Номер провадження: 11-кп/813/409/19
Номер справи місцевого суду: 502/1384/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу співвласниць арештованого майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на вирок Кілійського районного суду Одеської області від 13.03.2017 року в кримінальному провадженні №0000007, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2012 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кілія Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працює по найму, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим ОСОБА_9 призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_9 у строк відбування покарання зарахований строк попереднього ув`язнення з 14.10.12 року до 22.02.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання, у зв`язку з тим, що строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим, перевищує фактично призначене йому основне покарання та покарання вважати відбутим.

Запобіжний захід ОСОБА_9 не обирався.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Кілія Одеської області, українку, громадянку України, не заміжню, має на утриманні неповнолітню дитину, з середньою освітою, працює посудомийкою в ресторані, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судиму,

визнано винуватою та засуджено за ч. 2, 3 ст.185 КК України, та їй призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_10 призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_10 у строк відбування покарання зарахований строк попереднього ув`язнення з 14.10.12 року до 22.02.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання, у зв`язку з тим, що строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженою, перевищує фактично призначене їй основне покарання та покарання вважати відбутим.

Запобіжний захід ОСОБА_10 не обирався.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в смт. Ширяєво Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого: - 29.06.2006 року Кілійським районним судом одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з випробувальним строком 2 роки; - 26.11.2008 року Кілійським районним судом Одеської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців,

визнано винуватим та засуджено за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим ОСОБА_11 призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років і 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_11 у строк відбування покарання зарахований строк попереднього ув`язнення з 13.11.12 року до 22.02.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_11 звільнено від відбування призначеного покарання, у зв`язку з тим, що строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим, перевищує фактично призначене йому основне покарання та покарання вважати відбутим.

Запобіжний захід ОСОБА_11 не обирався.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився в м. Кілія Одеської області, українця, громадянина України, перебуває в цивільному шлюбі, працює по найму, проживає за адресою: АДРЕСА_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік та покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_12 не обирався.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_13 суму матеріальної шкоди у розмірі 10000 грн., по 5 тисяч з кожного та моральної шкоди у розмірі 5000 грн. по 2500 гривень з кожного.

Цивільні позови ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 залишено без розгляду та роз`яснено позивачам право на звернення із позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Залишено під арештом в місці зберігання до розгляду виділених (матеріалів) кримінальних проваджень відносно інших осіб наступне майно: автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 , причеп синього кольору «Одисей», кузов № НОМЕР_2 , державний номер відсутній, автомобіль марки «ВАЗ-2102», державний номер НОМЕР_3 , червоного кольору, на які було накладено арешт постановою слідчої СВ Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_19 від 18.10.2012 року.

Вироком також вирішене питання щодо речових доказів та процесуальних витрат,-

встановив:
Зміст оскарженого судового рішення.
Вироком суду ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 визнані винуватими та засуджені за вчинення злочинів за наступних обставин.

В період з 03.01.2012 року по 14.10.2012 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою, повторно, із корисливих мотивів, з метою наживи, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме худоби та іншого майна, використовуючи автомобілі марки «Mitsubishi Lancer» та «Opel Astra», проникаючи до господарських подвір`їв в м. Кілія, в селах Червоний Яр, Фурманівка, Василівка, Трудове, Десантне, Струмок, Ліски, Шевченкове, Мирне Кілійського району Одеської області, с. Нерушай Татарбунарського району Одеської області, таємно викрали майно потерпілих: ОСОБА_20 на загальну суму 15000 гривень; ОСОБА_21 на загальну суму 5000 гривень; ОСОБА_22 на загальну суму 5000 гривень; ОСОБА_23 на загальну суму 8000 гривень; ОСОБА_24 на загальну суму 10000 гривень; ОСОБА_25 на загальну суму 5000 гривень; ОСОБА_26 на загальну суму 12450 гривень; ОСОБА_27 на загальну суму 8000 гривень; ОСОБА_16 на загальну суму 22000 гривень; ОСОБА_18 на загальну суму 11600 гривень; ОСОБА_14 на загальну суму 2000 гривень; ОСОБА_28 на загальну суму 8000 гривень; ОСОБА_15 на загальну суму 3000 гривень; ОСОБА_29 на загальну суму 8000 гривень; ОСОБА_30 на загальну суму 5000 гривень; ОСОБА_31 на загальну суму 7000 гривень; ОСОБА_32 на загальну суму 8000 гривень; ОСОБА_33 на загальну суму 2100 гривень; ОСОБА_13 на загальну суму 10000 гривень; ОСОБА_34 на загальну суму 7000 гривень; ОСОБА_35 на загальну суму 25000 гривень. Вказаними злочинами обвинувачені заподіяли потерпілим матеріальну шкоду на зазначені вище суми. Після чого з місць вчинення злочинів зникали, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Також намагалися таємно викрасти майно потерпілого ОСОБА_36 , проте не змогли довести до кінця свій злочинний умисел, оскільки були помічені господарем домоволодіння, після чого з місця події зникли.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з вказаним вироком, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 подали на нього апеляційну скаргу, в якій просять вирок Кілійського районного суду Одеської області від 13.03.2017 року змінити в частині вирішення долі речових доказів, скасувати арешт транспортних засобів: автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 , причеп синього кольору «Одисей», кузов № НОМЕР_2 , державний номер відсутній, автомобіль марки «ВАЗ-2102», державний номер НОМЕР_3 , червоного кольору та повернути їх співвласникам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 посилаються на те, що власником зазначеного арештованого майна під час досудового розслідування був ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з яким ОСОБА_7 перебувала у шлюбі, та, який ІНФОРМАЦІЯ_6 помер. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом у рівних частина кожному, виданого державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_38 від 29.08.2015 року, стали співвласниками арештованого майна.

Також, вказують, що у даному кримінальному провадженні ні ОСОБА_39 , який помер, ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_8 не було повідомлено про підозру, а тому, на думку апелянтів, районним судом було порушено їхній охоронюваний законом інтерес щодо непорушності права приватної власності.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача; доводи співвласниці арештованого майна ОСОБА_40 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вирок суду першої інстанції залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі ставиться питання про зміну вироку лише в частині вирішення долі речових доказів, апеляційний суд в іншій частині вирок суду не переглядає.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Главою 17 КПК України передбачений законний порядок вирішення питання про арешт майна.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Щокін проти України» від 14.10.2010 року, Суд зазначив, що позбавлення власності можливе тільки при виконанні певних вимог. Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Говорячи про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції. Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, Суд зазначив, що вимога законності, яка випливає з Конвенції, означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону, Конвенції та практики ЄСПЛ.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, 18.10.2012 року постановою слідчої СВ Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_19 визнано речовими доказами: автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 , причеп синього кольору «Одисей», кузов № НОМЕР_2 , державний номер відсутній, автомобіль марки «ВАЗ-2102», державний номер НОМЕР_3 , червоного кольору, в зв`язку з тим, що дане майно має значення по справі та є знаряддями вчинення злочинів (т. 3, а.п. 168).

Постановами слідчої СВ Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_19 від 18.10.2012 рокунакладено арешт на вищезазначене майно, з метою забезпечення цивільного позову у справі (т. 3, а.п. 167, 170).

Суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 374 КПК України, у вироку вирішив питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні, залишивши під арештом автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 , причеп синього кольору «Одисей», кузов № НОМЕР_2 , державний номер відсутній, автомобіль марки «ВАЗ-2102», державний номер НОМЕР_3 , червоного кольору, зазначивши про необхідність залишення вказаного арештованого майна в місці зберігання до розгляду виділених (матеріалів) кримінальних проваджень відносно інших осіб.

Відповідно до обставин кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, у вчиненні злочинів разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 приймали участь невстановлені слідством особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження.
Проте в матеріалах справи відсутні відомості про виділене кримінальне провадження, тобто відсутні відомості про те, відносно кого та коли виділялися зазначені матеріали в окремі кримінальні провадження, на якій стадії перебувають дані кримінальні провадження відносно цих осіб. ОСОБА_41 також не надано апеляційному суду жодних відомостей стосовно зазначених виділених кримінальних проваджень. Прокурору також невідома інформація стосовно долі вищевказаних виділених кримінальних проваджень відносно інших осіб та він вважає, що вказані обставини позбавляють апеляційний суд можливості задовольнити апеляційну скаргу.
Враховуючи наведене, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити підстави для повернення майна, зокрема, чи не був власник арештованого майна обізнаний в тому, що його майно використовувалося для вчинення злочинів, чи є арештоване майно знаряддям вчинення злочинів у виділених окремих кримінальних проваджень відносно інших осіб.
Також апеляційному суду не надано відомостей про те, яке відношення власник арештованого майна, що помер, має до вказаних кримінальних проваджень.
Приймаючи до уваги викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що встановлені обставини перешкоджають прийняттю рішення за апеляційною скаргою, у зв`язку з відсутністю відомостей про виділене кримінальне провадження відносно інших осіб.
Доводи апеляційної скарги співвласниць арештованого майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки апелянтками не наведено суду переконливих доказів на підтвердження необхідності задоволення апеляційних вимог, а також не зазначено обставини, які б не були враховані судом першої інстанції та свідчили би про необхідність зміни або скасування оскаржуваного вироку.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, у зв`язку з чим вважає оскаржуваний вирок законним, обґрунтованим та мотивованим і вважає за необхідне залишити його без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу співвласниць арештованого майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Кілійського районного суду Одеської області від 13.03.2017 року щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч. 3 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4