Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8376/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 610 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 29.01.2018 року, якою задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави відносно ОСОБА_8 у відповідність з законодавством України,

встановила:

Вироком Совєтського районного суду м. Орла від 30.09.2016 року визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 228.1 ч. 3 п. «а,б»; ст. 30 ч. 3, 228.1 ч. 4 п. «г», ст. 30 ч. 3, 228.1 ч. 5 Кримінального кодексу Російської Федерації та призначено йому покарання: за п. «а,б» ч. 3 ст. 228.1 у виді 7 років 3 місяців позбавлення волі; за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 у виді 7 років 3 місяців позбавлення волі; за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 у виді 7 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 3 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 9 років позбавлення волі з відбуванням покарання в виправній колонії суворого режиму. Строк відбування покарання рахувати з моменту оголошення вироку, тобто з 30.09.2016 року. Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_8 час його затримання у порядку ст.ст. 91,92 КПК РФ і утримання його від вартою у період з 29.07.2015 року по 29.09.2016 року включно.
Апеляційною ухвалою судової колегії у кримінальних справах Орловського обласного суду від 23.11.2016 року вирок Совєтського районного суду м. Орла від 30.09.2016 року у відношенні ОСОБА_8 змінено. Перекваліфіковано дії ОСОБА_8 з ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ на ч. 3 ст. 30, пп. «а», «б» ч. 3 ст. 228. 1 КК РФ, за якими призначено покарання у виді 5 років 5 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 3 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів, передбачених пп. «а», «б» ч. 3 ст. 228.1; ч. 3 ст. 30, пп. «а», «б» ч. 3 ст. 228.1; ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_8 8 років 6 місяців позбавлення волі в виправній колонії суворого режиму.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 29.01.2018 задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави відносно ОСОБА_8 у відповідність із законодавством України.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за:
- ч. 2 ст. 307 КК України на 7 років 3 місяці позбавлення волі без конфіскації майна,
- ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України на 5 років 5 місяців позбавлення волі без конфіскації майна,
- ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна,
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом часткового складення вважається засудженим до покарання - 8 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. Строк відбування покарання визначено рахувати з 30 вересня 2016 року.
Зараховано у строк покарання ОСОБА_8 час затримання та тримання під вартою в період з 29.07.2015 року по 29.09.2016 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій ухвалу суду просить змінити та застосувати до нього більш м`яке покарання.
Вказує, що суд першої інстанції при приведенні вироку іноземної держави у відповідність із законодавством України не в повній мірі врахував положення ст. 68 КК України та порушив принцип призначення покарання.
Вважає, що суд визначив йому надміру суворе покарання, не врахувавши всі норми призначення покарання відповідно до законодавства України.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та його захисника щодо задоволення поданої апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

У відповідності до ч.4 ст.610 КПК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Вищевказане також повністю узгоджується із Конвенцією, зокрема, пунктом «b» частини 1 статті 9, в якій визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

На думку колегії суддів, суд правильно при приведенні вироку іноземної держави у відповідність із законодавством України, визначив кваліфікацію дій ОСОБА_8 та покарання за ч. 2 ст. 307 КК України - 7 років 3 місяці позбавлення волі без конфіскації майна, також за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України - 5 років 5 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України визначено невірно, оскільки дії ОСОБА_8 кваліфіковані, як замах на вчинення злочину.

Як передбачено ч.3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Так, судом вірно визначено, що кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ відповідає кваліфікації за ч.2 ст.15, ч.3 ст. 307 КК України.

Санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання в виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Таким чином, дві третини максимального строку покарання становить 8 років.

Тому, рішення суду першої інстанції про те, що громадянин України ОСОБА_8 при продовженні відбування покарання на території України повинен відбувати покарання за вчинений злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі не відповідає нормам національного законодавства, оскільки є більшим за максимальне покарання, що може бути призначено з врахуванням ст. 68 КК України за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст. 307 КК України.

Таким чином, за вказаним кримінальним законом ОСОБА_8 слід визначити основне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, що є меншим, ніж призначене покарання за даний злочин вироком суду іноземної держави, однак є максимальним строком позбавлення волі, який передбачено кримінальним законом України, що відповідає положенням п.1 ч.4 ст. 610 КПК України.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Суд в своїй ухвалі при застосуванні положень ч. 1 ст. 70 КК України вказав, що застосовує принцип часткового складення призначених покарань, хоча фактично, як вбачається з ухвали суду, визначив остаточне покарання ОСОБА_8 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 8 років 6 місяців позбавлення волі, в межах покарання визначеного за ч.2 ст.15, ч.3 ст. 307 КК України.

За таких обставин, враховуючи, що суд не може погіршити становище обвинуваченого (засудженого) переглядаючи його апеляційну скаргу колегія суддів вважає за необхідне визначити ОСОБА_8 остаточне покарання за правилами ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначеним за ч.2 ст.15, ч.3 ст. 307 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 610 КПК України, колегія суддів

постановила :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Богунського районного м. Житомира від 29 січня 2018 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України на 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання - 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: