Провадження № 11-кп/4820/560/19
Справа № 682/744/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 березня 2018 року за № 0000067 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 липня 2019 року, -

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Нетішин, Хмельницької області, не одруженого, не працюючого, з середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України, раніше не судимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України - три роки шість місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України - чотири роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_7 покарання шляхом частково складання призначених покарань за кожен злочин - 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 4 липня 2019 року. Зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання період утримання під вартою з 19 вересня 2018 року по 27 грудня 2018 р включно. Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід до набрання вироком законної сили - тримання під вартою із залу суду.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця с. Караматкан, Урицького району, Кустанайської області, Республіки Казахстан, не одруженого, не працюючого, з середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку 2 (два) роки. Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 19 червня 2019 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування 10 березня 2018 року за № 0000067 в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

За вироком суду, 7 березня 2018 року в АДРЕСА_3 близько о 10 год. 00 хв. ОСОБА_7 спільно з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, за попередньою змовою між собою як група осіб, з єдиним умислом, переслідуючи корисливі мотиви, з метою наживи та протиправного заволодіння чужим майном, вирішили проникнути до приміщення кімнати, яка виділена в користування ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та двері якої були замкнені. З метою реалізації злочинної домовленості особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з вікна кухні переліз на балкон, з якого проник до вказаної кімнати та з середини відчинив двері. Проникнувши до кімнати, належної ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, спільно з ОСОБА_7 таємно викрали срібний перстень масою 1,9 грама вартістю 24 грн., срібний перстень з перлиною масою 1,5 грама вартістю 19 грн., мобільний телефон марки «Sony XPERIA 3112» вартістю 1200 грн., які в подальшому реалізували шляхом продажу в ломбардне відділення №33 ПТ «Ломбард» Регіональний» ПП Златодар 585» і Компанія» в АДРЕСА_4 , а також срібний ланцюжок, масою 3,67 грама вартістю 46 грн. 43 коп., срібний браслет «Пандора» масою 3,51 грама вартістю 44 грн. 40 коп., якими розпорядилися на власний розсуд, чим заподіяли матеріальної шкоди ОСОБА_11 на загальну суму 1 333 грн. 83 коп.
Крім того, 8 березня 2018 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_7 , діючи повторно, переслідуючи корисливі мотиви, з метою наживи та протиправного заволодіння чужим майном, через попередньо відчинені двері проник до приміщення кімнати у квартирі АДРЕСА_3 , виділеній у користування ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , звідки таємно викрав планшет марки "Prestigio Multipad 7/0 Ultra+" вартістю 1000 грн., мобільний телефон марки "Samsung" моделі " GT- S3600І" вартістю 454 грн 33 коп., золоту каблучку 500 проби масою 1.68 грама вартістю 1094 грн., золоту каблучку 585 проби масою 2,46 грама вартістю 1601 грн 46 коп., золотий ланцюжок 500 проби масою 4,33 грама вартістю 2819 грн, золоту підвіску 585 проби масою 1,26 грама вартістю 820 грн, золоті сережки (гвинтові) 585 проби масою 1,1 грама вартістю 820 грн, належні ОСОБА_11 , чим заподіяв матеріальної шкоди останній на загальну суму 8608 грн 79 коп.
Крім цього, 8 березня 2018 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_7 , діючи повторно, спільно з ОСОБА_8 , за попередньою змовою між собою як група осіб, з єдиним умислом, переслідуючи корисливі мотиви, з метою наживи та протиправного заволодіння чужим майном, через попередньо відчинені особою, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, двері проникли до приміщення кімнати у квартирі АДРЕСА_3 , виділеній у користування ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , звідки таємно викрали планшет марки "Samsung SM T110", належний ОСОБА_11 , вартістю 1400 гривень, який в подальшому реалізували шляхом продажу в ломбардне відділення № 33 ПТ "Ломбард" Регіональний" ПП Златодар 585" і Компанія" в м. Нетішині на пр-кті Незалежності, 15, чим заподіяли матеріальної шкоди ОСОБА_11 на вказану суму.
27 березня 2018 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_7 , діючи повторно, перебуваючи неподалік буд. № 12А по проспекту Незалежності у м. Нетішин, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна з корисливих мотивів, умисно наніс ОСОБА_14 декілька ударів кулаком в обличчя та відкрито викрав із рук потерпілого мобільний телефон марки "Nokia" моделі "1616-2" вартістю 135 грн., в якому знаходилася сім-картка мобільного оператора зв`язку ПрАТ "Київстар" вартістю 25 грн., а також мобільний телефон марки "Nokia" моделі "206" без батареї та без задньої кришки, вартістю 280 грн і мобільний телефон марки "Simens" моделі "С72", вартістю 117 грн., які знаходились у внутрішній кишені куртки потерпілого, чим заподіяв шкоди ОСОБА_14 на загальну суму 557 грн.
Непогоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати в частині засудження його за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України та ухвалити новий вирок, призначивши йому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 75, 76 КК України.
Вирок вважає незаконним, висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи; призначене покарання за ч. 2 ст. 186 КК України надто суворим.
Судом не повністю враховано, що він раніше не судимий, за час розгляду справи не вчинив жодного правопорушення, вину у вчиненні кримінального правопорушення щодо ОСОБА_14 визнав повністю.
Вважає, що дії щодо викрадення майна з квартири ОСОБА_11 судом оцінені неправильно, факти крадіжок доказами не підтверджені.
Судом не враховано покази обвинуваченого ОСОБА_8 , надані під час судового слідства, в яких він вказав, що дозволив ОСОБА_15 відкрити двері у кімнату потерпілої ОСОБА_8 , при цьому нікому не повідомив, що його квартира рішенням суду поділена і велика кімната виділена в користування його бувшій дружині ОСОБА_11 .
Стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження поділу квартири.
Не надана оцінка тому, що ювелірні вироби йому передав ОСОБА_15 , який допитаний не був.
Судом не було досліджено його співучасті у викрадені майна, зокрема форми такої, оскільки він майно не крав, а лише його збував, не знаючи, що таке крадене.
До кімнати, в якій знаходилось викрадене майно, він не заходив та не ночував, оскільки там перебувала потерпіла ОСОБА_16 , з якою у нього був конфлікт.
Доповнивши апеляційну скаргу, просив вирок скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Судом не повністю враховано обставини, які пом`якшують покарання, зокрема: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій з боку потерпілого.
У судовому засіданні апеляційного суду уточнив вимоги своєї апеляційної скарги та просив вирок в частині засудження його за ч. 2 ст. 185 КК України скасувати та провадження по справі закрити на підставі ст. 284 КПК України, а в частині засудження за ч. 2 ст. 186 КК України змінити, застосувавши ст. ст. 75, 76 КК України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 , які поклались на думку суду, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, надавши всім учасникам провадження право виступу у судових дебатах, а обвинуваченим останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в межах поданої обвинуваченим ОСОБА_7 апеляційної скарги, зокрема щодо доведеності його вини за ч. 3 ст. 185 КК України та щодо невідповідності призначеного покарання за ч. 2 ст. 186 КК України.

