ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №629/4897/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/3326/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: приведення вироку у відповідність

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-засудженої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції клопотання засудженої ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 січня 2018 року щодо ОСОБА_7 , -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою вирок Московського міського суду від 27.02.2017 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Верховного Суду Російської Федерації від 17.05.2017 року, щодо засудженої ОСОБА_7 приведено у відповідність із законодавством України.

Визначено, що:

- п. «г» ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації за яким ОСОБА_7 засуджено вироком Московського міського суду від 27.02.2017 року, відповідає ч.2 ст.307 КК України.

- ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації за яким ОСОБА_7 засуджено вироком Московського міського суду від 27.02.2017 року, відповідає ч.3 ст.307 КК України.

- ч.3 ст.30, п. «г» ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації за яким ОСОБА_7 засуджено вироком Московського міського суду від 27.02.2017 року, відповідає ч.1 ст.15, ч.2 ст.307 КК України.

- ч.1 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації за яким ОСОБА_7 засуджено вироком Московського міського суду від 27.02.2017 року, відповідає ч.1 ст.14, ч.3 ст.307 КК України.

На підставі вироку Московського міського суду від 27.02.2017 року засудженій ОСОБА_7 визначено покарання:

- за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років;

- за ч.3 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 років;

- за ч.3 ст.15, ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років;

- за ч.1 ст.14, ч.3 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років.

За сукупністю зазначених злочинів за правилами ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання 13 років позбавлення волі.

На зазначену ухвалу 30 жовтня 2019 року засуджена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження вищевказаного судового рішення, посилаючись на поважність причин його пропуску. Указала, що строк на апеляційне оскарження ухвали вона пропустила у зв`язку з тим, що, тривалий час перебувала в місцях позбавлення волі на території Російської Федерації, є юридично не грамотною та у зв`язку з неможливістю отримання належної та своєчасної правової допомоги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої та її захисника, які просили задовольнити клопотання та поновити строк на апеляційне оскарження, прокурора про відсутність підстав для поновлення строку, колегія суддів вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

Згідно вимог, передбачених п.2 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом семи днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, відповідно до положень ч.3 ст.395 КПК України, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Як слідує із матеріалів провадження, копію ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 січня 2018 року ОСОБА_7 отримала 23 січня 2019 року (а.с.149) і з цього дня почався перебіг семиденного строку на апеляційне оскарження ухвали, який закінчився 30 січня 2019 року.

Однак, засуджена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу на ухвалу лише 30 жовтня 2019 року, тобто через 9 місяців після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Посилання засудженої на свою юридичну неосвіченість, як на обставину, яка завадила їй вчасно оскаржити судове рішення суду першої інстанції, безпідставні.

Як слідує із матеріалів провадження, в ухвалі Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 січня 2018 року чітко зазначено порядок і строки апеляційного оскарження зазначеного судового рішення, у тому числі щодо перебігу строку оскарження для засудженої з дня отримання нею копії цього судового рішення.

Доводи засудженої про перебування її в місцях позбавлення волі на території Російської Федерації та відсутність своєчасної юридичної допомоги, як на поважні причини пропуску строку на оскарження судового рішення суду першої інстанції, також є необґрунтованими.

Згідно даним матеріалів провадження ОСОБА_7 прибула до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» 16 січня 2019 року (а.с.120), тобто до моменту вручення їй копії судового рішення та початку перебігу строку на апеляційне оскарження ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 січня 2018 року.

До того ж, після отримання та ознайомлення з копією ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 січня 2018 року, засудженій було відомо про наявність у неї права оскаржити це судове рішення до вищестоящих судових інстанцій, що підтверджується її особистою власноручною письмової заявою від 03 лютого 2019 року про її бажання ознайомитися з матеріалами кримінальної справи для написання касаційної скарги (а.с.123).

В судовому засіданні Харківського апеляційного суду ОСОБА_7 підтвердила, що прибувши до виправної колонії, їй було роз`яснено адміністрацією цієї установи її право на оскарження рішення суду та право скористатися правовою допомогою, у тому числі безоплатною.

При цьому даних, які б свідчили про бажання ОСОБА_7 скористатися правовою допомогою професійного юриста для складання та подачі апеляційної скарги чи про порушення адміністрацією установи виконання покарань права засудженої на використання такої юридичної допомоги, матеріали провадження не містять.

Не наведено таких даних і в апеляційній скарзі засудженої.

До того ж, за повідомленням ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)» від 21.11.2019 року вих.№6/12/3376/кв, з 16 січня 2019 року по 30 жовтня 2019 року, тобто з моменту прибуття до України для відбування покарання і до моменту подачі апеляційної скарги, звернень щодо необхідності надання їй правової допомоги від засудженої ОСОБА_7 не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що строк на подачу апеляційної скарги на ухвалу суду засуджена ОСОБА_7 пропустила з неповажних причин, а тому підстави для поновлення цього процесуального строку, відсутні.

Керуючись ст.ст.117, 392, 405, ч.3 ст.399 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Клопотання засудженої ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 січня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 січня 2018 року повернути засудженій ОСОБА_7 .

Копію ухвали невідкладно надіслати засудженій ОСОБА_7 разом з її апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Головуючий:

Судді: