справа № 208/7450/19
№ провадження 1-кс/208/3141/19
УХВАЛА
Іменем України

11 листопада 2019 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Дніпродзержинської міської прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши в залі суду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваного за ч. 2 ст. 186 КК України, в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № №0002096 від 09.11.2019 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, не одружений, раніше судимого:

-17.09.2001 Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. за ч.3 ст.185, ст.44, ч.2 ст.141, ч.2 ст.140, ст.42 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, вирок набув законної сили 02.11.2001, звільнився 06.03.2002 по відбуванню строку покарання;

-10.10.2003 Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. за ч.2 ст.186, ст.69, ст.104 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 місяці 11 днів, звільнений 28.10.2003 після набуття законної сили вироком, звільнено в залі суду, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнити з випробувальним строком 2 роки, вирок набув законної сили 26.10.2003;

-08.11.2004 Дніпропетровським окружним судом за ч.2 ст.187, ч.2 ст.186, ч.4 ст.296, ч.3 ст.296, ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років, на підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання строком 1 місяць за вироком суду від 10.10.2003, до відбування 7 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією особистого майна, вирок набув законної сили 29.12.2004, звільнився 07.03.2001 по відбуванню строку покарання;

-03.11.2011 Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. за ч.2 ст.185, ст.395, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді арешту на строк 3 місяці, вирок набув законної сили 18.11.2011, звільнився 08.05.2012 по відбуванню строку покарання;

-27.01.2015 Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. за .ч2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.69, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, вирок набув законної сили 27.02.2015, звільнився 12.10.2016по відбуванню строку покарання;

-30.01.2018 Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, вирок набув законної сили 02.03.2018, звільнився 11.09.2019 по відбуванню строку покарання;

-також в провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження, за обвинуваченням у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (станом на 11.11.2019 року справа не розглянута),

встановив:

Слідчий звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням, пославшись на те, що ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.186 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.186 КК України.

Повторно, 08.11.2019 приблизно о 23.50 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 перебував у приміщення кафе-бару «Коктейль-бар», що розташований за адресою: м.Кам`янське, пр.Свободи 42-В. В цей час там же перебувала потерпіла ОСОБА_7 , поруч із якою на столі знаходився належний їй мобільний телефон «Nokia 3.1 Plus TA-1104 DS 3/32 GB» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 3332,50 грн. ОСОБА_6 побачив зазначений мобільний телефон та у нього раптово виник протиправний умисел, спрямований на викрадення зазначеного телефону. Реалізуючи свій прямий раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на викрадення мобільного телефону «Nokia 3.1 Plus TA-1104 DS 3/32 GB» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , усвідомлюючи те, що своїми діями він вчиняє протиправне поза волею власника вилучення чужого майна, 09.11.2019 приблизно о 23.50 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у приміщення кафе-бару «Коктейль-бар», що розташований за адресою: м.Кам`янське, пр.Свободи 42-В, ОСОБА_6 підійшов до столику, на якому знаходився зазначений телефон та рукою взяв його, після чого попрямував до виходу з бару. В цей момент потерпіла ОСОБА_7 помітила протиправні дії ОСОБА_6 та голосом почала вимагати від нього повернути телефон. ОСОБА_6 , цілком усвідомлюючи що його дії помічені, тобто усвідомлюючи відкритий характер свого діяння, вимоги ОСОБА_7 проігнорував та, утримуючи викрадене майно при собі, вибіг з бару, після чого побіг у напрямку двору буд. №2 по вул.Ковалевича в м.Кам`янському, отримавши при цьому реальну можливість розпоряджатись викраденим майном. Таким чином ОСОБА_6 довів свій протиправний умисле до кінця.

Згідно до підозри, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у відкритому викраденні чужого майно (грабежі), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

09.11.2019 ОСОБА_6 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Беручи до уваги вищевикладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 , покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме спробам:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду ;

-вчинити інше кримінальне правопорушення.

В ході судового розгляду прокурором та слідчим підтримано клопотання у повному обсязі та зазначено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що підтверджено сукупністю зібраних доказів, та не оспорюється самим підозрюваним. Враховуючи особу підозрюваного, його характеризуючі данні, вважає що він може вчинити інший злочин, та переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того ОСОБА_6 є обвинуваченим у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 185 КК України, яке перебуває на розгляді у Заводському районному суді м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, 11.09.2019 року звільнився з місць позбавлення волі, але на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин; також не має на утриманні осіб, офіційного місця роботи, сталих соціальних зв`язків, що підтверджує заявлені ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому єдиним запобіжним заходом який забезпечить його процесуальну поведінку, є тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні вважав, що ризики є припущенням, так як ОСОБА_6 має постійне місце проживання, та місця роботи, хоча і не офіційне, має намір відшкодувати шкоду потерпілій, а тому вважає що домашній арешт у нічний час є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_6 не оспорюючи обставини кримінального правопорушення, викладені у підозрі та клопотанні, заперечив щодо відповідності заявленого запобіжного заходу як тримання під вартою, вважав що можливим є домашній арешт, зазначив що ухилятися від суду та слідства не буде. Вчинив даний злочин, бо коли він вживає спиртні напої то це має непередбачувані наслідки.

Слідчий суддя, вислухавши слідчого, прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України не оспорюється самим підозрюваним та підтверджено наданими доказами, а саме: показами потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , протоколами пред`явлення ОСОБА_6 для впізнання потерпілій та свідкам, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи вимоги ч.1 та ч.2 ст.177 КПК України, на стадії досудового розслідування кримінального провадження слідчий суддя вважає, що він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає реальними, обґрунтованими та доведеними ризики переховування від органу досудового розслідування та/або суду, можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що може мати наслідки нівелювання або зменшення доказової бази сторони обвинувачення, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 є підозрюваним у скоєнні злочину за ч. 2 ст. 186 КК України, яка передбачає можливе покарання у виді позбавлення волі строком від чотирьох до шести років.

Також враховується особа підозрюваного, який неодноразово судимий за злочини проти власності, звільнився із місць позбавлення волі 11.09.2019 року, є обвинуваченим у скоєнні злочину за ч. 2 ст. 185 КК України, яке на розгляді перебуває у провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, але звільнившись з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, та знов вчинив тяжкий злочин, який є корисливим; відсутність сталих соціальних зв`язків, тяжкість можливого покарання, доводить обґрунтованість заявлених ризиків таких як п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Враховуючи, що санкція ч. 2 ст. 15, п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, слідчий суддя не вбачає наразі іншої можливості запобігти ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування у інший спосіб, ніж тримання його під вартою.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим клопотання слідчого про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

А тому, з врахуванням п. 4 ч. 1 ст. 183 КПК України, підтверджених ризиків передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, особи підозрюваного ОСОБА_6 його характеризуючих даних, суспільного способу життя, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, на переконання слідчого судді, не здатен в повній мірі нівелювати визначені вище ризики, а саме не зможе утримати підозрюваного від переховування від органу досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Керуючись статтями 176-179, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя
постановив:

Клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0002096 від 09.11.2019 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії вказаного запобіжного заходу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з часу його затримання в порядку ст. 208 КПК України з 09.11.2019 року об 13.00 годині, у строк до 04.01.2020 року включно.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38 420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) гривень 00 копійок, після внесення якої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені п.п.1-3, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну - невиконання яких, тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1