Справа №504/802/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.05.2019 року Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Доброслав Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Володимирівка Доманівського району Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, перебуває в цивільному шлюбі, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 (помічник гранатометника) учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Доманівського районного суду Миколаївської області від 15.03.2019р. за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 510 грн. (штраф сплачено 16.04.2019р.)

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого

ст.407 ч.4 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді механіка-водія третього механізованого відділення третього механізованого взводу п`ятої механізованої роти другого механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 02.05.2018р. близько 15 год. під час шикування для перевірки наявності особового складу перед завантаженням до залізничного транспорту на залізничному вокзалі, який розташований в с.Кремидівка Лиманського району Одеської області самовільно залишив місце служби та ухилявся від проходження служби до 29.10.2018р., проводячи свій час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, при цьому пояснив, що 27.02.2017р. він був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за контрактом, в той же день направлений до в/ч польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , де зарахований до списків в/ч та поставлений на всі види забезпечення. В подальшому його направлено для подальшого проходження служби до в/ч НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 його призначено на посаду механіка-водія третього механізованого відділення третього механізованого взводу п`ятої механізованої роти другого механізованого батальйону. Так, 02.05.2018р. близько 15 год. під час шикування для перевірки наявності особового складу перед завантаженням до залізничного транспорту на залізничному вокзалі, який розташований в с.Кремидівка Лиманського району Одеської області, він самовільно залишив місце служби, оскільки втомися від служби та поїхав додому допомагати своїй старенькій матері. Ухилявся від проходження служби до 29.10.2018р., проводячи свій час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. 29.10.2018р. самостійно повернувся до розташування в/ч НОМЕР_1 , яка перебувала в районі виконання завдання за призначенням в зоні проведення операції об`єднаних сил. У вчиненому злочині розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст.407 ч.4 КК України, за ознаками самовільного залишення місця служби, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого, в тому числі матеріали наданої досудової доповіді, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд, зокрема, враховує особу ОСОБА_5 , те, що він раніше судимий, позитивно характеризується за місцем проходження служби, є учасником бойових дій, скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії тяжких відповідно до ст.12 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до положень ст.66 КК України являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині), те, що він приймав безпосередню участь в антитерористичній операції.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що при обранні ОСОБА_5 міри покарання у виді позбавлення волі, можливим застосувати дію ст.75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Згідно ст.72 ч.3 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права

обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно, тому вирок Доманівського районного суду Миколаївської області від 15.03.2019р. слід виконувати самостійно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст.349, 371-373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням. Не приводити вирок у виконання, якщо протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку ОСОБА_5 не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину) і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ст.72 КК України, покарання призначене за вироком Доманівського районного суду Миколаївської області від 15.03.2019р. - складанню не підлягає та виконується самостійно.

На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_5 як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини НОМЕР_1 , а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1