Вирок щодо ОСОБА_8 не оскаржується жодним із учасників провадження, а тому не перевіряється.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність скасування вироку в частині визнання його винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку із недоведенням його вини, то такі колегія суддів до уваги не приймає, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами, проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за викладених у вироку обставин, за який його засуджено, ґрунтуються на зібраних у справі та досліджених в судовому засіданні доказах.

Як правильно встановлено судом першої інстанції за обставин, зазначених вище, ОСОБА_7 винний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло.

Як в суді першої, так і апеляційної інстанцій обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав частково та пояснив, що 7 березня 2018 року він був у квартирі ОСОБА_8 , де разом із ним, ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 розпивали алкогольні напої на кухні. Так як одна із кімнат квартири була зачинена на замок, на прохання ОСОБА_8 . ОСОБА_15 переліз з кухні на балкон, а з балкону в кімнату, яка була зачинена, та відкрив в ній з середини двері. Бачив як ОСОБА_15 взяв у кімнаті ОСОБА_11 фотоапарат і мобільний телефон, які потім здав. Пізніше, у під`їзді будинку ОСОБА_15 дав йому ювелірні вироби: золотий ланцюжок, два золоті персні, золоті сережки, 2 срібних персні, та запропонував здати їх в ломбард, на що він погодився. Того ж дня, зустрів ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , яких попросив здати вказані ювелірні вироби в ломбард на свій паспорт, на що ОСОБА_18 погодився та здав їх. Окрім того, 8 березня 2018 року ОСОБА_8 взяв у кімнаті своєї дружини планшет та запропонував також здати його у ломбард. Він погодився і вони разом ходили здавати планшет.

Однак, вказані пояснення апеляційний суд оцінює критично, оскільки такі є непослідовними, нелогічними, такими, що не узгоджуються з наявними у матеріалах справи доказами.
Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, зокрема у викраденні майна, належного ОСОБА_11 , підтверджується наступними доказами, дослідженими судом першої інстанції.
Так, потерпіла ОСОБА_11 у судовому засіданні суду першої інстанції показала, що вона проживає в одній квартирі з ОСОБА_8 в АДРЕСА_2 . Рішенням суду встановлено порядок користування нею, тобто ОСОБА_8 виділена одна кімната, а їй та дітям інша. Працює у м. Києві. Перед від`їздом свою кімнату зачинила на ключ. 8 березня 2018 року їй зателефонувала сусідка та повідомила, що в її квартирі перебувають сторонні особи, які розпивають там спиртні напої. Приїхавши додому, виявила, що з належної їй кімнати викрадено: два планшети, два мобільні телефони, фотоапарат, золоті ювелірні вироби: ланцюжок з іконкою, два персні, сережки, а також срібні вироби: два персні, браслет "Пандора", ланцюжок.

Свідок ОСОБА_16 в суді першої інстанції показала, що 7 і 8 березня 2019 року була у квартирі ОСОБА_8 , розпивала алкогольні напої з ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 і ОСОБА_8 . Бачила, як ОСОБА_15 з кухні через вікно виліз на балкон та з балкона зайшов у кімнату ОСОБА_11 і відчинив її з середини.
Свідок ОСОБА_18 показав, що у березні 2018 року, перебуваючи у дворі одного з будинків в м. Нетішині разом з ОСОБА_19 , до них підійшов ОСОБА_7 та показавши золоті ювелірні вироби: ланцюжок з іконкою, персні, сережки, запитав чи є в нього паспорт, щоб здати золото та інші прикраси. Пояснив, що це все йому дала подруга. Він погодився і пішов з ОСОБА_7 у ломбард. Останній здав у ломбард золоті вироби, крім сережок, а він дав свій паспорт і підписав договір. Бачив, що на виробах є заводська проба золота. Гроші у ломбарді забирав ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_19 показав, що у березні 2018 року ОСОБА_7 пропонував йому та ОСОБА_18 здати в ломбард золоті вироби: ланцюжок, сережки, два персні. Він відмовився, а ОСОБА_20 пішов з ОСОБА_7 у ломбард.
Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні викрадення майна, належного ОСОБА_11 , підтверджується також і об`єктивними доказами.
Зокрема, рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15 травня 2013 року визнано порядок користування квартирою АДРЕСА_3 та виділено у користування ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 житлову кімнату розміром 17,7 кв.м. з лоджією 7 кв.м., а ОСОБА_8 - житлову кімнату площею 12,6 кв.м (Т.2, а.м.п.94).
Дотримання вказаного порядку користування квартирою підтвердили у судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_8 , так і потерпіла ОСОБА_11 .
Даними заяви ОСОБА_12 від 10 березня 2018 року підтверджується, що вона надала добровільну згоду працівникам поліції на огляд кімнати у квартирі АДРЕСА_3 (Т.2, а.м.п.90).
Із даних протоколу огляду місця події від 10 березня 2018 року, за участі понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , вбачається виявлені пошкодження дверей кімнати з внутрішньої сторони, переданої в користування ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 квартири АДРЕСА_3 , (Т.2, а.м.п.91).

Із даних фотокопій бирок до срібних та золотих виробів, які були викрадені у потерпілої ОСОБА_11 , вбачається вага, проба та ціна таких виробів (Т.2, а.м.п.92).

Даними схематичних зображень (малюнків), здійснених потерпілою ОСОБА_11 , підтверджуються які саме прикраси у неї були викрадені, зокрема: 2 золоті каблучки, золоту підвіску, золотий ланцюжок, срібну каблучку, срібну каблучку з перлиною та браслет «Pandora» (Т.2, а.м.п.93).

Даними заяви ОСОБА_7 від 10 березня 2018 року підтверджується добровільна видача працівникам поліції мобільного телефону марки «Samsung GT-S 3600І», належного ОСОБА_12 (Т.2, а.м.п.95).
Із даних протоколу огляду предметів від 10 березня 2018 року вбачається, що оглядався мобільний телефон марки «Samsung GT-S 3600І», належний ОСОБА_12 , та його вилучено для повернення власнику (Т.2, а.м.п.96).
Із даних висновку судової товарознавчої експертизи № 12.1-0235:18 від 16.03.2018 року вбачається, що ринкова вартість представленого на дослідження мобільного телефону марки «Samsung» моделі «GT-S3600I», станом на 8 березня 2018 року, могла становити 454 грн. 33 коп. (Т.2, а.м.п.99-102).
Даними договорів № 331181394 та № 331181393 від 07 березня 2018 року, укладеними між ПТ «Ломбард» Регіональний» ПП Златодар 585» і Компанія» м. Нетішин і ОСОБА_23 , підтверджується, що останній здав срібну каблучку-пірсинг за 78 грн. 98 коп. та мобільний телефон Sony XPERIA 3112 за 900 грн. (Т.2, а.м.п.112-113).
Даними договору № 331181413 від 08 березня 2018 року, укладеним між ПТ «Ломбард» Регіональний» ПП Златодар 585» і Компанія» м. Нетішин, пр. Незалежності, 15 і ОСОБА_8 , стверджується, що останній здав у ломбард планшет марки «SAMSUNG SM-T110» за 400 грн. (Т.2, а.м.п.114).
Із даних протоколу огляду CD-R диску з відеофайлами з камери зовнішнього спостереження ломбарду ПТ «Ломбард» Регіональний» ПП Златодар 585» і Компанія» м. Нетішин від 15 березня 2018 року вбачається, що 08 березня 2018 року ОСОБА_8 і ОСОБА_7 заходять в ломбард, ОСОБА_7 дістав планшет та передав його касиру, а касир оглянув планшет та повернув ОСОБА_7 на період складання договору. Коли в ломбард зайшли сторонні особи, ОСОБА_7 планшет сховав, а коли сторонні особи вийшли передав знову касиру, який видав ОСОБА_7 договір та гроші. ОСОБА_8 постійно знаходився біля ОСОБА_7 (Т.2, а.м.п.115-116).
Даними заяви ОСОБА_7 про добровільну видачу працівникам поліції планшету марки «Prestigio Multipad 7.0 ultra+» чорного кольору підтверджується, що даний планшет викрав саме він та належить він ОСОБА_11 (Т.2, а.м.п.119).
Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 23 березня 2018 року з відеозаписом до нього, проведеного за участю ОСОБА_24 , підтверджуються обставини, при яких ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у квартирі останнього в АДРЕСА_2 , у окремій кімнаті викрали планшет та в подальшому здали в ломбард, а за виручені кошти купили продукти харчування і алкогольні напої. Пізніше, коли всі присутні в цій квартирі спали, вона знаходилась у цій окремій кімнаті і бачила, як ОСОБА_7 зайшов у цю кімнату, шукав речі, із шкатулки на стінці викрав золоті прикраси: ланцюжок з підвіскою, перстень та сережки, в іншій шухляді знайшов і викрав планшет та мобільний телефон типу жабка. При цьому ОСОБА_24 також показала, яким чином ОСОБА_15 відкривав двері та проникав у кімнату потерпілої і відчиняв з середини двері; місце викрадення ОСОБА_7 майна (Т.2, а.м.п.122-124).
Даними договорів № 0011891, № 0011890 та № 0011889 від 9 березня 2018 року, укладеними між ПТ "Ломбард"Кредит Віп-Голд і компанія" м. Нетішин та ОСОБА_18 , підтверджується, що останній здав золоту каблучку, золотий ланцюжок та золоту підвіску (Т.2, а.м.п.127-128).
Вказані договори узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_18 , який показав, що ОСОБА_7 дав йому для здачі в ломбард золоті вироби: каблучку, ланцюжок з підвіскою.
Із даних протоколу слідчого експерименту від 24 березня 2018 року за участю ОСОБА_15 вбачається, що перебуваючи у квартирі ОСОБА_8 в АДРЕСА_2 , на прохання останнього переліз через вікно з кухні на балкон, а з балкона у вітальню, яка була зачинена на замок, та відрив з внутрішньої сторони двері. Після цього він з ОСОБА_8 дивились у вказаній кімнаті телевізор. Потім у цю кімнату зайшли ОСОБА_7 і ОСОБА_24 . ОСОБА_7 показав йому мобільний телефон SONY і запропонував його продати, на що він погодився. Він ще взяв прикраси із срібла на полиці на стінці і разом з ОСОБА_7 пішли в ломбард. По дорозі зустріли ОСОБА_23 , якого попросили здати мобільний телефон в ломбард на свій паспорт (Т.2, а.м.п.167-169).
Із даних довідок ФОП ОСОБА_25 вбачається вартість викрадених речей, зокрема: золотої каблучки, 585 проби, масою 2,46 гр становить 1601 грн. 46 коп.; золотої каблучки, 585 проби, масою 1,68 гр 1094 грн.; золотого ланцюжка, 500 проби, масою 4,33 гр. - 2819 грн.; золотої підвіски, 585 проби, масою 1,26 гр. - 820 грн.; золотих сережок, 585 проби, масою 1,1 гр. - 820 грн.; срібної каблучки, 925 проби, масою 1,90 гр. - 24 грн.; срібної каблучки з перлиною, 925 проби, масою 1,5 гр - 19 грн.; срібного ланцюжка, 925 проби, масою 3,67 гр. 46 грн. 43 коп.; срібного браслету "Пандора", 925 проби, масою 3,51 гр. 44 грн. 40 коп. (Т.2, а.м.п.154-163).
Із даних довідок ФОП ОСОБА_26 від 23 березня 2018 року вбачається, що станом на березень 2018 року вартість бувшого у використанні планшета марки "Prestigio Multipad 7.0 Ultra+" становить 1000 грн.; бувшого у використанні планшета марки «SAMSUNG SM-T110» - 1 400 грн., бувшого у використанні мобільного телефону марки "Sony XPERIA 3112" - 1200 грн. (Т.2, а.м.п.164-166).
Досліджені докази винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, є належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85, 86 КПК України, оскільки зібрані в установленому законом порядку та прямо вказують на обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_7 кваліфіковані правильно за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в житло.
З урахуванням вказаного, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про невинуватість його у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Доводи ОСОБА_7 про неврахування судом показань ОСОБА_8 щодо надання дозволу ОСОБА_15 на відкриття дверей у кімнату ОСОБА_11 , колегія суддів до уваги не приймає з наступних підстав.

Встановлено, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15 травня 2013 визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_3 . Зокрема, у користування ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 виділено житлову кімнату, розміром 17,7 кв.м. з лоджією 7 кв.м., а ОСОБА_8 - житлову кімнату, площею 12,6 кв.м (Т.2, а.м.п.94).
Про вказану обставину обвинувачені знали та постійно відпочивали лише у кімнаті, виділеній у користування ОСОБА_8 . Незважаючи на вказане, всупереч волі законного володільця ОСОБА_11 , в порушення встановленого рішенням суду порядку, останні незаконно проникли до її житла кімнати , та скоїли з неї ряд крадіжок.
За таких умов, дозвіл ОСОБА_8 на проникнення до житла не має правового значення, оскільки останній не є його законним володільцем.
Що стосується відсутності доказів на підтвердження встановленого порядку користування квартирою, то вказане спростовується наявним в матеріалах справи рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15 травня 2013 року (Т.2. а.м.п.94).
Твердження ОСОБА_7 про те, що судом не було досліджено його співучасті у викрадені майна, зокрема форми такої, а також того, що до кімнати, в якій знаходилось викрадене майно, він не заходив, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.
Так, із даних протоколу слідчого експерименту із свідком ОСОБА_24 та відеозапису до нього вбачається, що остання повідомила, що ОСОБА_7 зайшов у кімнату, яка належить потерпілій ОСОБА_11 , та викрав майно.
Разом з тим, із даних протоколу слідчого експерименту з учасником подій ОСОБА_15 та відеозапису до нього вбачається, що останній також повідомив, що під час його перебування у вищевказаній кімнаті до нього підійшов ОСОБА_7 та показав йому мобільний телефон SONY і запропонував його продати, на що він погодився.
Отже, ОСОБА_7 проникав до кімнати та викрав з неї вищезазначене майно та є співучасником вказаного злочину.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність призначення йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 75 КК України не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Слідуючи вищенаведеним положенням Закону, місцевий суд, обґрунтовано, з урахуванням вказаних норм чинного законодавства, призначив обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України чотири роки позбавлення волі.
Призначене обвинуваченому покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним у ст. ст. 65, 69 КК України та роз`ясненням, що містяться у пунктах 1, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 із внесеними змінами Постановою Пленуму Верховного Суду від 12 червня 2009 року № 8 «Про практику призначення судами кримінального покарання», оскільки місцевий суд призначив покарання у межах, встановлених санкцією статті, інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд правильно врахував, що він вчинив тяжкий злочин, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має задовільний стан здоров`я, не працює, не має міцних соціальних зв`язків; свою вину за ч. 2 ст. 186 КК України визнав частково, отже у скоєному не розкаявся. Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не встановлено.
Разом з тим, судом правильно взято до уваги і досудову доповідь органу пробації, з якої вбачається, що існує висока ймовірність вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення, виправлення останнього можливе лише за умови постійного нагляду та контролю, а також інтенсивного застосування виховних заходів в умовах ізоляції від суспільства.
Колегія суддів погоджується, що призначене обвинуваченому покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Статтею 75 КК України передбачено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
У п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року роз`яснено порядок застосування ст. 75 КК України та вказано, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. При звільненні особи від відбування покарання з випробуванням суди у резолютивній частині вироку мають посилатися на статтю 75 КК, а щодо неповнолітньої особи - ще й на статтю 104 КК, як на підстави для прийняття такого рішення.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, що свідчить про те, що на шлях виправлення він не став, характеризує його як особу, схильну до протиправних проявів, вказане дає підстави вважати, що перебуваючи на волі він може продовжити злочинну діяльність, а тому підстави для застосування ст. 75 КК України відсутні.

Твердження апелянта про те, що судом не враховано такі пом`якшуючі обставини, як: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій з боку потерпілого, повне визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення щодо ОСОБА_14 , апеляційний суд до уваги не приймає, враховуючи наступне.
Як вбачається із звукозапису судового засідання Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 червня 2019 року під час допиту обвинуваченого ОСОБА_7 останній вину у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України повністю не визнав, отже щиро не покаявся, розкриттю злочину не сприяв.
Разом з тим, в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_14 пояснив, що майно, яке у нього викрав ОСОБА_7 , йому не повернуто.
Тому вказані обставини судом обґрунтовано не враховано як пом`якшуючі при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .
Доводи апеляційної скарги про те, що за час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_7 не вчинив жодного правопорушення не є безумовною підставою для призначення йому покарання із звільненням від його відбування та встановленням іспитового строку.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм закону, які могли б стати підставою для його скасування чи зміни, не встановлено.

Враховуючи наведені обставини, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - з моменту вручення копії судового рішення.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4