ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2927/19 Справа № 209/3258/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001881 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 жовтня 2018 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 12.02.2007 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
- 12.05.2009 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.3 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 11.11.2011 року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 18 днів,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на незгоду з вироком суду, вважаючи його незаконним.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що в його діях відсутній умисел на відкрите викрадення чужого майна.
Зазначає, що його захисник, шляхом обману, вмовляв визнати вину в повному обсязі, тоді його звільнять від відбування покарання з випробуванням.
Посилається на те, що судом не викликались свідки та потерпілі для надання пояснень стосовно обставин кримінального провадження.
Також суд першої інстанції не взяв до уваги наявність на його утриманні малолітньої дитини та стан його здоров`я.

Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 жовтня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_7 , повторно, 26.10.2017 року приблизно о 21.00 годині, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_8 , та де вони разом вживали спиртні напої, під час розмови з ОСОБА_9 , помітив у останнього при собі мобільний телефон марки «DOOGEE Х5 MAX Pro», після чого у ОСОБА_7 , виник умисел спрямований на повторне вчинення кримінального правопорушення, а саме відкритого викрадення чужого майна.
26.10.2017 року приблизно о 21.10 годин ОСОБА_7 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, під приводом провести додому ОСОБА_9 , скориставшись тим, що останній перебував в стані алкогольного сп`яніння, піднявся з ОСОБА_9 до вхідних дверей квартири останнього, далі знаходячись на сходовому майданчику 9-го поверху, 3-го під`їзду по пр. Металургів, 74/А у м. Кам`янське, з внутрішньої кишені куртки, у яку був одягнений ОСОБА_9 , відкрито, шляхом ривку викрав мобільний телефон марки «DOOGEE Х5 MAX Pro», вартістю 2052,35 грн, що на праві власності належить ОСОБА_9 , заподіявши останньому майнової шкоди на вказану суму. Заволодівши викраденим майном та отримавши реальну можливість ним розпоряджатись, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, тим самим заподіяв ОСОБА_9 майнової шкоди на вказану суму, а в подальшому заклав вищевказаний мобільний телефон до ломбарду ПТ «Ломбард «ОНІКС», розташованого по б. Будівельників, 5/А у м. Кам`янське, на паспортні дані ОСОБА_10 .
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судовий розгляд кримінального провадження проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, підтверджується наведеними у вироку доказами, зокрема поясненнями потерпілого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що 26 жовтня 2017 року, перебуваючи разом з друзями та ОСОБА_7 в під`їзді на сходовому майданчику по АДРЕСА_3 , побачив та відчув як ОСОБА_7 із внутрішнього карману його куртки вихопив належний йому мобільний телефон та втік у невідомому напрямку, та мобільний телефон він знайшов за допомогою поліції.
Також сам обвинувачений ОСОБА_7 підтверджував в судовому засіданні, що він спонтанно вихопив із карману куртки потерпілого ОСОБА_9 належний йому мобільний телефон та знову пішов в бар «Корчма», де зустрів дівчину, яка запропонувала йому закласти цей телефон в ломбард, на що він погодився, отримані кошти в сумі 200 гривень він витратив на власні потреби, та шкодує за вчинені дії.
Такі показання відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам, а саме: протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 листопада 2017 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_7 , який 26 жовтня 2017 року закладав до ломбарду «Імперіал» мобільний телефон марки «DOOGEE Х5 MAX Pro», чорного кольору (а. к. п.137-138 т.1).
Крім того, причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 24 листопада 2017 року з фототаблицею, де ОСОБА_7 детально розповів як він заліз рукою у внутрішній карман куртки, одягненої на ОСОБА_12 та забрав його мобільний телефон, який він ще помітив у квартирі ОСОБА_13 , залишивши ОСОБА_12 біля дверей в тамбурі, сам спустився по сходам та вийшов з будинку, та направився в бар «Корчма», де він зустрів свого знайомого ОСОБА_11 і запропонував йому допомогти закласти мобільний телефон (а. к. п. 199 т. 1).
Згідно із протоколом проведення слідчого експерименту від 07 листопада 2017 року з фототаблицею свідок ОСОБА_11 підтвердив, що до бару прийшов ОСОБА_7 , який запитав, чи є в нього паспорт, для того щоб закласти у ломбард мобільний телефон, на що він запропонував зателефонувати знайомій ОСОБА_10 , яка погодиться надати свій паспорт, після чого, ОСОБА_7 здав телефон у ломбард та отримав гроші у розмірі 600 гривень (а. к. п. 139-145 т. 1).
Крім того, даний факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 листопада 2017 року з додатком, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_7 , який 26 жовтня 2017 року передав їй мобільний телефон марки «DOOGEE Х5 MAX Pro» чорного кольору, для того щоб вона заклала його до ломбарду «Імперіал», розташованого по б-ру Будівельників,5/А у м.Кам`янське Дніпропетровської області (а. к. п. 146-149 т. 1).
