Провадження №1-кс/359/3589/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
8 листопада 2019 року м. Бориспіль
Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), та його захисника адвоката ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду з технічною фіксацією клопотання прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000108, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.11.2019 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сьянгджа, Федеральної Демократичної Республіки Непал, громадянина Федеральної Демократичної Республіки Непал, без реєстрації та постійного місця проживання на території України, паспорт громадянина Непалу НОМЕР_1 , дійсний до 16.09.2029 року,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України, -

в с т а н о в и в:
Прокурор Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернувся із зазначеним клопотанням в якому просив застосувати до ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно клопотання, Бориспільською місцевою прокуратурою Київської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000108 від 06.11.2019 за підозрою громадянина Непалу ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Встановлено, що відповідно до посадової інструкції інспекторів прикордонної служби 1, 2, 3 категорії відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІІ категорії (тип А), останні мають право шляхом опитування осіб з`ясовувати підстави в`їзду в Україну або виїзду з України, не пропускати через державний кордон України осіб без відповідних документів на право його перетинання, осіб, які надали свідомо неправдиві відомості під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України, робити в документах зазначених осіб відповідні відмітки.

Поряд з цим, громадянин Федеральної Демократичної Республіки Непал ОСОБА_11 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримавши рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 05.11.2019, вирішив незаконно перетнути державний кордон України, шляхом пропозиції та надання неправомірної вигоди службовим особам Державної прикордонної служби України.

Так, для реалізації задуманого плану, перебуваючи у службовому приміщенні міжнародного аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (термінал «D») за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, Кунвар Сагар (KUNWAR SAGAR) 06.11.2019 близько 01 год. 25 хв., звернувся з пропозицією до заступника начальника відділу начальника 2го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» ОКПП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ДПС України старшого лейтенанта ОСОБА_12 , щодо позитивного перегляду рішення та подальшого перетину державного кордону України у міжнародному аеропорту «Бориспіль» за неправомірну вигоду.

Надалі, реалізуючи злочинний план, громадянин Федеральної Демократичної Республіки Непал ОСОБА_11 ( ОСОБА_9 ), 06.11.2019 близько 08 год. 50 хв. у службовому приміщені міжнародного аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (термінал «D») за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, надав службовій особі Державної прикордонної служби України ОСОБА_12 , неправомірну вигоду у сумі 1400 (тисячу чотириста) доларів США за позитивний перегляд рішення, подальшого пропуску на територію України у пункті пропуску «Бориспіль» та проставлення відповідних відміток в його паспортному документі щодо перетину ним державного кордону України на в`їзд.

Після надання громадянином Федеральної Демократичної Республіки Непал ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 ) неправомірної вигоди, грошові кошти у сумі 1400 (тисячу чотириста) доларів США було вилучено під час добровільної видачі грошових коштів службовою особою Державної прикордонної служби України ОСОБА_12

06.11.2019 о 08 год. 55 хв. громадянина Федеральної Демократичної Республіки Непал ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у пропозиції та наданні неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, дій з використанням службового становища, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369 КК України.

06.11.2019 ОСОБА_11 ( ОСОБА_9 ) повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_11 ( ОСОБА_9 ) підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме допитами свідків, протоколами оглядів, протоколом затримання, протоколом добровільної видачі грошових коштів, а також іншими зібраними органом досудового розслідування доказами.

Санкція ч. 3 ст. 369 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої та із спеціальною конфіскацією та відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України зазначене кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_11 ( ОСОБА_9 ) може ухилятися від органу досудового розслідування, суду, оскільки останній не має постійного місця проживання, місця роботи, не має постійного джерела доходу на території України, не має міцних соціальних зв`язків на території України тощо та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне:

- зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ) до вчинення ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України;

- підозрюваний ОСОБА_11 ( ОСОБА_9 ) не має постійного місця проживання, місця роботи на території України;

- вік та стан підозрюваного ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ) дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного;

- підозрюваний ОСОБА_11 ( ОСОБА_9 ) не має на території України міцних соціальних зв`язків, не має постійного місця проживання, роботи та джерела доходу, родини та утриманців.

Прокурору поданому клопотанні зазначає, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_11 ( ОСОБА_9 ).

Застосування до підозрюваного ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ) запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваного він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.

Неможливе і застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.

Ураховуючи відсутність законних та постійних джерел заробітку у підозрюваного до нього не можливо застосувати запобіжний захід у вигляді застави.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не можливе, оскільки останній є громадянином Непалу та на території України не має постійного та навіть тимчасового місця проживання.

Отже, прокурор вважає, що єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію вищевикладених ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ) запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Захисник та підозрюваний проти клопотання заперечили, посилаючись зокрема на необґрунтованість підозри та відсутність доказів про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність у клопотанні обґрунтування неможливості обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Просили застосувати запобіжний захід у вигляді застави.
Заслухавши позицію прокурора, пояснення підозрюваного ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ) та позицію захисту, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Однак, є всі підстави для обрання іншого запобіжного заходу у виді застави з визначенням обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.
Так, у відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи чи навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно доданих до клопотання матеріалів ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ) повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України. Додані до клопотання матеріали, які зазначені у клопотанні та наведені вище в частині обґрунтування свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, однак передбаченого ч.1 ст. 369 КК України.
З цього приводу, відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Так, згідно клопотання громадянин Непалу ОСОБА_10 , отримавши рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 05.11.2019, вирішив незаконно перетнути державний кордон України шляхом пропозиції та надання неправомірної вигоди службовим особам Державної прикордонної служби України. Для реалізації задуманого плану, перебуваючи у службовому приміщенні міжнародного аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (термінал «D») за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, Кунвар Сагара, близько 01 год. 25 хв. 06.11.2019 року, звернувся з пропозицією до заступника начальника відділу начальника 2го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» ОКПП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ДПС України старшого лейтенанта ОСОБА_12 , щодо позитивного перегляду рішення та подальшого перетину державного кордону України у міжнародному аеропорту «Бориспіль» за неправомірну вигоду.
Надалі, реалізуючи злочинний план, громадянин Непалу ОСОБА_10 близько 08 год. 50 хв. у службовому приміщені міжнародного аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (термінал «D») за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, надав службовій особі Державної прикордонної служби України ОСОБА_12 , неправомірну вигоду у сумі 1400 доларів США за позитивний перегляд рішення, подальшого пропуску на територію України у пункті пропуску «Бориспіль» та проставлення відповідних відміток в його паспортному документі щодо перетину ним державного кордону України на в`їзд.
Прокурор, у поданому клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по відношенню до ОСОБА_8 дії останнього кваліфікував за ч. 3 ст. 369 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 КК України, діяння, передбачені частиною першою або другою цієї статті, якщо неправомірна вигода надавалася службовій особі, яка займає відповідальне становище, або вчинені за попередньою змовою групою осіб, - караються позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
Згідно частини 3 розділу ІІ прикінцевих положень Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України", службовими особами, які займають особливо відповідальне становище, у статтях 368, 368-2, 369 та 382 цього Кодексу є:
1) Президент України, Прем`єр-міністр України, члени Кабінету Міністрів України, перші заступники та заступники міністрів, народні депутати України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Директор Національного антикорупційного бюро України, Генеральний прокурор України, його перший заступник та заступники, Голова Конституційного Суду України, його заступники та судді Конституційного Суду України, Голова Верховного Суду України, його перший заступник, заступники та судді Верховного Суду України, голови вищих спеціалізованих судів, їх заступники та судді вищих спеціалізованих судів, Голова Національного банку України, його перший заступник та заступники, Секретар Ради національної безпеки і оборони України, його перший заступник та заступники;
2) особи, посади яких згідно із статтею 25 Закону України "Про державну службу" віднесені до першої та другої категорій;
3) особи, посади яких згідно із статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" віднесені до першої та другої категорій посад в органах місцевого самоврядування".
Відповідно до ч. 1 ст. 369 КК України, пропозиція чи обіцянка службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища - караються штрафом від п`ятисот до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк.
З огляду на вищенаведене, слідчий суддя вважає, що прокурором невірно кваліфіковано дії ОСОБА_10 , а саме за ч. 3 ст. 369 КК України, оскільки посада заступника начальника відділу начальника 2го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОКПП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ДПС України ОСОБА_12 , до якого ОСОБА_10 звернувся з пропозицією про надання неправомірної вигоди, не являється службовою особою, яка займає відповідальне становище. Дії ОСОБА_10 мало бути кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України.
Зважаючи на невірну кваліфікацію, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри щодо затриманого ОСОБА_10 лише за ч.1 ст. 369 КК України, яка виключає можливість обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя виходить не з точки зору їх доведеності, а з точки зору допустимості прийти до висновку, що підозрювана особа могла вчинити кримінальні правопорушення за викладених обставин.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Стаття 176 КПК України визначає, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Зокрема, згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.
Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13від 04.04.2013 року, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).
На думку судді, в жодному випадку такий суспільний інтерес, не може бути вище вимог Конституції України, відповідного Законодавства України та запровадженого порядку притягнення особи до відповідальності.
В той же час, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).
Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, з огляду на відсутність належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в самому клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не доведено належним чином наявність таких ризиків під час розгляду справи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.
В цьому випадку, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ) слід відмовити, та, вважати достатнім на даній стадії кримінального провадження застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої слід визначити згідно тяжкості злочину, у вчиненні якого останній підозрюється з покладенням обов`язків визначених ст.194 КПК України, з метою уникнення можливості вчинення дій визначених ст. 177 КПК України.
До такого висновку слідчий суддя приходить зважаючи на відсутність у підозрюваного місця проживання на території України, та можливість ним внесення розміру застави в розмірі десяти прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб.
Такий запобіжний захід, на думку судді, є достатнім для належної поведінки підозрюваного до завершення досудового розслідування.
Доказів необхідності застосування до ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ) іншого більш суворого запобіжного заходу прокурором в судовому засіданні не надано, вони відсутні і в матеріалах клопотання.
Крім того, з метою завершення досудового розслідування в даній кримінальному провадженні, слід надати дозвіл на тимчасове перебування підозрюваного на території України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 192-194, 196, 197, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі десяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 17620 (сімнадцять тисяч шістсот двадцять) грн. 00 коп., з визначенням обов`язків, що діють протягом 60 діб, тобто до 24.00 год. 05.01.2020 року, а саме: з`являтися до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду, на першу вимогу; заборони спілкування зі свідками в кримінальному провадженні; не залишати без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду (в залежності від стадії розгляду) свого місця тимчасового проживання; повідомити слідчого, прокурора, суд про своє місце тимчасового проживання та засоби зв`язку.

Сума застави на протязі п`яти днів повинна бути внесена у національній грошовій одиниці як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) в його інтересах на депозитний рахунок: (Отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області; код отримувача (ЄДРПОУ) 26268119; р/р №8661; МФО 820172; Банк одержувача: (ГУДКСУ) Державна казначейська служба України м. Київ; призначення платежу: застава за …(ПІБ, дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду) … від … (дата ухвали).. по справі № …, кримінальне провадження № ….., внесені (ПІБ особи, що вносить заставу) згідно квитанції від (дата та № квитанції).
В разі несплати застави у встановлений строк, слідчий, прокурор мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням про обрання більш суворого запобіжного заходу.
Дозволити з метою досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження тимчасове перебування на території України з метою виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а для підозрюваного з моменту отримання копії її повного тексту.

Слідчий суддя: ОСОБА_1