Справа №: 398/1813/18
провадження №: 1-кп/398/190/19
ВИРОК
Іменем України

"22" липня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрія кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 14.12.2017 року за № 0000936 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 як особа, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, за таких обставин.
13 грудня 2017 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по вул. Центральна в сел. Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області з боку міста Олександрія Кіровоградської області в напрямку м. Кропивницький допустив порушення вимог п.п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, зававати матеріальних збитків), 2.3 (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну ..., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху та порушуючи вимоги п. 12.2 ПДР (п. 12.2 у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги), перевищив допустиму та безпечну швидкість руху в складних погодних та дорожніх умовах, які обумовлювались темною порою доби та мокрим покриттям проїзної частини. Так, зближаючись із невстановленим на досудовому слідстві легковим автомобілем, який рухався у зустрічному напрямку, будучи засліпленим світлом фар вказаного транспортного засобу, в порушення п. 19.3 ПДР (п. 19.3 у разі погіршення видимості у напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а у разі засліплення увімкнути аварійну світлову сигналізацію і, не змінюючи смугу руху, зупинитися. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдут негативні наслідки засліплення) не вжив заходів до зниження швидкості при погіршенні видимості, аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем. Вищевикладені порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 2.3 (б) і (д), 12.2, 19.3 ПДР обвинуваченим через перевищення швидкісного режиму, який впливає на зупинний шлях автомобіля, своєчасного не застосування заходів до зупинки у результаті засліплення світлом фар зустрічного автомобіля, призвели до того, що останній позбавив себе можливості своєчасно виявити на проїзній частині пішохода ОСОБА_8 Вікторівну, ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїзну частину вулиці Центральна в селищі Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області зліва-направо, по ходу руху автомобіля, внаслідок чого навпроти будинку № 116 по вулиці Центральна в селищі Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля «ВАЗ-21140», реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_9 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 92 від 02.04.2018 року отримала тілесні ушкодження у вигляді закритогоперелому правої плечової кістки зі зміщенням у верхній третині, закритого перелому лонної та сідничної кісток тазу справа зі зміщенням, які за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, котрі спричинили тривалий розлад здоров`я (більш як 21 день) та виникли при наїзді легкового автомобіля на пішохода з наступним падінням на проїзну частину дороги.
Обвинувачений у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінуємого злочину визнав в повному обсязі, фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, не оспорював, оскільки в ньому все викладено вірно, і пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин у спосіб, в час та за обставин, зазначених в обвинувальному акті, у скоєному щиро каявся.
Цивільний позов про стягнення з нього на користь потерпілої моральної шкоди в розмірі 200 000 грнивень 00 копійок визнав частково в розмірі 2 000 гривень, позов прокурора про стягнення витрат на лікування визнав в повному обсязі.
Суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції. Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує як порушення правил правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до пунктів 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації і транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Обвинуваченим вчинений необережний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України належить до злочинів невеликої тяжкості. Обвинувачений раніше не судимий, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, з досудової доповіді вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється як низький, а отже існує ймовірність виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та зметою його виправлення доцільно застосовувати покарання, альтернативне позбавленню волі.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Виходячи із зазначених обставин, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав, даних про його особу, враховуючи його вік та стан здоров`я, з урахуванням досудової доповіді, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в розмірі двохсот п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 4250 гривень 00 копійок, яке на думку суду, з урахуванням положень ч. 2 ст. 50 КК України є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності за скоєння необережного злочину, пов`язаного з експлуатацією транспортного засобу, даних про систематичне порушення Правил дорожнього руху в суду немає, потерпіла не наполягає на призначенні додаткового покарання в виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд вважає за можливим не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання в вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
У кримінальному провадженні прокурором відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 в інтересах держави в особі Олександрійської центральної районної лікарні пред`явлений цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в розмірі 9 890 гривень 39 коп. Обвинувачений позов визнав в повному обсязі.
Дослідивши матеріали, якими обґрунтовується цивільний позов, на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи, з`ясувавши характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з довідкою Олександрійської центральної районної лікарні №01-11/763 від 10.05.2018 року вартість витрат на лікування потерпілої ОСОБА_9 за період з 13.12.2017 року по 30.12.2017 року склала 9890 (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто) гривень 39 коп. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За таких обставин, суд вважає цивільний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_9 пред`явлений цивільний позов про стягнення на її користь з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» матеріальної шкоди в розмірі 50 755 грн. 56 коп. та стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 200 000 грн. 00 коп. Позов обгрунтовний тим, що потерпіла в результаті ДТП отримала ушкодження середньої тяжкості, в період з 13.12.2017 року по 30.12.2017 року перебувала на стаціонарному лікуванні, в тому числі з 18.12.2017 року по 19.12.2017 року в реанімаційному відділенні, для придбання медикаментів було витрачено 50755,56 грн, що підтверджується чеками та договором позики на суму 30 000 грн. Подія, яка сталася 13.12.2017 року, є страховим випадком, цивільно-правова відповідальність обвинуваченого застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», тому саме страхова компанія повинна виплатити матеріальну шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілої. В судовому засіданні представник потерпілої позов підтримала в повному обсязі.
Цивільний відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» позовні вимоги не визнав в повному обсязі, надав відзив на позов, в якому зазначив, що потерпілою порушений встановлений законом порядок отримання страхового відшкодування, оскільки остання з заявою про страхове відшкодування до цивільного відповідача не зверталася, вимоги до страховика не підлягають розгляду у кримінальному провадженні, оскільки не випливають з пред`явленого обвинуваченням та не є прямими збитками, що заподіяні злочином. Щодо розміру шкоди зазначив, що потерпілою документально підтверджені витрати в сумі 2458 грн. 86 коп, витрати, здійснені після 30.12.2017 року не підтверджені закладом охорони здоров`я, рахунок на 6 900 грн. є не є платіжним документом, що підтверджує оплату, відшкодування витрат на автобусні квитки, переказ коштів за послуги зв`язку, придбання модему, оплату благодійних внесків та відшкодування суми позики за договором позики не передбачено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Дослідивши матеріали, якими обґрунтовується цивільний позов, на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи, з`ясувавши характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, суд приходить до наступного висновку.
