перебуваючи в громадському місці, ОСОБА_4 , поводячись нахабно, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи особливу зухвалість, умисно та безпідставно наніс ОСОБА_7 один удар рукою в ділянку плечей, спричинивши йому фізичний біль. Від отриманого удару ОСОБА_7 вдарився об стіну будинку АДРЕСА_1 , впав на землю та отримав тілесні ушкодження у вигляді забійних саден м`яких частин голови відповідно до довідки з Обласної клінічної лікарні.

Після вчинення злочину ОСОБА_4 пішов у невідомому напрямку, а потерпілий ОСОБА_7 був доставлений в Івано-Франківську Обласну клінічну лікарню.

Також встановлено, що цього ж дня, тобто 15.09.2019, близько 16 год. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку № 32, який знаходиться по вул. Івана Франка, у м. Івано-Франківську, побачив потерпілого ОСОБА_8 , який направлявся по вул. Івана Франка в сторону вул. Незалежності у м. Івано-Франківську.

В цей момент у ОСОБА_4 , виник протиправний умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_8 , а саме його чоловічої сумки марки «OR&MI», чорного кольору.

Після чого, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, переслідуючи особисті корисливі мотиви на незаконне збагачення, несподівано для ОСОБА_8 підбіг до нього спереду та із застосуванням фізичного насильства, а саме нанесенням удару рукою в ділянку плеча потерпілому, відкрито викрав з рук чоловічу сумку марки «OR&MI», чорного кольору, вартість якої становить близько 500 гривень, в якій знаходились документи та ліки.

Після цього, ОСОБА_4 з місця події втік, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій, вчинених ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_8 спричинено майнову шкоду на загальну суму близько 500 грн.

16 вересня 2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України.

У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, з незакінченою середньою освітою.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме відомостями, які містяться в протоколі допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколі пред`явлення особи для впізнання від 15.09.2019, протоколі допиту свідка ОСОБА_9 , протоколі допиту свідка ОСОБА_10 , протоколі допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколі допиту свідка ОСОБА_11 , протоколі протоколі пред`явлення особи для впізнання від 15.09.2019 та інших матеріалах кримінального провадження в їх сукупності.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, за яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України передбачено максимальне покарання - десять років позбавлення волі.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки йому відомі їхні анкетні дані, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставами вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду є те, що він не має міцних соціальних зв`язків. Крім цього, обвинувачений, усвідомлюючи, про неминучість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може виїхати за межі м. Івано-Франківська з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене діяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній на шлях виправлення не став та, маючи не погашену судимість вчинив новий майновий злочин.

Таким чином, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо нього покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи вище наведені ризики, репутацію обвинуваченого, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, не можливе.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки до органів досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є недоцільним, оскільки останній вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів.

Застосування запобіжного заходу у вигляді застави не може бути обране до ОСОБА_4 , оскільки він неповнолітній, не має власного джерела доходу, також відсутні особи, які можуть внести грошові кошти на спеціальний рахунок Івано-Франківського міського суду, а також останній схильний до частого вчинення насильницьких злочинів.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав викладених в ньому обставин, просив задоволити з визначенням застави.

В судовому засіданні захисник підозрюваного щодо задоволення клопотання заперечила, просила відмовити в його задоволенні. У випадку обрання міри запобіжного заходу до її підзахисного, просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки, з нього у СІЗО знущаються та він хворий, у звязку з чим потребує лікування.

Законний представник, підозрюваний в судовому засіданні підтримали думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, законного представника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (п.1 ч.4 ст. 183 КПК України).

16.09.2019 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України, за які передбачано покарання у вигляді штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років та позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч.2 ст. 186 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаних кримінальних правопорушень, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, та те, що він раніше судимий.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задоволити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківська, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадяна України, з незакінченою середньою освітою, раніше судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 15 листопада 2019 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань №12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1