В ході проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_9 , він упізнав ОСОБА_7 , який 26.10.2017 року на 8-му поверсі ІІІ під`їзду, буд. АДРЕСА_3 відкрито викрав його мобільний телефон (а. к. п. 189-191 т. 1).
Отже, на переконання колегії суддів, з урахуванням зазначених досліджених у судовому засіданні доказів, які є належними, достовірними, допустимими й достатніми, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.
Твердження обвинуваченого про те, що не було допитано в суді першої інстанції потерпілих та свідків не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до журналу судового засідання від 14 травня 2018 року судом було вирішено питання про розгляд матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за відсутності потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , оскільки учасники судового засідання, в тому числі і ОСОБА_7 , щодо такого порядку розгляду кримінального провадження не заперечували (а. к. п. 66 т. 1).
В подальшому відповідно до журналу судового засідання від 18 жовтня 2018 року потерпілий ОСОБА_9 був допитаний в судовому засіданні, покази наведені у вироку (а. к. п. 209-210 т. 1).
Доводи ОСОБА_7 щодо не допитування потерпілої ОСОБА_14 у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, матеріали по якому було об`єднано в одне провадження із матеріалами кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до журналу судового засідання від 20 червня 2018 року потерпіла ОСОБА_14 також була допитана в судовому засіданні (а. к. п. 84-85 т. 1).
11 липня 2018 року потерпіла ОСОБА_14 в судовому засіданні заявила клопотання про закриття кримінального провадження за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 є її сином та відмовляється від підтримання обвинувачення, та на підставі наданої від потерпілої ОСОБА_14 заяви та копії свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 липня 2018 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Крім того, 07 червня 2018 року в судовому засіданні судом першої інстанції було вирішено питання щодо допиту потерпілих та свідків, перелік яких надасть прокурор (а.к.п. 77 т. 1), та судом неодноразово направлялось повідомлення про виклик до суду свідку ОСОБА_10 (а. к. п. 93, 109 т. 1), а також судом застосовувався привід ОСОБА_10 , оскільки вона не з`являлась до суду (а. к. п. 115 т. 1) та надано відповідь від органів поліції про відсутність вказаного свідка за місцем проживання у зв`язку із виїздом за межі України (а. к. п. 113 т. 1).
Також відповідно до журналу судового засідання від 18 жовтня 2018 року прокурор відмовився від допиту свідка ОСОБА_10 та обвинувачений і його захисник не заперечували щодо вказаної відмови (а. к. п. 209-210 т. 1).
Щодо доводів обвинуваченого стосовно обману його захисником щодо вмовляння його визнати вину, то вони не приймаються до уваги, оскільки відповідно до журналу судового засідання від 27 вересня 2019 року захисник ОСОБА_15 вважав не доцільним змінювати порядок дослідження доказів та просив суд про виклик свідка у судове засідання, що спростовує твердження обвинуваченого, що захисник відмовляв його від допиту потерпілих та свідків (а. к. п. 114 т. 1).
За вказаних обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом були виконані усі дії щодо належного з`ясування обставин кримінального провадження, а тому доводи обвинуваченого в цій частині на думку колегії суддів не є слушними, оскільки судом були допитані потерпілі, а від допиту свідка усі відмовилися, та судом обґрунтовано покладено в основу вироку покази потерпілого ОСОБА_9 як на підтвердження винуватості обвинуваченого, оскільки ці покази не містять суттєвих суперечностей із показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_7 .
Тому на підставі встановлених обставин колегія суддів дійшла висновку щодо необґрунтованості доводів апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність в його діях умислу на відкрите викрадення чужого майна.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Стаття 65 КК України передбачає, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, то при його призначенні судом першої інстанції були в повній мірі дотримані вимоги статей 50, 65 КК України, враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим тяжкого злочину; наявність обставини, яка пом`якшує добровільне відшкодування завданого збитку; наявність обставни, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, а також обвинувачений раніше судимий, вчинив злочив, маючи не погашену судимість.
Крім того, судом було враховано, що ОСОБА_7 ухилявся від явки до суду, у зв`язку з чим до нього застосовувався привід та він був оголошений у розшук, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та нехтування загальновизначеними суспільними цінностями, а також те, що відповідно до висновку досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_7 існує дуже високий рівень ризику ймовірності вчинення ним повторного правопорушення, що дає підстави колегії суддів вважати обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 без застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки, яке є необхідним і достатнім для його виправлення.
Доводи ОСОБА_7 щодо наявності у нього хвороби та на утриманні малолітньої дитини не є слушними, оскільки вказані обставини не підтверджені належними доказами, а тому колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення ОСОБА_7 покарання.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 жовтня 2018 року залишити без задоволення.
Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4