Ухвала
Іменем України

28 жовтня 2019 року

м. Київ
справа № 755/12918/19
провадження № 51-5302 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5

на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року, якою відмовлено

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 серпня

2019 року клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про тимчасовий доступ до документів у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0005086 повернуто особі, яка його подала.
На вказане судове рішення адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу. Проте ухвалою судді Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року у відкритті апеляційного провадження за цією скаргою відмовлено на підставі ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, посилаючись при цьому на Конституцію України та норми КПК.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу

про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Положеннями ст. 309 КПК передбачено вичерпний перелік ухвал слідчого судді,

які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Як убачається з касаційної скарги та доданих копій судових рішень, суддя-доповідач, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката

ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , послався на положення ст. 309 КПК, оскільки оскаржувана ухвала слідчого судді не входить до переліку судових рішень, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку.
Таким чином апеляційний суд обґрунтовано, посилаючись на ч. 4 ст. 399 КПК, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , з чим погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.
До того ж, у Рішенні Європейського суду з прав людини від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
Оскільки з касаційної скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , доданих до неї копій судових рішень та інших документів не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження.
Беручи до уваги викладене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3