Номер провадження: 11-сс/813/1667/19
Номер справи місцевого суду: 510/1782/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області від 13.09.2019 року про відмову в арешті майна у кримінальному провадженні №0000281, внесеному до ЄРДР 11.09.2019 року за ч.1 ст.310 КК України,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області від 13.09.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000281, внесеному до ЄРДР 11.09.2019 року за ч.1 ст.310 КК України.

Своє рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що оскільки арешт накладається з метою збереження речових доказів, доцільності в накладенні арешту на вилучені 12 кущів роду коноплі, які опечатані до полімерного мішку, верх якого перев`язано капроновою ниттю, до кінців якої прикріплена відповідна паперова бирка з відповідними записами (Пакет №1) - немає.

Крім того, слідчий суддя зазначив, що при встановленні, що 12 кущів роду коноплі відносяться до наркотичного засобу, згідно з ст. 2, 7, 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якої обіг психотропних речовин обмежений, вони в будь-якому випадку не повертаються особі, що виключає необхідність в накладенні арешту.

Зміст вимог апеляційної скарги.
В своїй апеляційній скарзі прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_6 вказує, що вважає ухвалу незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання у повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що вилучене 11.09.2019 року, під час обшуку домоволодіння по АДРЕСА_1 майно (12 кущів рослин роду коноплі), у відповідності до вимог ч.1 ст.96-1 КПК України, підлягає спеціальній конфіскації, а тому існує потреба в накладенні арешту на вищезазначене майно.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч.ч.1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до змісту клопотання слідчого, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000281 від 11.09.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України.
Під час досудового розслідування встановлено, що11.09.2019 року о 13.31 год. до ЧЧ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від невстановленої особи про те, що за адресою: АДРЕСА_1 сусід вирощує коноплю на городі. За вищевказаним повідомленням на місце події виїхала слідчо-оперативна група. Під`їхавши до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що на городі вказаного домоволодіння горить вогнище, від якого чутній різкий сморід горіння речовин рослинного походження роду коноплі. В ході проведення обшуку за вищевказаною адресою було виявлено та вилучено 12 кущів роду коноплі, які опечатані до полімерного мішку, верх якого перев`язано капроновою ниттю, до кінців якої прикріплена відповідна паперова бирка з відповідними записами (Пакет №1), які мають значення речового доказу та підлягає вилученню з обігу.

Враховуючи наведене, слідчий, з посиланням на п.п.1,2 ч.2 ст.170 КПК України просив накласти арешт на зазначене майно з метою його збереження як речового доказу.

Відповідно до приписів ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як видно зі змісту клопотання, воно не в повній мірі відповідає вимогам ст. 171 КПК України, оскільки, на виконання зазначеної норми закону, слідчий належним чином не мотивував необхідність накладання арешту на вилучене майно, обіг якого згідно діючого законодавства обмежений, з урахуванням завдання арешту майна, яке зазначене у ч.1 ст.170 КПК України, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною третьою статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Слідчий суддя при розгляді клопотання не врахував те, що подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, а тому підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків, розглянув клопотання по суті, окрім того, в порушення ч.1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя розглянув клопотання слідчого без повідомлення власника тимчасово вилученого майна, чим порушив його право на доступ до правосуддя, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвала районного суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Разом з тим, нова ухвала суду апеляційної інстанції не може бути постановлена по суті клопотання слідчого, оскільки воно, як зазначено вище, також не відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду не навів жодних обґрунтувань на підтвердження своєї позиції.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання слідчого слідчого СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про накладення арешту на вилучено майно, підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків протягом сімдесяти двох годин з моменту його отримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407,409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.09.2019 року про відмову в арешті майна у кримінальному провадженні №0000281, внесеному до ЄРДР 11.09.2019 року за ч.1 ст.310 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000281, внесеному до ЄРДР 11.09.2019 року за ч.1 ст.310 КК України - повернути прокурору - процесуальному керівнику у вказаному кримінальному провадженні, для усунення недоліків, викладених в мотивувальній частині ухвали, протягом сімдесяти двох годин з часу отримання повного тексту ухвали апеляційного суду.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4