Справа 556/1997/19
Номер провадження 1-кп/556/177/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Рядок статзвіту № 91

21.11.2019 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець, кримінальне провадження №0000393 від 27.09.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня, допризовника, не працює, раніше не судимого,-

За ч.1 ст. 186 КК України,-

Встановив:

27 вересня 2019 року, приблизно о 00 год. 30 хв., перебуваючи поблизу магазину «База», що по вул. Шевченка в смт. Володимирець Рівненської області, ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужим майном, умисно, протиправно, відкрито, шляхом виривання із рук потерпілого, заволодів мобільним телефоном останнього, марки «Ergo» моделі «F181 Step», вартістю 240 гривень, заподіявши ОСОБА_5 матеріальний збиток на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України.
Свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю і суду пояснив, що ОСОБА_5 його рідний дядько. 27.09.2019 року, приблизно в 00 год. 30 хв., поблизу магазину «База», що по вул. Шевченка в смт. Володимирець, вони з потерпілим посварилися. Він вдарив ОСОБА_5 рукою в плече і забрав в нього мобільний телефон.
Щиро розкаюється у вчиненому.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_4 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, згідно обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вище вказані обставини та докази, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При обранні міри покарання, суд враховує, згідно ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують і обтяжують покарання, що вчинив злочин середньої тяжкості.

Обставинами, які помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Як зазначено в ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин середньої тяжкості, вину визнав, розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується, на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, потерпілий претензій не має, просить суворо не карати.

Як зазначено у досудовій доповіді органу пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк, можливе та не становить високу небезпеку для суспільства. Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Враховуючи вище викладене, тяжкість злочину, особу винного, конкретні обставини справи, суд рахує за правильне призначити ОСОБА_4 покарання у межах, установлених у санкції ч.1 ст.186 КК України - п"ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу.

Суд вважає, що дане покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази, вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази: мобільний телефоном марки «Ergo» - повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суду протягом 30 днів з моменту проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а потерпілому, який не був присутній в судовому засіданні, направити не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Суддя: