ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/699/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 Справа №639/6528/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 грудня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаною ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000702 від 21 червня 2018 року за обвинуваченням: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, разом з додатками, повернутий прокурору відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , який його затвердив, у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України, для усунення вказаних недоліків.
В обґрунтування прийнятого рішення районний суд вказав, що на порушення ст. 291 КПК України, викладене в обвинувальному акті обвинувачення, є неконкретним.
Обвинувальний акт в частині фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, які прокурор вважає встановленими, не містить повного розкриття об`єктивної і суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченим, а саме будь-яких відомостей про те, ким саме з обвинувачених - ОСОБА_8 або ОСОБА_9 , потерпілому ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження, та які саме тілесні ушкодження спричинені кожним з обвинувачених. Також обвинувальний акт не містить анкетних даних і засобів зв`язку потерпілого.
Крім того, районний суд дійшов висновку, що слідчий відділу прокуратури Харківської області після 28 листопада 2017 року втратив повноваження щодо здійснення досудового розслідування кримінальних проваджень, розпочатих після введення в дію положень ч.4 ст.216 КПК України, за винятком продовження здійснення досудового розслідування кримінальних проваджень, зареєстрованих до внесення вказаних змін до КПК України. Досудове розслідування кримінального провадження необхідно було проводити ДБР України.
З викладеного вбачається, що обвинувальний акт складено особою не уповноваженою на здійснення досудового слідства по вказаній категорії справ.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу районного суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та порушенням кримінального процесуального закону; призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Не погоджуючись з доводами суду вказав, що обвинувальний акт повністю відповідає положенням ст. 291 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд вдався до аналізу об`єктивної сторони злочину та висловив позицію стосовно обсягу доказів, що на даній стадії процесу є неприпустимим. Крім того, звертає увагу, що згідно з ч. 1 ст. 338 КПК України, прокурор має право змінити обвинувачення в суді під час судового розгляду. Також не погодився з висновком суду про неможливість здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні слідчому прокуратури, оскільки Державне бюро розслідувань на даний час не розпочало функціонування.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинувачених та захисника, які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 грудня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 повернутий прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України, для усунення вказаних недоліків.
Дане судове рішення оскаржено прокурором з наведених вище підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги про необґрунтоване повернення обвинувального акту, слід зазначити, що дані, які повинен містити вказаний процесуальний документ, викладені в ч. 2 ст. 291 КПК України.
Відповідно до положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Тобто, після отримання обвинувального акта суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України встановлено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Згідно з ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
У п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України зазначено, що у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
З аналізу цих вимог кримінального процесуального закону випливає, що обвинувальний акт в обов`язковому порядку повинен містити формулювання обвинувачення, в межах якого проводиться судовий розгляд.
При цьому, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні дійсно не містить конкретного формулювання обвинувачення, органом досудового слідства не зазначено дії кожного з обвинувачених, ким саме з обвинувачених - ОСОБА_8 або ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження, та які саме тілесні ушкодження спричинені кожним з обвинувачених.
В даній ситуації суд буде позбавлений можливості належним чином встановити фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації дій обвинувачених.
Також, це може потягнути порушення права обвинувачених на захист в контексті можливості висунення стороною захисту своєї версії розвитку подій.
Крім того, всупереч положенням п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт не містить анкетних відомостей потерпілого.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України з наведених в оскаржуваній ухвалі та даному рішенні підстав. Такі порушення перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Саме тому обвинувальний акт з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для приведення у відповідність з вимогами КПК України.
Відсутність конкретного викладення формулювання обвинувачення в обвинувальному акті може істотно вплинути на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд та порушення права на захист обвинувачених. В подальшому це позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченим суть обвинувачення на виконання вимог ст.348 КПК України та розглянути кримінальне провадження в його межах.
Доводи апеляції про те, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України є необґрунтованими. Обвинувачення має бути викладено в чіткій, категоричній формі, не повинно допускати двоякого трактування. І саме такий принцип при складанні процесуального рішення та викладенні обвинувачення має належним чином забезпечити виконання завдання кримінального провадження, закріпленого у ст. 2 КПК України.
Посилання в апеляціях на те, що суд вийшов за межі повноважень при підготовчому судовому засіданні є необгрунтованим, адже суд не вдавався до оцінки доказів по справі, а лише перевірив обвинувальний акт на наявність у ньому відомостей, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України.
Апеляційний довід прокурора про те, що державний обвинувач може змінити обвинувачення в суді та виправити таким чином недолікі обвинувального акту також є неприйнятним, оскільки це є правом прокурора, яким він може й не скористатися, а також у зв`язку з тим, що обвинувачені повинні знати суть пред`явленого обвинувачення до початку судового розгляду.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку, що рішення про повернення прокурору обвинувального акту для усунення зазначених в ухвалі недоліків прийнято за результатами повного, об`єктивного судового розгляду із додержанням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора в цій частині та скасування ухвали суду немає.
Разом з тим, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про неправильність висновків суду щодо неможливості проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні слідчим органів прокуратури, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 9 «Перехідних положень» Конституції України, прокуратура продовжує виконувати відповідно до чинних законів функцію досудового розслідування до початку функціонування органів, яким законом будуть передані відповідні функції
Згідно з абз. 3,4 пункту 1 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України, ч.4 ст. 216 КПК України вводиться в дію з дня початку діяльності Державного бюро розслідувань України, але не пізніше п`яти років з дня набрання чинності цим кодексом. Після введення в дію частини п`ятої статті 216 цього Кодексу розпочаті слідчими органів прокуратури кримінальні провадження продовжують здійснюватися слідчими органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, до закінчення досудового розслідування.
Відомості до ЄРДР у даному кримінальному провадженні внесені 21.06.2018 року, обвинувальний акт складений та затверджений 26.10.2018 року, Державне бюро розслідувань розпочало свою діяльність 27.11.2018 року.
У зв`язку з наведеними обставинами та приймаючи до уваги положення п. 9 «Перехідних положень» Конституції України, абз. 3,4 пункту 1 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України, прокурори та слідчі прокуратури області мали право проводити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.
Вказані обставини судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України, є підставою для зміни судового рішення.
Таким чином, апеляційна скарга прокурора в даній частині підлягає задоволенню, а посилання районного суду на підслідність даної справи органам ДБР України виключенню з рішення суду.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 грудня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 змінити.
Виключити із ухвали посилання суду на підслідність даної справи органам Державного бюро розслідувань України.
В решті ухвалу залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя -

Судді: