Справа № 487/3142/19
Провадження № 1-кс/487/3330/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2019 року

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000547 від 26.11.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22.04.2019 року слідчий Першого СВ СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. Так підозрюваний будучи військовослужбовцем за контрактом, діючи умисно, з метою ухилення від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , та продовжує перебувати поза межами військової частини проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно до військової частини З метою запобігання переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання та просили про його задоволення.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Просив обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки сторін кримінального провадження, суддя вважає, що вказане клопотання підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що 26.07.2018 солдат ОСОБА_5 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №169 від 03.08.2018 солдат ОСОБА_7 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду оператора зенітної ракетної обслуги 4 зенітної ракетної батареї 2 зенітного ракетного дивізіону зазначеної військової частини.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішенням про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або з окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який тривав на момент вчинення ОСОБА_5 злочину.

Згідно п. п. 1, З ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_5 достеменно було відомо, і до часу не з`явлення вчасно до місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Так, 15.08.2018 солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем за контрактом, діючи умисно, з метою ухилення від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , та продовжує перебувати поза межами військової частини проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Єил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно до військової частини.

Викладені обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними матеріалами службового розслідування, протоколами допиту свідків.

У зв`язку з чим, 12.02.2019 до територіального підрозділу ГУНП в Одеській області за місцем проживання ОСОБА_5 в порядку ст. 40 КПК України направлено доручення про проведення слідчих (розшукових) дій з метою встановлення місцезнаходження останнього, в ході виконання доручення позитивного результату досягти не вдалося.

Оскільки всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії для встановлення місцезнаходження підозрюваного виконані, але ОСОБА_5 не встановлено, підозрюваний продовжує переховуватись від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, 19.04.2019 слідчим оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_5 .

У рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено «… Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

Отже, слідчий суддя дійшла переконання про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 та іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у разі якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті.

Прокурором під час розгляду клопотання не доведено достатніх підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Так, слідчий суддя вважає, що зазначеним у клопотанні ризикам можливо шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладені обставини, слідчий суддя приходить до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти зазначеним ризикам, можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту у певний період з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177- 179, 183, 193-194, 196, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000547 від 26.11.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби: з 21:00 год. до 06:00 год. до 27.01.2020 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 27.01.2020 року наступні обов`язки:

- не покидати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 21:00 год. до 06:00 год.;

- прибувати до слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві за першою вимогою;

- не відлучатися із селища Ширяєво без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання, у разі наявності, до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді діє до 27.01.2020 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1