Справа № 307/3994/14-к
Провадження № 1-кп/307/394/14
26 листопада 2014 рокум. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , України, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, розлученого, раніше судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 162 ч.1 КК України,
В провадженні Тячівського районного суду знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 162 ч.1 КК України
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, він 24 липня 2014 року, близько 14 год. 00 хв., знаходячись в с. Грушово, неподалік дворогосподарства №11 по вул. Шевченка, який належить його колишній дружині ОСОБА_5 , під час побутової сварки з останньою, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи намір на заволодіння чужим майном, всупереч волі ОСОБА_5 , із погрозою застосування до не ї насильств, яке не є небезпечним для життя чи здоров, у виді нанесення ударів, відкрито викрав належний потерпілій мобільний телефон моделі «Nokia-1280», що був у використанні, вартість якого становить 134,50 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 5 вересня 2014 року, близько 5 години, в с. Грушово, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, без дозволу власників будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , мотивуючи свої дії бажанням побачити дитину, шляхом злому вхідних дверей зайшов всередину вказаного будинку, де всупереч волі співвласниці ОСОБА_5 відмовлявся виходити, розпочавши сварку з побутових причин. На вимоги співвласниці будинку ОСОБА_5 покинути приміщення ОСОБА_4 не реагував та добровільно вийти з нього не бажав, а ліг спати і був у будинку виявлений працівниками міліції, що прибули за викликом ОСОБА_5 .
Органом досудового розслідування ці дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 186 ч.2 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я та за ст..162 ч.1 КК України як незаконне проникнення до житла чи іншого володіння особи.
Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду від 23 жовтня 2014 року обвинуваченому ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування застосовано запобіжний захід в виді особистого зобов`язання.
Прокурор також в клопотанні зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 в судове засідання викликався неодноразово, однак на судові виклики Тячівського районного суду не з`являвся, про причини своєї неявки суд не повідомляв. На даний час ОСОБА_4 до суду не з`являється, виконати його привід неможливо через його відсутність по місцю проживання. Наведене свідчить про те, що ОСОБА_4 переховується від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Підставою для внесення даного клопотання стало те, що в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 162 ч.1 КК України, тобто є підстави вважати, що ОСОБА_4 вчинив злочини, один з яких є злочином середньої тяжкості, який відповідно до даних норм закону карається позбавленням волі на строк до шести років. Окрім того, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення переховується від суду, у зв`язку з чим вбачається необхідність у застосуванні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Просить застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Заслухавши прокурора, який клопотання підтримав та просить змінити обраний обвинуваченому запобіжний захід з особистого зобов`язання на тримання під вартою, обвинуваченого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні пояснив, що не являвся на виклики суду в судові засіданні, оскільки виїхав з села Грушева, Тячівського району в село Кобилецьку Поляну, Рахівського району на заробітки, при цьому ні слідчого, ні прокурора, ні суд про відлучення з села Грушева він не повідомляв, потерпілу ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні також просить застосувати до обвинуваченого запобіжний захід в виді тримання під вартою, суд дійшов наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Тячівського районного суду знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 162 ч.1 КК України.
Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду від 23 жовтня 2014 року обвинуваченому ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування застосовано запобіжний захід в виді особистого зобов`язання та покладено на обвинуваченого також обов`язок не відлучатися з Грушева без дозволу слідчого прокурора або суду.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судові засідання не з`являвся неодноразово та про причини своєї неявки суду не повідомляв.
Застосовані ухвалами Тячівського районного суду від 11 листопада 2014 року, 14 листопада 2014 року, 17 листопада 2014 року щодо ОСОБА_4 примусових приводів бажаних наслідків не дали, оскільки згідно довідок виконкому Грушівської сільської ради від 17.11.2014 року за №6182, від 19 листопада 2014 року за №6196, від 21 листопада 2014 року за №6225 обвинувачений ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_1 , на території Грушівської сільської ради тривалий час відсутній.
Ухвалою Тячівського районного суду від 21 листопада 2014 року по даному провадженню за клопотанням прокурора було оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 та надано дозвіл на його затримання з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 187 КПК України у разі неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю, слідчий суддя, суд має право постановити ухвалу про привід підозрюваного, обвинуваченого, якщо він не з`явився для розгляду клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту чи тримання під вартою, або ухвалу про дозвіл на його затримання з метою приводу, якщо ухвала про привід не була виконана.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох злочинів, один з яких є злочином середньої тяжкості, який згідно ст. 186 ч.2 КК України карається позбавленням волі на строк до шести років.
Згідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, ч.1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 прокурор посилається на необхідність запобіганню подальшим його спробам переховуватися від суду. Протягом часу розгляду кримінального провадження в суді ОСОБА_4 за викликом суду неодноразово не з`являвся.
За матеріалами справи підозра ОСОБА_4 обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Беручи до уваги вищенаведене та те, що обвинувачений вчинив декілька злочинів, один з яких є злочином середньої тяжкості, раніше судимий, переховувався від суду протягом тривалого часу, порушив обов`язок не відлучатися з Грушева без дозволу слідчого прокурора або суду, так як зі слів обвинуваченого він виїхав на заробітки в Кобилецьку Поляну, Рахівського району, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спроб переховуватись від суду, а також зважаючи на те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання процесуальних обов`язків та належної поведінки обвинуваченого, суд вважає, що клопотання слід задовольнити частково та змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на виключний запобіжний захід в виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Згідно вимог ст.182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину середньої тяжкості (санкцією ст. 186 ч.2 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі до шести років), - у межах від одного до двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати.
Тому, при визначені розміру застави, суд враховує обставини кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, майновий та сімейний стан, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства і вважає доцільним визначити ОСОБА_4 заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі десяти мінімальних заробітних плат, яка зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178,183,184, 331 КПК України, суд
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Змінити запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання на тримання під вартою.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 . запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, із визначенням розміру застави.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, тобто з 11 години 50 хвилин 25 листопада 2014 року.
Строк дії ухвали до 11 годин 50 хвилин 24 січня 2015 року.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі, протягом строку дії ухвали, тобто до 24 січня 2015 року.
У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади протягом дії запобіжного заходу у виді застави.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки :
1) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;
2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
Визначити строк дій зазначених обов`язків до 24 січня 2015 року.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Тячівського районного суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово Тячівський районний суд.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави;
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий : ОСОБА_1