Ухвала
29 липня 2019 року

м. Київ
справа № 206/4311/18

провадження № 51-3706 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Самарського районного суду м. Дніпро від 15 січня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 травня 2019 року,
встановив:
У касаційній скарзі засуджена порушує питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу подано без додержання пунктів 4, 5 ч. 2, ч. 3 та ч. 5 цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються: судове рішення, що оскаржується, обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у ст. 438 КПК України,

а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися

зі ст. 436 КПК України.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону засуджена не дотрималася.
Засудженою у поданій касаційній скарзі не зазначено у чому полягає незаконність оскаржуваних судових рішень, відсутнє обґрунтування необхідності їх зміни чи скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 412 414 цього Кодексу.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що є підставою для їх зміни чи скасування та належним чином обґрунтувати свої доводи.
Крім того, у поданій скарзі відсутня вимога до суду касаційної інстанції, яка повинна узгоджуватись з положеннями ст. 436 КПК, а саме: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції не уповноважений перевіряти оспорюваних рішень на предмет неповноти розгляду, невідповідності висновків, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, а при здійсненні перегляду виходить із фактичних обставин, установлених судами нижчого рівня.
Засуджена заперечує відповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу ст. 433 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Попри те, що оспорюваний вирок переглядався в порядку апеляційної процедури, в скарзі не зазначено таких порушень норм права, які, на думку засудженої, перешкодили чи могли перешкодити апеляційному суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення зважаючи також на точний зміст статей 404, 414 КПК.
За правилами ч. 3 ст. 427 КПК якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі. Однак подана скарга не містить жодних застережень щодо вказаної обставини.
Відповідно до акту, складеного начальником відділу канцелярії управління забезпечення автоматизованого документообігу суду та провідними документознавцями відділу канцелярії управління забезпечення автоматизованого документообігу суду, під час розкриття конверта у касаційній скарзі засудженої

ОСОБА_4 не додані копії вироку Самарського районного суду м. Дніпро та ухвали Дніпровського апеляційного суду, про які зазначено у додатках до скарги,

що суперечить ч. 5 ст. 427 КПК.
Водночас Суд роз`яснює засудженій, що для складання та подання касаційної скарги вона може скористатись правовою допомогою. У разі недостатності коштів засуджена може скористатися безоплатною правовою допомогою, звернувшись до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в порядку п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» № 3460-VI від 02 червня 2011 року.
Таким чином, недодержання засудженою вимог, передбачених ст. 427 КПК, є підставою для залишення її касаційної скарги без руху.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Самарського районного суду м. Дніпро від 15 січня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 травня 2019 року, залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3