Справа № 183/3135/19
№ 1-м/183/3/19

У Х В А Л А
05 червня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно громадянина України ОСОБА_3 ,-
за участю прокурора ОСОБА_4
В С Т А Н О В И Л А :
16 травня 2019 року до Новомосковського міськрайонного суду надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке мотивоване тим, що вироком Ставропольського районного суду Самарської області від 31.03.2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Самарського обласного суду від 23.05.2017 року ОСОБА_3 , було засуджено за ч.3 ст. 30, п. "г" ч.4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, з використанням електронних та інформаційно-телекомунікаційних мереж, групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі) до 12 років позбавлення волі.
19 березня 2018 року відповідно до наказу № 789/5 Міністерством юстиції України було прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого ОСОБА_3 на підставі ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та запиту №06-157468/17 Міністерства юстиції РФ від 19.12.2017 року, у зв`язку з чим, необхідно визначити норми (статті, частини статей) КК України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення та строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_3 на підставі зазначеного судового рішення.
В судовому засіданні прокурор, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, та висловив свою позицію щодо приведення зазначених судових рішень відносно ОСОБА_3 у відповідності із законодавством України.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши думку прокурора, суд приходить до висновку, що клопотання Міністерства юстиції України обґрунтоване й підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Передача засуджених для відбування покарання з однієї держави в іншу регулюється Конвенцією про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, яка ратифікована Україною 22.09.1995 року і набула чинності для України з 01.01.1996 року, та ст.606 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд зобов`язаний додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини першої статті 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або місцем знаходження Міністерства юстиції України.
Відповідно до копії паспорту громадянина України останнє місце реєстрації та проживання ОСОБА_3 в Україні встановлено за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.33-35), засуджений ОСОБА_3 написав заяву та виявив бажання про його переведення для подальшого відбуття покарання в Україні (а.с.6).
На даний час ОСОБА_3 відбуває покарання у ФКУ ВК №26 УФСВП Росії по Самарській області, де він характеризується задовільно (а.с.39), за станом здоров`я - здоровий, працездатний та може слідувати етапом (а.с.38).
Відповідно до довідки ФКУ ВК №26 УФСВП Росії по Самарській області, кінець строку відбуття покарання у ОСОБА_3 - 03.07.2028 року.
Відповідно до п. b) ч. 1 ст. 9 Конвенції компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 даної Конвенції, якою передбачено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган:
a) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно
викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку;
b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом;
c) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі;
d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
Відповідно до вироку Ставропольського районного суду Самарської області від 31.03.2017 року ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст. 30, "г" ч.4 ст. 228.1 КК РФ з урахуванням апеляційної ухвали Самарського обласного суду від 23.05.2017 року до 12 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишений без зміни до набрання вироку законної сили.
Термін покарання ОСОБА_3 рахується з моменту проголошення вироку, тобто з 31.03.2017 року.
Зараховано в строк відбування покарання час тримання його під вартою з 04.07.2016 року по 30.03.2017 відповідно включно.
Відповідно до ч. 3 ст. 610 КПК України засудженому слід визначити статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, вчинені засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку Російської Федерації.
При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:
1)якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;
2)якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані:
- за ч. 3 ст. 30 КК РФ, як замах на злочин, тобто умисні дії (бездіяльність) особи, безпосередньо спрямовані на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з не залежних від цієї особи обставинам; за зазначені дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 15 КК України, як закінчений замах на вчинення злочину, коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі;
- та за "г" ч. 4 ст. 228.1 КК РФ, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, з використанням електронних та інформаційно-телекомунікаційних мереж, групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі; за зазначені дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 307 КК України - за незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих та особливо великих розмірах, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.
Таким чином, за вироком Ставропольського районного суду Самарської області від 31.03.2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Самарського обласного суду від 23.05.2017 року ОСОБА_3 слід вважати засудженим:
- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, та визначити йому покарання у виді 12 років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчий установі. При цьому суд враховує, що санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Однак, беручи до уваги вимоги ст. 11 Конвенції та ч.ч. 3,4 ст. 610 КПК України щодо неможливості погіршення становища засудженого вироком суду Російської Федерації в порівнянні із законодавством України, суд не вбачає правових підстав визначати інше покарання.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_3 слід рахувати з моменту винесення вироку, тобто з 31.03.2017 року. Зарахувати у строк відбування покарання час його тримання під вартою з 04.07.2016 року по 30.03.2017 відповідно до вимог ст. 72 КК України.
Визначення судом виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, чинним законодавством України не передбачено.
На підставі викладеного, керуючись Конвенцією «Про передачу засуджених осіб» від 21.03.1983 року, ст. 610 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Вважати ОСОБА_3 засудженим:
За вироком Ставропольського районного суду Самарської області від 31.03.2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Самарського обласного суду від 23.05.2017 року:
- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України та визначити йому покарання у виді 12 років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчий установі.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_3 слід рахувати з моменту винесення вироку, тобто з 31.03.2017 року.
Зарахувати у строк відбування покарання час тримання ОСОБА_3 під вартою з 04.07.2016 року по 30.03.2017 відповідно до вимог ст. 72 КК України.
Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1