Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/462/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 06.03.2019 року, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , уродженця с.Старосілля Лугинського району Житомирської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не інваліда, не депутата, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в порушення п.2-5 Порядку «Про надання спеціальних дозволів на користування надрами», затвердженого Постановою КМУ від 30 травня 2011 року № 615, п.3-4 Положення «Про порядок надання гірничих відводів», затвердженого постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 59, не маючи спеціального дозволу користування надрами та відповідного гірничого відводу, необхідність яких передбачена ст.19 Кодексу України «Про надра», 06.03.2019 року, об 12 годині 00 хвилин прибув на територію лісового масиву, розташованого поблизу с.Шебедиха Олевського району Житомирської області, на відстані близько 1 км., від ґрунтової дороги. Де, реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконне видобування бурштину із вказаного вище лісового масиву, цього ж дня, об 13 годині 00 хвилин, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, самовільно, за допомогою бензинової мотопомпи промислового виробництва, марки «КАМА» та обладнання до неї, шляхом гідрування ґрунту, намагався здійснити незаконне видобування каміння бурштину-сирцю, який відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ним» від 18.11.1997 року, постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» від 12 грудня 1994 року № 827 (у редакції Кабінету Міністрів України від 13 січня 2012 року) відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, є дорогоцінним камінням органогенного утворення, проте не довів свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки безпосередньо під час спроби незаконного видобування каміння бурштину-сирцю, 06.03.2019 року, об 13 годині 20 хвилин був затриманий працівниками Служби безпеки України, якими в ході огляду місця вчинення кримінального правопорпушення було виявлено та вилучено: мотопомпу промислового виробництва, марки «КАМА»; шланг забірник; три пожежних рукави та каміння, яке за зовнішніми ознаками схоже на каміння бурштину, загальною вагою близько 100 грамів.

Таким чином, ОСОБА_3 , здійснив закінчений замах на незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення ювелірної сировини (дорогоцінного каміння).

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, вчинене проти довкілля, що виразилося у закінченому замаху на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

14 березня 2019 року між прокурором Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000070 від 06.03.2019 року, з одного боку та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за власною ініціативою, з іншого боку та з участю його захисника адвоката ОСОБА_5 , на підставі ст.ст.468, 469, 472 КК України, на стадії досудового розслідування у приміщенні Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області за адресою: 11002, м.Олевськ, вул.Свято-Воздвиженська, 2, Житомирської області, укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої підозрюваний ОСОБА_3 , повністю визнає свою винуватість у інкримінованому йому діянні та щиро розкаюється у вчиненому, при цьому сторони досягли порозуміння щодо призначення підозрюваному покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України у виді штрафу в розмірі 400 (чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) грн.

У підготовчому судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 , підтримавши угоду про визнання винуватості, повністю визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України та пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки затвердження даної угоди, відтак просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Прокурор Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 , у підготовчому судовому засіданні вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 ,оскільки вказана угода відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ст.468 КПК України слідує, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Враховуючи вищенаведене, вислухавши думку прокурора, підозрюваного, який просив затвердити угоду про визнання винуватості, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ч.4 ст.469, ст.472 КПК України, з`ясувавши у підозрюваного, що він розуміє викладені в ч.4 ст.474 КПК України обставини, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання ними винуватості з наступних підстав.

Так, суд приходить до висновку про те, що дії підозрюваного ОСОБА_3 , вірно кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.2 ст.240 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, вчинене проти довкілля, що виразилося у закінченому замаху на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Відповідно до вимог ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.

У ст.472 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про визнання винуватості. Згідно вимог ст.474 КПК України якщо угоду досягнуто обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

З наведеного, суд вважає, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000070 від 06.03.2019 року, з одного боку та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого боку та з участю його захисника адвоката ОСОБА_5 , відповідають вимогам ст.ст.472, 473 КПК України та Кримінального кодексу України, зокрема, вимогам ст.12, ч.2 ст.15, ст.50, 51, 53, 65-67, ч.2 ст.240 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Призначаючи покарання підозрюваному ОСОБА_3 ,у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання підозрюваного ОСОБА_3 ,відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині.

Обставини, які обтяжують покарання підозрюваного ОСОБА_3 ,відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вид та міра кримінального покарання узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості відповідає санкції ч.2 ст.240 КК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а тому суд вважає за можливе затвердити вказану угоду про визнання винуватості із призначенням підозрюваному ОСОБА_3 ,узгодженої в угоді виду і міри кримінального покарання.

Згідно ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні, (а.с.4).

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Запобіжні заходи до підозрюваного не обиралися.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.8, 21, 55, 63, 129 Конституції України, ст.ст.100, 314-316, 337, 368-371, 373-376, 468, 469, 472-476, 394 КПК України, ст.ст.12, 15, 50, 51, 53, 65-67, 240 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 14 березня 2019 року по кримінальному провадженню № 0000070 від 06.03.2019 року, укладену між прокурором Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України, та призначити йому за ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України узгоджене сторонами покарання у виді штрафу, в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) грн., 00 коп.

Після набуття вироку законної сили речові докази по кримінальному провадженню, які за постановою «Про визнання речових доказів знаряддям вчинення кримінального правопорушення» від 06.03.2019 року перебувають на зберіганні у кімнаті речових доказів Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, а саме:

- мотопомпу промислового виробництва, марки «КАМА»; шланг забірник; три пожежних рукави конфіскувати і обернути в дохід держави;

- каміння, яке за зовнішніми ознаками схоже на каміння бурштину, загальною вагою близько 100 грамів конфіскувати і обернути в дохід держави.

Матеріали кримінального провадження № 0000070 залишити при обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/462/19.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з дня його проголошення, з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку, відповідно до ч.2 ст.473 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_3 , та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1