ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/876/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянин України, з вищою освітою, працює менеджером ПП «ВАС», зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

який обвинувачується за ч.1 ст. 122 КК України,
сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

представник потерпілої ОСОБА_7 ,

потерпіла ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

02.10.2018 року близько 7 години 45 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні кухні кватири за адресою: АДРЕСА_1 , в ході виниклого словесного конфлікту, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_8 , схопив руками за її халат та умисно ціле направлено штовхнув останню в напрямку дверей кухні. Внаслідок вказаних протиправних дій потерпіла ОСОБА_8 втратила рівновагу та падаючи на підлогу вдарилась кистю лівої руки об одвірки дверей кухні та ліктем правої руки о підлогу, отримавши таким чином середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритої травми лівої кисті у вигляді перелому середньої фаланги 5 пальця з невеликим зміщенням та легке тілесне ушкодження.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодженням, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто злочин, передбачений ч.1 ст. 122 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в суді своєї вини не визнав, а також не визнав пред`явлений до нього цивільний позов. Пояснив, що з потерпілою він розлучився у 2016 році і та разом з дітьми поїхала жити до себе у Харківську область, а влітку 2017 року повернулася знову і разом з дітьми стала проживати у його квартирі, на що він погодився за умови, що вона забере виконавчий лист про стягнення з нього аліментів. Разом з тим потерпіла не виконала домовленостей, виконавчий лист не забирала, хоча продовжувала жити у його квартирі. 02 жовтня 2018 року він з цього питання почав з нею розмову, під час якої потерпіла кричала, розмовляла підвищеним тоном та розмахувала руками, а потім вдарилася рукою об двері.

Потерпіла ОСОБА_8 в суді пояснила, що обвинувачений є її колишнім чоловіком і наразі стосунків вони ніяких не підтримують. У квартирі АДРЕСА_2 вона проживала разом з обвинуваченим та чотирма дітьми в тому числі і після їх розлучення, оскільки жити в Києві вона не мала де. 02 жовтня 2018 р. приблизно о 7-00 ранку вона готувала сніданок на кухні і до неї підійшов обвинувачений з претензіями з приводу аліментів, які він не бажав сплачувати у повному обсязі і хотів, щоб вона забрала свою заяву і виконавчий лист. Він вів себе агресивно, кричав а потім схопив її за халат, нахилив на підвіконня та шпурнув в інший бік кухні в бік дверей, від чого вона вдарилася стоячи об одвірки дверей. Пізніше у неї став боліти та набухати палець. Коли вона звернулася у травмпункт, то виявилося, що палець в неї зламаний. Вона звернулася з заявою до поліції. Після конфлікту вона разом з дітьми пішла з цієї квартири та наразі вони живуть у соціальному центрі, з обвинуваченим не спілкуються. Цивільний позов підтримала у повному обсязі.

Неповнолітній свідок ОСОБА_9 в присутності законного представника ОСОБА_8 в суді пояснив, що потерпілою є його мама а обвинувачений його вітчим. Він пам`ятає, як мама з обвинуваченим сварилися, обвинувачений весь час підвищував на неї голос. Під вечір у мами заболів палець і наступного дня з`ясувалося, що він зламаний. Дату і час цих подій він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він є сусідом, потерпілу знає, оскільки його батьки з нею спілкувалися, з обвинуваченим ніяких стосунків не підтримує. Потерпіла неодноразово скаржилася на свого бувшого чоловіка, що той виганяє її з квартири, постійно кричить на неї, використовуючи ненормативну лексику, веде себе агресивно. Він особисто чув як обвинувачений кричав на потерпілу та дітей. Про перелом пальця у потерпілої він дізнався через фейсбук, де бачив фотографію і потерпіла сама йому показувала опухлий палець.

Свідок ОСОБА_11 в суді пояснив, що він також є сусідом сторін. Потерпіла показувала йому фотографію з гіпсом, розповідала про неадекватну поведінку її чоловіка і як він шпурнув її від чого вона зламала палець.

Показання обвинуваченого, потерпілої та свідків суд визнає достовірними, належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку встановленому законом, в сукупності з іншими доказами встановлюють наявність обставин, які інкримінують обвинуваченому, прямо чи непрямо підтверджують існування цих обставин.

Крім зазначених вище показань обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення також підтверджується наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом письмовими доказами, зокрема:

даними протоколу прийняття у ОСОБА_8 заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.10.2018 р. та витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.10.2018 р., в яких зазначено обставини за яких потерпіла ОСОБА_8 звернулася до управління поліції, зокрема, що колишній чоловік ОСОБА_4 02.10.2018 року спричинив їй тілесні ушкодження (а.п. 46, 49);

даними ухвали слідчого судді від 05.11.2018 року про призначення судово-медичної експертизи та висновку експерта № 1912/е (06.11.2018-12.11.2018р.). За підсумками експерта ОСОБА_12 : 1-3. Дані судово-медичного обстеження та наданої медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 02.10.2018 р. о 13-50 год. у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мали місце такі тілесні ушкодження:закрита травма лівої кисті у вигляді перелому середньої фаланги 5 пальця з невеликим зміщенням; синець на ліктьовій поверхні правого передпліччя в середній третині.

Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони травмуючою дією тупого(их) предмету (тів), могли утворитись в термін, вказаний в ухвалі, тобто 02.10.2018 року (а.п.55-59).

даними постанови про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 14.11. 2018р. з ч.1 ст.125 на ч.1 ст. 122 КК України (а.п.47);

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження по суті, допитавши обвинуваченого, потерпілу та свідків, дослідивши запропоновані сторонами кримінального провадження докази та оцінивши їх всебічно, повно та неупереджено, суд дійшов висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними, оскільки вони підтверджують існування обставин, які інкриміновані ОСОБА_4 та отриманні в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним законом, а їх сукупність є достатньою для прийняття судом рішення про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України поза розумнім сумнівом.

При прийнятті рішення про доведеність винуватості ОСОБА_4 суд, крім вимог КК та КПК України також враховує і практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

В даному провадженні такими є: покази потерпілої про постійні конфлікти між нею та обвинуваченим і що 02.10.2018 року стався черговий конфлікт під час якого діями обвинуваченого їй спричинено тілесні ушкодження; обвинуваченого, який фактично не оспорює конфлікт, що мав місце 02.10.2018 р. і пояснює його тим, що намагався домовитися з потерпілою про її відмову від аліментів щодо неповнолітніх дітей, в свою чергу остання буде проживати разом з дітьми у його квартирі; покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які також підтвердили в суді неодноразові конфлікти між обвинуваченим та потерпілою та пояснили, що перелом потерпіла отримала 02.10.2018 під час конфлікту з обвинуваченим і знають вони про ці обставини саме від потерпілої; дані висновку експерта № 1912/е про те, що локалізація, морфологія ушкоджень, виявлених у потерпілої, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони травмуючою дією тупого(их) предмету (тів), могли утворитись в термін, вказаний в ухвалі, тобто 02.10.2018 року.

Пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 про невизнання своєї вини у даному кримінальному правопорушенні суд розцінює як позицію захисту.

Як підтверджуючи та характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , судом дослідженні наступні письмові докази: копія паспорту та ідентифікаційного номеру обвинуваченого, вимога, за даними якої ОСОБА_4 судимостей немає; довідки від 05.11.208 р. та 06.11. 2018 р., за даними яких на обліку у лікарів нарколога та психіатра обвинувачений ОСОБА_4 не перебуває; характеристика з місця проживання обвинуваченого ОСОБА_4 , що надана дільничним ОСОБА_14 , згідно даних якої обвинувачений характеризується задовільно, спиртними напоями не зловживає, побутових конфліктів в сім`ї не вчиняє. Будь-яких скарг та зауважень з боку сусідів відносно ОСОБА_4 до Дарницького УП не надходило (а.п.65). Також як характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 обставини суд враховує, що у листопаді 2018 року він притягався до відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання згідно ст.ст. 66, 67 КК України судом не встановлено.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, зокрема, що вчинений ним злочин є злочином середньої тяжкості, ставлення обвинуваченого до вчиненого, дані про особу обвинуваченого, який судимостей не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює, за місцем проживання характеризується задовільно, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи вказані вище обставини, суд приходить до висновку , що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді виправних робіт із застосуванням положень ст. 75,76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням. Таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Разом з тим, оскільки судом в судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений та потерпіла у шлюбі не перебувають, спільного господарства не ведуть та живуть окремо, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст.91-1 КК України, якими передбачені обмежувальні заходи, що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство, як про це просить представник потерпілої ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 щодо відшкодування їй моральної шкоди на суму 200 000 гривень, суд зазначає по наступне.

У позові потерпілою ОСОБА_8 зазначено, що внаслідок отримання тілесних ушкоджень, які були завдані обвинуваченим, вона зазнала значних душевних страждань, які тривають на даний час і пов`язані із порушенням звичайного порядку життєдіяльності, способу життя, життєвих планів та погіршення внаслідок цього загального стану здоров`я, постійного нагадування про отримані тілесні ушкодження, виникненням в зв`язку з цим ряду стійких психоемоціональних проблем та докладання зусиль для притягнення винуватої особи до відповідальності, пов`язаних з досудовим розслідуванням і судовим розглядом справи.

В судовому засіданні потерпіла-позивач ОСОБА_8 позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 цивільний позов не визнав, пояснивши, що кримінального правопорушення він не вчиняв.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

У відповідності ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом об`єктивно встановлено, що потерпіла ОСОБА_8 понесла моральні страждання внаслідок отримання тілесних ушкоджень, що призвело до погіршення стану її здоров`я та завдало фізичних страждань. Інші зазначені у позові обставини позивачем ОСОБА_8 в суді не доведено.

Отже, наведені обставини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи вимоги розумності і справедливості, дають суду дійти висновку про можливість часткового задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 , а саме на суму 5 000 грн.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Заходи забезпечення у даному кримінальному проваджені не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді виправних робіт на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково та стягнути на її користь з ОСОБА_4 суму моральної шкоди у розмірі 5 000 (п"ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати, загальна сума яких становить 555 (п`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 80 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: