Єдиний унікальний номер справи 185/6100/19
Провадження № 1-кп/185/621/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001111 від 30.05.2019 року, з обвинувальним актом та угодою про примирення за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, судимого:
1) 05.02.2008 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.307 ч.2, ст.309 ч.2, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців;

2) 27.11.2012 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.190 ч.2, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць, 29.09.2014 року звільнений умовно-достроково на 4 місяці 25 днів;

3) 29.09.2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.309 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2019 року приблизно о 18.05 годині обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи біля приміщення магазину «Продукти-1047» ТОВ «АТБ-Маркет» за адресою вул.Преображенська, 3а в м.Павлограді Дніпропетровської області, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном і обернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна та бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистою зацікавленістю, під приводом подзвонити попрохав у потерпілого ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Xciаomi Redmi 4X», при цьому достовірно розумів, що повертати його не буде, а в подальшому розпорядиться вказаним майном на власний розсуд. Потерпілий ОСОБА_5 , виходячи з помилкової впевненості в добросовісності обвинуваченого ОСОБА_3 , будучи введеним в оману, передав останньому вищевказаний телефон. Обвинувачений ОСОБА_3 скориставшись, що потерпілий за ним не спостерігає, зайшов до вищевказаного магазину, та зник з місця скоєння злочину з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 2266 гривень 67 копійок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, - як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

26 липня 2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 було укладено угоду про примирення, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації за ст. 190 ч.2 КК України, істотних для відповідного кримінального провадження обставин, а саме те, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного злочину, завдані збитки обвинуваченим повністю відшкодовані, та узгодженого покарання, яке повинний понести обвинувачений - призначення за ч.2 ст. 190 КК України покарання обвинуваченому у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. В угоді про примирення зазначені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, а також зазначені наслідки її невиконання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України, та пояснив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджене покарання, в скоєному щиро кається, на досудовому слідстві сприяв швидкому розслідуванню вчиненого злочину, завдані збитки потерпілій стороні повністю відшкодував, має реальну можливість виконання узгодженого покарання за вчинений злочин.
У судовому засіданні потерпілий пояснив, що йому цілком зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, та просить затвердити угоду про примирення.
Прокурор в судовому засіданні не заперечує проти затвердження угоди про примирення та призначення узгодженого сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.
Захисник також вважає, що угода про примирення відповідає вимогам КПК та має бути затверджена.

Згідно п.1 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно до ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В підготовчому судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачений, розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для потерпілого, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України, для потерпілого позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України потерпілий має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.
Суд переконався, що умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням у межах санкції ч.2 ст. 190 КК України, відповідає положенням Загальної частини КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, завдані збитки повністю відшкодував потерпілому, активно сприяв розкриттю злочину, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також визначене сторонами покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Судом не встановлено жодних підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення.
На підставі викладеного, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення, укладену між сторонами, та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 850 грн., оскільки зазначений вид покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, відповідає обставинам вчиненого злочину.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обрано.
Під час проведення досудового розслідування проводилась судово-товарознавча експертиза, згідно довідки Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України на проведення експертизи було витрачено 628.04 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.
Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведеної судово-товарознавчої експертизи у розмірі 628.04 гривень.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.
Доля речових доказів повинна бути вирішена в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 26 липня 2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, що внесено в ЕРДР за №0001111 від 30.05.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, та призначити узгоджене сторонами провадження покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведеної судово-товарознавчої експертизи експертами Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України у розмірі 628.04 гривень.
Речові докази:
-мобільний телефон марки «Xciаomi Redmi 4X», переданий на відповідальне збереження потерпілому ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили залишити останньому по приналежності;

-диск з відеозаписом камер відеоспостереження магазину «Продукти 1047» ТОВ «АТБ-маркет» за 30.05.2019 року - після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України, а саме:
- обвинуваченим, захисником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.5-7 ст. 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- потерпілим - з підстав: призначення судом покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених ч.6-7 ст. 474 КПК України
- прокурором - з підстав затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1