Справа № 447/521/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/321/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2019 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 447/521/19 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України, з участю,
прокурора ОСОБА_7
за апеляційною скаргою прокурора Миколаївського відділу Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_8 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 04 квітня 2019 року,

встановила:
цією ухвалою кримінальне провадження №0000077 від 28 лютого 2019 року відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України закрито.

На дану ухвалу прокурор Миколаївського відділу Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та призначити новий судовий розгляд у Миколаївському районному суді Львівської області.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що відповідно до п.7 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження може бути закритим, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.
Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до ч.17 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
У зв`язку із вищенаведеним, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України вчинене ОСОБА_6 щодо його дружини ОСОБА_9 , слід вважати таким, що належить до домашнього насильства у формі фізичного насильства.
Вважає, що кримінальне провадження №0000077 від 28.02.2019 року не може бути закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, а тому зазначене рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування норм КПК України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора ОСОБА_7 на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Частиною четвертою ст.26 КПК України передбачено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є, зокрема, провадження, яке було розпочате на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого статтею 125 (умисне легке тілесне ушкодження).
Поряд з тим, Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06 грудня 2017 року, який набрав законної сили 11 січня 2019 року, внесено зміни до ст.477 КПК України та ст.284 КПК України. Зокрема, п.7 ч.1 ст.284 КПК України викладено у новій редакції, згідно з якою кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник, відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.
Відповідно до положення п.1 ч.1 ст.477 КПК України кримінальне провадження, зокрема, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України «умисне легке тілесне ушкодження», є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення і може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого.
Водночас, поряд з внесенням змін до ст.477 КПК України та ст.284 КПК України вказаним Законом від 06 грудня 2017 року, внесено зміни і у Кримінальний кодекс України та такий доповнено ст. 126-1 «Домашнє насильство».
Таким чином, зі системного аналізу вказаних вище норм вбачається, що під поняттям «злочин, пов`язаний з домашнім насильством» законодавець передбачає кримінальне правопорушення, яке охоплюється диспозицією статті ст.126-1 КК України «Домашнє насильство», а не будь-яким іншим складом злочину залежно від суб?єкта їх вчинення, зазначеного у п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2018 року, на який покликається прокурор у своїй апеляційній скарзі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відомості про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 28 лютого 2019 року.
Зокрема, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 27 лютого 2019 року, близько 18 год. 00 хв., за місцем свого проживання, умисно наніс дружині ОСОБА_9 два удари головою об підлогу та один удар кулаком лівої руки в обличчя, в область носу, чим спричинив останній тілесні ушкодження у виді синців на лобній ділянці зліва і на спинці носа.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України «Умисне легке тілесне ушкодження», вже після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами», а не за ст.126-1 КК України «Домашнє насильство».
Поряд з тим, 04 квітня 2019 року потерпіла ОСОБА_9 подала до районного суду заяву, в якій просила закрити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із відмовою від підтримання приватного обвинувачення.
Під час підготовчого судового засідання, до початку судового розгляду, ОСОБА_9 підтримала раніше подану письмову заяву про закриття кримінального провадження у зв`язку із відмовою від обвинувачення у формі приватного обвинувачення.
З огляду на те, що ОСОБА_6 ставиться у провину вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за вчинення якого кримінальним процесуальним законом передбачено можливість закриття провадження у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення, а потерпіла ОСОБА_9 відмовилася від підтримання обвинувачення, таке не є кримінальним правопорушенням, пов`язаним з домашнім насильством, оскільки у Кримінальному кодексі України міститься окрема стаття 126-1, яка встановлює кримінальну відповідальність за домашнє насильство, відтак колегія суддів вважає, що підстав, які б перешкоджали застосуванню п.7 ч.1 ст.284 КПК України, не має.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, що слугували б підставою для скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне закриття кримінального провадження на підставі відмови потерпілої ОСОБА_9 від підтримання обвинувачення не заслуговують на увагу, а тому така до задоволення не підлягає.
Відтак оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 04 квітня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000077 від 28 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Миколаївського відділу Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4