УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2019 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні за № 0010053 від 22.10.2019 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-
В С Т А Н О В И В :

01.11.2019 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні за № 0010053 від 22.10.2019 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а саме: на нежитлові приміщення за № 35Г, що розташоване на 2-му поверсі, у секції № 3 загальною площею 15 кв. м., за № 35В, що розташоване на 2-му поверсі, у секції №3 загальною площею 44,1 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які являється речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Встановлено, що в провадженні СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження за № 0010053 від 22.10.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

22 жовтня 2019 року нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Данила Щербаківського, 52: N 35В, площею 44,1 кв.м.; №35Г, площею 15 кв. м. визнано речовим доказом.

Слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
В клопотанні слідчий наводить підставу застосування арешту відповідність вказаного нерухомого майно критеріям, визначеним ст. 98 КПК України щодо речових доказів.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як убачається з матеріалів клопотання, витягу з ЄРДР, кримінальне провадження здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В клопотанні слідчий пов`язує необхідність накладення арешту на вказане нерухоме майно з метою збереження речових доказів. Проте слідчим в клопотанні про накладення арешту, постанові про визнання речовими доказами, також в суді не доведено, за якими саме ознаками вказане нерухоме майно віднесено до речових доказів у кримінальному провадженні, при тому, що ознаки, вказані в клопотанні не відповідають даним про нерухоме майно в доданій постанові про визнання речовим доказом нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 за №37 Г, що розташоване на другому поверсі, у секції №3 загальною площею 15 кв.м., за №37 В, що розташоване на другому поверсі, у секції №3 загальною площею 44,1 кв.м.

Таким чином, зі змісту клопотання убачається, що воно виходить за межі доказування у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим в його задоволенні необхідно відмовити.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для накладення арешту на вказане нерухоме майно, значення якого як речового доказу у даному кримінальному провадженні не доведене.

Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні за № 0010053 від 22.10.2019 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а саме: на нежитлові приміщення за № 35Г, що розташоване на 2-му поверсі, у секції № 3 загальною площею 15 кв. м., за № 35В, що розташоване на 2-му поверсі, у секції №3 загальною площею 44,1 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Данила Щербаківського, 52, які являється речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1