Справа № 520/1334/18
Провадження № 1-кп/520/456/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2019 року Київський районний суд м. Одеси

ускладі: головуючого судді ОСОБА_1

зучастю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесікримінальнепровадження№0005001 від 29.11.2017 року відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Конотоп, Сумської області, громадянки України, українки, пенсіонерки, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у скоєнні злочину, передбаченого ст.128 КК України.

в с т а н о в и в :
Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0005001 від 29.11.2017 року ОСОБА_7 , затвердженого та складеного прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення при наступних обставинах:

29.11.2017 року, близько 9 годин 30 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись на другому поверсі біля квартири АДРЕСА_2 , в ході конфлікту між нею та потерпілою ОСОБА_5 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, не передбачаючи можливого настання суспільно небезпечних наслідків, штовхнула правою рукою металеві вхідні двері квартири АДРЕСА_3 , в якій проживає ОСОБА_5 , в той момент у дверному отворі знаходилась права рука потерпілої, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_5 необережними діями ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому проминевої кістки правого передпліччя в нижній третині, яке згідно висновку експерта №3214 від 26.12.2017 року, не було небезпечним для життя, але викликало розлад здоров`я строком понад три тижні (більше ніж 21 день), і за цим критерієм відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ст.128 КК України, за кваліфікуючими ознаками - необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому їй злочині не визнала та пояснила суду, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона проживає в квартирі розташованій поверхом нижче під квартирою потерпілої, з квартири якої, тривалий час на протязі 11 місяців витоки з каналізації ОСОБА_5 заливали її квартиру, через що в її квартирі часто був парниковий ефект, сипалась штукатурка зі стін. Тому вона та її чоловік неодноразово зверталися до ОСОБА_5 з просьбами усунути неполадки в каналізаційній системі квартири потерпілої. Її чоловік приводив сантехніків, з метою ремонту каналізації, але потерпіла не хотіла ремонтувати каналізацію, на їх просьби не реагувала. При спілкуванні з потерпілою, вони завжди вели себе дуже коректно, зовсім не підвищували до неї голос, знаючи характер її поведінки. Оскільки в діях ОСОБА_5 весь час проявляється неадекватність, що також неодноразово проявилося в поведінці потерпілої в судовому засіданні при розгляді судом справи. При спілкуванні з ними, відкриваючи вхідні двері квартири, ОСОБА_5 завжди відкриває двері на короткий відрізок, а потім сама несподівано швидко демонстративно закриває двері в квартиру, не бажаючи з ними розмовляти. Такі ж самі обставини відкривання та закривання дверей квартири потерпілою були, і 29.11.2017 року, близько 9 годин 30 хвилин. ОСОБА_5 на її дзвінок у вхідні двері в квартиру відкрила двері, побачила її, вийшла з квартири, не вислухавши її, вдарила її рукою в груди, таким чином відштовхнула від дверей, а сама несподівано потягнула рукою вхідні двері квартири на себе швидко закривши їх. Таким способом потерпіла сама себе вдарила дверима по руці. Коли потерпіла сама закрила двері, то вона відразу пішла вниз. Все це відбувалося 2 3 секунди. Вона зовсім не штовхала потерпілу, та не скоювала зовсім ніяких дій щодо потерпілої, в тому числі не зробила навіть які небудь необережні дії щодо дверей квартири, тобто не скоїла зовсім ніяких дій, якими можна було спричинити потерпілій тілесні ушкодження.

Вона бачить потерпілу кожен день, тому в неї зовсім не було ніякої необхідності вриватися в квартиру потерпілої, як про це неправдиво каже потерпіла. Потерпіла набагато сильніша від неї. Вона тяжко хворіє Через тяжку хворобу, якою вона хворіє, в неї часті переломи костей, вона перенесла перелом шийки плечової кості лівої руки, їй протипоказано фізичні загрузки, протипоказано різкі рухи руками, враховуючи її вік 78 років, стан її здоров`я, вона не має такої фізичної сили яку могла би застосувати до потерпілої.

Вона вважає що слідчий розслідування по справі не проводив, в неї нічого не виясняв, так як з нею не спілкувався. На фотографії наданій суду, як доказ, видно, що при слідчому експерименті, при безпосередній участі ОСОБА_5 статист стоїть в пройомі дверей і пальцями руки тримається за раму дверей, а згідно медичних документів наданих суду видно, що ОСОБА_5 отримала травму руки в області правого передпліччя, тому вона вважає, що покази потерпілої при слідчому експерименті не відповідають показам ОСОБА_5 в суді.

Очевидців їх спілкування не було,тому потерпіла всім каже неправду про те, що вона дверима умисно спричинила їй тілесні ушкодження. Також, як вона вважає, неправдиві покази, щодо отримання потерпілою травми потерпіла дала суду.

Дочка потерпілої переслідуючи користь хотіла від неї отримати 700 доларів США і говорила, що тоді закриють справу за гроші. Вона не скоїла зовсім ніяких, в тому числі і не скоїла протиправних дій, щодо потерпілої які б привели до отримання потерпілою травми, вона хворіє та хворіє її чоловік. Просить суд її виправдати.

Стороною обвинувачення в якості доказів на підтвердження вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, надані суду наступні докази, які досліджені в судовому засіданні.

На підтвердження обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_5 , прокурор в судовому засіданні посилалася на покази потерпілої ОСОБА_5 , покази свідків : ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , на витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань (т.2, а.с. 1), на протокол прийняття заяви від потерпілої про вчинене кримінальне правопорушення(т.2, а.с. 8), на копії медичних довідок про стан здоров`я потерпілої (т.2,а.с.17), на висновок експерта КУ» Одеського обласного бюро судово медичної експертизи» №3214 від 12.12.2017 року (т.2, а.с. 26-27), на протокол проведення слідчого експерименту від 27.01.2018 року за участю потерпілої з залученням статиста з фото таблицями до нього.

В ході судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення в судовому засіданні допитані потерпіла , свідки, досліджені надані суду документи і встановлено такі обставини:

Потерпіла ОСОБА_5 яка пояснила суду, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_2 . 29 листопада біля 9 год 30 хвилин коли вона була вдома. вона почула дзвінок в двері, тому вона відрила вхідні двері в квартиру, які відкриваються в парадну, де побачила обвинувачену ОСОБА_6 , яка проживає поверхом нижче, і яка хотіла зайти в її квартиру, а вона її на впускала. Через що. між ними виникла сварка. В процесі якої її нога була в отворі дверей,а рука знаходилася на рамі дверей. Таким способом вона тримала двері і не впускала обвинувачену в свою квартиру, в той же час в квартирі працювали сантехніки. які ремонтували каналізацію в її квартирі. Обвинувачена хотіла зайти в її квартиру і в цей момент умисно закрила двері, якими умисно вдарила її по руці, притиснувши дверима її руку до рами дверей, чим умисно спричинила їй тілесні ушкодження руки. Вона слідчому все пояснила. Коли обвинувачена змінила свій погляд, вона зрозуміла, що обвинувачена хотіла спричинити їй біль. Все було дуже швидко. Були сантехники в квартирі, в ванній кімнаті, коли вона закричала після того, як їй зломали руку. Один сантехник бачив спину обвинуваченої. Хто ще бачив обвинувачену вона не знає. Вона через деякий час викликала швидку допомогу. Потім лікувалася в поліклініці, в лікарні не лежала. Просить суд стягнути з обвинуваченої 6 тисяч гривень моральної шкоди, за те що, отримала тілесні ушкодження. Обвинувачена хворіє, тому просить стягнути тільки 6 тисяч гривень.

Свідок ОСОБА_11 яка пояснила, що вона донька потерпілої. Вона вдома не була, коли все відбулося, тому не є очевидцем обставин. Коли вона прийшла додому то мама їй розповіла, що обвинувачена спричинила мамі тілесні ушкодження, тому вона викликала швидку допомогу.

Свідок ОСОБА_10 який пояснив, що він працює сантехніком. Тому його запросили перевірити каналізацію в квартирі ОСОБА_5 29 листопада біля 9 год 30 хвилин він знаходячись в приміщенні ванної кімнати, в квартирі АДРЕСА_2 , де встановивши поломки каналізації проводив частковий ремонт каналізації, коли почув дзвінок у двері, також почув, що потерпіла відкрила двері в квартиру. Через декілька секунд він почув удар дверима і почув жіночий крик, на що він підійшов до дверей і побачив зі спини, що якась жінка спустилася на перший поверх.

Він не бачив обставин отримання потерпілою тілесних ушкоджень, бачив що двері були трохи відкриті. Він почув удар дверима та крик, потерпіла забігла в кімнату тримаючись за руку, потім на кухню. Вони викликали доньку потерпілої.

Свідок: ОСОБА_9 який пояснив, що він як медичний працівник надавав медичну допомогу потерпілій після отриманні нею тілесних ушкоджень. Очевидцем спричинення ушкоджень він не був.

Допитаний за клопотанням захисту свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що він є чоловіком обвинуваченої. Тривалий час їх квартиру заливали технічні каналізаційні води з квартири потерпілої. Він неодноразово звертався до потерпілої та до її дітей, з проханнями відремонтувати каналізацію в їх квартирі, а розмовляючи з ними спілкувався спокійно.

Черговий раз, коли знову потекла каналізаційна вода з квартири потерпілої в їх квартиру, він вимушений був запросити сантехніків, з метою ремонту каналізації в квартирі потерпілої за свої кошти. Коли сантехніки разом з ним зайшли в квартиру потерпілої, то їх впустила донька потерпілої, самої потерпілої не було в квартирі. Коли сантехніки зайшли в приміщення ванної кімнати в квартиру прийшла потерпіла, яка в дуже грубій формі ображаючи його та сантехніків накинулась на них. Потерпіла була дуже знервована, погано відносилася до них. В той момент, коли потерпіла отримала травму руки, він знаходився в під`їзді будинку. Перед тим, він з дружиною був на першому поверсі в під`їзд будинку де дружина сказала, що піде до потерпілої і запропонує необхідні для ремонту каналізації матеріали. Він також хотів піднятися слідом за дружиною, так як знав, які саме матеріали в них є, і тут почув крик, коли подивився на поверх, то побачив, що дружина, яка відшатується, падаючи як від удару, схопилася руками за поручні сходів, в той же час захлопнулися двері в квартиру потерпілої. Дружина пояснила йому, що потерпіла відштовхнула її, і сама закрила двері в свою квартиру, таким способом потерпіла сама собі, дверима, притиснула руку, чим сама собі спричинила ушкодження.

Він бачив спину своєї дружини, ніяких розмов не чув, нікого з людей більше не було, на коврику лежала собака, тому двері не відкривалися широко, двері закриваються всередину кваритири, двері треба відкрити на себе, щоб зайти в квартиру. Дружина йому сказала, що потерпіла умисно рукою сильно вдарила дружину в груди, у дружини на грудях був синець, внаслідок спричинення потерпілою удару дружині в груди.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0005001 від 29.11.2017 року відносно ОСОБА_6 , том.№2 (а.с.1), видно, що до державного реєстру внесено дані про те, що надійшла заява від ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що 29.11.2017 року близько 9 години 30 хвилин, невстановлена особа перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 , нанесла їй тілесні ушкодження.

Згідно протоколу прийняття заяви від ОСОБА_5 , том.№2 (а.с.8), про вчинення кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_5 вказала, що її сусідка ОСОБА_13 устроїла щодо неї скандал, кинулася в драку до неї, в ході якої спричинила тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта №3214 від 26.2.2017 року складеного експертом ОСОБА_14 підпорядкованому Міністерству охорони здоров`я в Україні Департамент охорони здоров`я Одеської облдержадміністрації «КУ Одеське обласне бюро судово - медичної експертизи», на підставі даних встановлених судово медичною експертизою у ОСОБА_15 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому проминевої кістки правого передпліччя в нижній третині, яке не було небезпечним для життя, але викликало розлад здоров`я строком понад три тижні (більше ніж 21 день), і за цим критерієм відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 27.01.2017 року про відтворення обстановки та обставин події від 29.11.2017 року за участю потерпілої та статиста (т2 а.с.40-42) видно, що потерпіла в приміщенні житлового будинку показала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою, а саме згідно фотографії зазначеного слідчого експерименту за участю статиста та потерпілої видно, що потерпіла показує, що контактування її руки між дверима та коробкою дверей відбулося в області пальців руки потерпілої, а згідно висновку судово медичної експертизи встановлено, що потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому променевої кістки правого передпліччя в нижній третині руки, що не підтверджує обставини скоєння правопорушення викладені потерпілою в судовому засіданні, а навпаки спростовує обставини правопорушення про які дала покази потерпіла.

Згідно виписок з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 (том.1, а.с. 91-95). видно, що в неї був перелом плечевої кістки в середній третині зі зміщенням, що має захворювання хребта, хворобу рук.

