Справа № 466/2175/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/561/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 07 травня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення, -

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про зарахування засудженому ОСОБА_9 у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення за вироком Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2004 року.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання, суд першої інстанції прийшов до переконання, що ОСОБА_9 вже зараховано в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення з 05 грудня 2008 року по 18 січня 2011 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» на даний час не діє.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 07 травня 2019 року та зарахувати йому строк попереднього ув`язнення за вироком Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2004 року з 17 вересня 2004 року по 06 січня 2005 року в строк відбування покарання з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог засуджений покликається на те, що ухвалою Верховного Суду України від 18 січня 2011 року пом`якшено йому покарання, призначене вироком Апеляційного суду Львівської області від 25 березня 2010 року до 15 років позбавлення волі і на підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2004 року у виді позбавлення волі на строк один рік, та остаточно визначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 16 років.
Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Як встановлено судом, у березні 2019 року захисник засудженого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 звернулась до суду першої інстанції із клопотанням про застосування відносно засудженого ОСОБА_9 положень Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та просила зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2004 року з 17 вересня 2004 року по 05 січня 2005 року.
Згідно з матеріалами провадження, вироком Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2004 року ОСОБА_11 був засуджений за ч.2 ст.186, ч.2 ст. 289 КК України на 5 років і 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст.ст.70,71 КК України.
Відповідно до вироку Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2004 року строк відбування покарання ОСОБА_11 ухвалено обчислювати з моменту його затримання з 17 вересня 2004 року, та вказаний вирок набрав законної сили 06 січня 2005 року.
14 липня 2008 року ОСОБА_11 умовно-достроково звільнений від відбування покарання за вироком Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2004 року, на 1 рік 8 місяців 3 дні.
Вироком Апеляційного суду Львівської області від 25 березня 2010 року ОСОБА_11 був засуджений за п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі, за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч.3 ст.357 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, а на підставі ст.70 КК України йому визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є його власністю. На підставі ч.2 ст.71 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання - невідбутої частини покарання за вироком Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2004 року у вигляді 1 (одного) року 8 (восьми) місяців 3 (трьох) днів позбавлення волі довічним позбавленням волі остаточно призначено ОСОБА_11 покарання - довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_11 ухвалено рахувати з 05.12.2008 року, тобто з часу його фактичного затримання.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України призначене покарання за вироком Апеляційного суду Львівської області від 25 березня 2010 року за п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України йому було пом`якшено та призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна яке є його власністю. Визнано вважати ОСОБА_11 засудженим за сукупністю злочинів, передбачених п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2004 року у виді позбавлення волі на строк 1 рік і остаточно визначено ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк 16 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 12 лютого 2016 року зараховано засудженому ОСОБА_6 строк попередньою ув`язнення з 05 грудня 2008 року по 18 січня 2011 року у строк відбутого покарання, призначеного за вироком Апеляційного суду Львівської області від 25 березня 2010 року, з урахуванням ухвали Верховного Суду України від 18 січня 2011 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі
Відповідно до частини 5 статті 72 КК України у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, судом зараховується строк попереднього ув`язнення до строку відбутого покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно з Прикінцевими положеннями Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, цей закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким невідбуте повністю.
Попереднім ув`язненням у розумінні ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30 червня 1993 року зі змінами є запобіжний захід, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 КПК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.
Водночас, відповідно до ст. 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є, зокрема, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
З аналізу норм кримінального закону вбачається, що виникнення у особи права на умовно-дострокове звільнення безпосередньо пов`язане із необхідністю відбування нею певної частини покарання. Тому у цьому аспекті період попереднього ув`язнення особи під час досудового слідства, який був врахований вироком у строк призначеного покарання, вже мав свій безпосередній вплив на обрахунок дати, з якої у особи при відбуванні покарання виникло право на умовно-дострокове звільнення. Реалізувавши це право, особа звільнилася від відбування покарання, однією з умов якого є те, що особі, у разі вчиненні нею нового злочину у період умовно-дострокового звільнення, до покарання за новим вироком приєднується повністю або частково невідбута частина покарання, від відбування якого така особа була умовно-достроково звільнена. Окрім цього, внаслідок умовно-дострокового звільнення така особа втрачає статус засудженого у даному кримінальному провадженні.
З огляду на наведені вище норми, а також те, що засуджений ОСОБА_6 був умовно-достроково звільнений від відбування покарання за вироком Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2004 року, на даний час відбуває покарання у державній установі «Личаківська виправна колонія (№30)» за вироком Апеляційного суду Львівської області від 25 березня 2010 року, з урахуванням ухвали Верховного Суду України від 18 січня 2011 року, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав зарахування засудженому до строку покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) строку попереднього ув`язнення (за вироком Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2004 року) з 17 вересня 2004 року по 05 січня 2005 року.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено, відтак підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали немає.
Ураховуючи вищенаведене, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, а отже апеляційні вимоги засудженого є безпідставними та не підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 07 травня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4