Щодо позовних вимог потерпілої про стягнення витрат на лікування, суд зазначає наступне. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 зазначеного Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/3735645 від 22.04.2017 року, виданого ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», застраховано цивільно-правову відповідальність, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ 21140, строк дії договору з 23.04.2017 року по 22.04.2018 року. Пунктом 4 полісу встановлено страхову суму відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю в 200000 гривень, п.6 визначено розмір франшизи в розмірі 500 гривень. Подія, яка відбулася 13.12.2017 року за участю забезпеченого транспортного засобу є страховим випадком. Як вбачається з наданих заперечень страхової компанії заява про відшкодування безпосередньо до страхової компанії не подавалась, але потерпілою подано цивільний позов в рамках порушеного кримінального провадження, страхова компанія залучена до участі у справі як цивільний відповідач, а тому, на думку суду, відсутність звернення потерпілої безпосередньо до страхової компанії не є підставою для відмови в позові. Враховуючи викладене, відповідно до досліджених та документально підтверджених витрат на придбання медичних препаратів під час лікування, позовні вимоги потерплої про стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Провідна» витрат на лікування за вирахуванням франшизи в розмірі 500 грн. підлягають частковому задоволенню в сумі 3458 грн. 21 коп. Суми благодійних внесків в розмірі 400,00 грн, вартості квитків в розмірі 338,38 грн., оплата послуг зв`язку з розмірі 1488,35 грн., придбання модему в розмірі 799,00 грн., придбання ліків та засобів гігієни після 30.12.2017 року в розмірі 2933,31 грн. (доказів того, що ці ліки та засоби гігієни придбавалися саме для лікування потерпілої від ДТП (відсутнє призначення лікаря для амбулаторного лікування тощо) потерпілою не надано), послуги кафе в розмірі 196,00 грн., поповнення карткових рахунків в розмірі 7 766,00 грн., суми позики в розмірі 30 000,00 грн. відповідно до укладеного договору від між ТОВ «УкрАгроКом» та потерпілою 11.01.2018 року, сума рахунка-фактури №КВ-0000202 від 15.12.2017 року в розмірі 6 900,00 грн. (оскільки рахунок фактура не є документом, що підтверджує придбання зазначеного в ньому товару, крім того доказів того, що потерпілій був зроблений остеосинтез проксимального відділу плечової кістки за допомогою вказаного набору потерпілою не надано) в розумінні ст. 1195 ЦК України не відносяться до витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілої.
У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_9 пред`явлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 200 000 грн. 00 коп. Позов обґрунтований тим, що після отримання тілесних ушкоджень потерпіла зазнала значних фізичних втрат, душевних та психічних страждань, вона є людиною похилого віку, отримує мінімальну пенсію, потерпіла до сих пір відчуває фізичний біль, продовжує лікування, проживає в приватному будинку, має город та підсобне господарство, за яких за станом здоров`я не має можливості доглядати, всі зручності знаходяться на подвір`ї, але вона може пересуватися тільки по будинку за допомогою спеціального приладдя, потребує постійного стороннього догляду, що її сильно пригнічує, оскільки вона відчуває себе тягарем для своєї родинию. Представник потерпілої в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Обвинувачений позов визнав частково в розмірі 2 000 грн. Дослідивши матеріали, якими обґрунтовується цивільний позов, на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи, з`ясувавши характер і розмір моральної шкоди, заподіяної злочином, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В пункті 9 цієї Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом враховано, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілій були завдані тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, у зв`язку з чим вона тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні, через стан здоров`я неспроможна повноцінно виконувати елементарні побутові речі, позбавлена можливості вести активний спосіб життя, не може обходитися без сторонньої допомоги, що приносить їй особливі моральні страждання.
При визначенні розміру моральної шкоди суд приймає до уваги характер правопорушення, ступінь фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої, позбавлення можливості їх реалізації, тяжкість вимушених змін у її життєвих відносинах, часу і зусиль, необхідних для відновлення попереднього фізичного стану здоров`я потерпілої, одночасно суд також враховує матеріальний стан обвинуваченого. Тому, керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, беручи до уваги зазначені вище обставини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню, і справедливим відшкодуванням моральних страждань, яких зазнала потерпіла, є відшкодування у розмірі 20 000 гривень.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370,371,373,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок без позбавленням права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов прокурора відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 в інтересах держави в особі Олександрійської центральної районної лікарні про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в особі Олександрійської центральної районної лікарні суму витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в розмірі 9 890 (дев`ять тисяч вісімсот девяносто) гривень 39 коп.
Цивільний позов ОСОБА_9 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_9 суму витрат на лікування потерпілої в розмірі 3458 (три тисячі чотириста п`ятдесят вісім) гривень 21 копійку. В решті позовних вимог відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок. В решті позовних вимог відмовити.
Речові докази: автомобіль ВАЗ 21140, реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи №559 від 18.12.2017 року в сумі 692 гривні 09 коп., за проведення судової інженерно-транспортної (транспортно-трасологічної) експертизи №560 від 26.12.2017 року в сумі 692 гривні 09 коп., за проведення інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи по обставинам дорожньо-транспортної пригоди №1246/18-27 від 23.04.2017 року в сумі 2288 гривень 00 коп., в загальній сумі 3672 (три тисячі шістсот сімдесят дві) гривні 18 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі поданняапеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1