Судовий розгляд, проведено в межах пред`явленого обвинувачення, згідно положень ст.337 КПК України, лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, перевіривши їх на предмет належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд, керуючись засадами справедливості, виваженості та неупередженості, приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення не знайшло свого об`єктивного підтвердження, та не встановлено безспірних доказів вини обвинуваченої в спричиненні потерпілій ОСОБА_5 необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження саме обвинуваченою, а тому необхідно, як вважає суд, обвинувачену ОСОБА_6 виправдати, через недоведеність вчинення саме нею кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України виходячи з наступного.

Так, в процесі судового розгляду сторона обвинувачення прокурор вважала, що доказами винуватості ОСОБА_6 у вчинення інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України є показання допитаних в судовому засіданні свідків, потерпілої, документи: висновком судового медичного експерта, протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_5 досліджених в судовому засіданні.

Сторона захисту вважала, що за оцінкою перевірки доказами обставин висунутого ОСОБА_6 обвинувачення передбаченого ст.128 КК України в установленому порядку не доведено.

А, в той же час, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 29 листопада 2017 року, біля 9 год 30 хвилин, між нею та обвинуваченою виникла сварка. В процесі якої її нога була в отворі дверей, а рука знаходилася на рамі дверей. Таким способом вона тримала двері і не впускала обвинувачену в свою квартиру. Обвинувачена хотіла зайти в її квартиру і в цей момент обвинувачена умисно закрила двері, якими умисно вдарила її по руці, притиснувши дверима її руку до рами дверей, чим умисно спричинила їй тілесні ушкодження руки.

Згідно тексту витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань том.№2 (а.с.1), видно, що в зазначеному державному реєстрі вказано, що 29.11.2017 року до чергової частини Київського відділу поліції в м.Одесі надійшла заява від громадянки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 . про те, що 29.11.2017 року приблизно в 9 год.30 хв. перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 невстановлена особа нанесла їй тілесні ушкодження.

Згідно тексту протоколу прийняття заяви від ОСОБА_5 , том.№2(а.с.8), про вчинення кримінального правопорушення, видно, що потерпіла ОСОБА_5 вказала, що її сусідка ОСОБА_13 устроїла щодо неї скандал, кинулася в драку до неї, в ході якої спричинила тілесні ушкодження.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 27.01.2017 року про відтворення обстановки та обставин події від 29.11.2017 року за участю потерпілої та статиста (т2 а.с.40-42) видно, що потерпіла в приміщенні житлового будинку показала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою, а саме згідно фотографії зазначеного слідчого експерименту за участю статиста та потерпілої видно, що потерпіла показує, що контактування її руки між дверима та коробкою дверей відбулося в області пальців руки потерпілої, а згідно заключення судово медичної експертизи встановлено, що потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому проминевої кістки правого передпліччя в нижній третині руки, що не підтверджує обставини скоєння правопорушення викладені потерпілою в судовому засіданні, а навпаки спростовує обставини правопорушення про які дала покази потерпіла.

Враховуючи зазначені, як досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що зазначені докази надані потерпілою суду та працівникам поліцїї в період досудового розслідування, які досліджені в суді, з приводу отримання потерпілою тілесних ушкоджень, не узгоджуються між собою, оскільки в них є суттєві протиріччя, вони є різними показами, які в повному обсязі не підтверджують пред`явлене обвинувачення. Тому суд вважає, що покази потерпілої ОСОБА_5 , які також не узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, в тому числі з обвинувальним актом з тестом та змістом заяв в поліцію, які спростовані в суді показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , обвинуваченої ОСОБА_6 та матеріалами справи. Тому, як вважає суд, покази потерпілої є неправдивими, недостовірними, які не доводять факт нанесення саме обвинуваченою потерпілій тілесних ушкоджень. На підставі чого згідно ст. 94-96 КПК України суд визнає покази потерпілої по справі не достовірними, через що суд не може покласти покази потерпілої в основу обвинувачення, оскільки в судовому засіданні не спростовані твердження обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що злочин щодо потерпілої вона не скоювала.

