Справа № 460/5512/18
Провадження №1-кп/460/426/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.11.2019м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яворові об`єднані кримінальні провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001364 від 19.11.2018 та №0000321 від 09.04.2019 про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бджільна Теплицького району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.407, ч.3 ст.408 КК України,
в с т а н о в и в :

10.07.2018 обвинувачений ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 за контрактом, в умовах особливого періоду умисно, порушуючи військову дисципліну через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків без поважних причин самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 та по 01.11.2018 проводив службовий час на власний розсуд поза межами військової частини. Своїми діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України.
Також обвинувачений ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 23.02.2019 в умовах особливого періоду умисно, порушуючи військову дисципліну через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків без поважних причин самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 та по 13.03.2019 проводив службовий час на власний розсуд за межами військової частини. Своїми діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України.
Крім того, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 , 25.03.2019 порушуючи військову дисципліну через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків без поважних причин самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 в умовах особливого періоду та перебуває по теперішній час поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.407, ч.3 ст. 408 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив суду, що був військовослужбовцем за контрактом дійсно залишав військову службу у зв`язку із сімейними обставинами. В подальшому повернувся на службу та був переведений на строкову військову службу. У зв`язку із сімейними обставинами, залишав військову частину в лютому 2019 року та повернувся в березні 2019 року. Потім залишив військову частину 25.03.2019 і з того часу не повертався. Весь час перебував вдома за місцем проживання, піклувався про дружину та дітей. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.
Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Суд вважає, що в судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.407, ч. 3 ст. 408 КК України доведена повністю.
Дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 407 КК України, оскільки він, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 в умовах особливого періоду самовільно залишив військову частину без поважних причин.
Також дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 408 КК України, оскільки він самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 в умовах особливого періоду з метою ухилитись від військової служби, тобто вчинив дезертирство.
При призначенні покарання суд відповідно до вимог ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Обираючи покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування, тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який не судимий, на утримані має троє малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину як обставини, що пом`якшують покарання, обставин, які обтяжують покарання не встановлено. Таким чином суд вважає, що покарання ОСОБА_5 слід обрати в межах санкції статей за якими він обвинувачується у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою слід скасувати, звільнити обвинуваченого з-під варти в залі судового засідання.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.407, ч.3 ст.408 КК України, та призначити покарання:
- за ч.4 ст.407 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.408 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Згідно з ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Застосувати до засудженого ОСОБА_5 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Згідно з ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та праці.
Командиру військової частини НОМЕР_1 здійснювати контроль за поведінкою засудженого військовослужбовця ОСОБА_5 , а у разі його звільнення з військової служби, контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 у виді тримання під вартою - скасувати, звільнивши його з-під варти в залі судового засідання.
Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1