При цьому, як вважає суд, будь-які об`єктивні дані, які б підтверджували та поза усяким розумним сумнівом свідчили б про вчинення обвинуваченою інкримінованого злочину, в матеріалах кримінального провадження відсутні. Надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази такої інформації не містять, а допитані в суді свідки обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_16 пояснили, що сам факт про отримання тілесних ушкоджень їм відомий тільки зі слів потерпілої, очевидцями обставин вони не були.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 27.01.2017 року про відтворення обстановки та обставин події від 29.11.2017 року за участю потерпілої та статиста (т2 а.с.40-42) видно, що потерпіла в приміщенні житлового будинку з застосуванням статиста показала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою, а саме згідно фотографії зазначеного слідчого експерименту, за участю статиста та потерпілої видно, що потерпіла показує, що контактування її руки між дверима та коробкою дверей відбулося в області пальців руки потерпілої, а згідно заключення судово медичної експертизи встановлено, що потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому проминевої кістки правого передпліччя в нижній третині руки.

Згідно до вимог закону, а саме згідно ч.1 ст.240 КПК України слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Згідно до вимог ч.1 ст.104 КПК України слідчі дії у випадках, передбачених КПК України, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. Згідно до вимог закону під час проведення слідчого експерименту слідчий повинен був перевірити і уточнити відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, а його результати занести до протоколу.

В даному випадку судом встановлено, що вказаний слідчий експеримент, не підтверджує обставини скоєння правопорушення викладені потерпілою в судовому засіданні, а навпаки спростовує обставини правопорушення про які дала покази потерпіла.

Згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 її дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.128 КК України, а саме - необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Об`єктом злочину за ст. 128 КК України є здоров`я особи.

Об`єктивна сторона злочину, відповідальність за вчинення якого передбачена ст.128 КК України характеризується : діями або бездіяльністю; наслідками у виді тяжких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень; причинним зв`язком між зазначеними діями і наслідками.

Суб`єктивна сторона злочину за ст.128 КК України характеризується необережністю у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Перевіривши під час судового розгляду докази правопорушення, які прокурор вважала встановленими в кримінальному провадженні, а саме наявність в діях ОСОБА_6 ознак скоєння злочину суд приходить до наступного.

Згідно, та на підставі досліджених в суді доказів, суд приходить до висновку, що прокурором чи потерпілою не надано суду об`єктивних, достовірних та належних доказів, які би підтвердили, що обвинувачена скоїла, які небудь умисні, чи необережні протиправні дії чи бездіяльність, від яких наступили тілесні ушкодження потерпілій, і що між такими діями, бездіяльністю обвинуваченої і наслідками є причинний зв`язок.

Тому, як вважає суд, суду не надано доказів про те, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченою.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України та ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України та ч. 4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Поводження з особою, вина, якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Так, у справі «Barbera, Messeguand Jabardov. Spain» від 6 грудня 1998р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконувати свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки,що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказувати лежить на обвинуваченні,і будь який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до ст. 94 КПК України,слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має не має наперед встановленої сили.

Відповідно до вимог ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню в тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотиви і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, ст.92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, за винятком випадків передбачених ч.2 цієї статті покладається на слідчого, прокурора та, в установленому порядку на потерпілого.

Відповідно до вимог ст.84-86 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи не достовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визначається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухвалення судового рішення.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тою метою, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений та засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Підсумовуючи досліджені та проаналізовані у сукупності докази, надані стороною обвинувачення, щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення злочину передбаченого ст.128 КК України, суд приходить до висновку, що вказані докази обвинувачення не можуть вважатися такими що доводять вину ОСОБА_6 поза розумним сумнівом у інкримінованому їй злочині. Доведення вини має випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом (п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2003 року у справі «Кобець проти України»).

Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, в їх сукупності вважає, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

У відповідності до частини першої статті 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, а в нашому випадку, якщо проаналізувати повністю кримінальне провадження, доказів вини ОСОБА_6 відсутні, а тому необхідно її за ст.128 КК України виправдати, оскільки під час судового засідання не доведено, що вона скоїла злочин.

Враховуючи обставини справи і результати судового розгляду, суд постановляє виправдувальний вирок, за недоведеністю стороною обвинувачення вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, яке йому інкримінується.

Керуючись ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, ст.62 Конституції України,ст.ст.17, 373, 374 КПК України, суд

У х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченому ст. 128 КК України та виправдати, на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю стороною обвинувачення вчинення нею кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його оголошення, шляхом подачі скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченій, прокурору та потерпілій.

Суддя ОСОБА_1