Справа № 752/2480/19
Провадження №: 1-кп/752/1311/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження № 0009996, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, з освітою середньою, не працюючого, громадянина України, зі слів проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що немає судимості,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Росії, громадянина України, з освітою середньою, не працюючого, зі слів проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

04.04.2012 року Тетіївським районним судом Київської області за ч.3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

02.07.2012 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч.2 ст. 186; ч.4 ст.27, ч.2 ст. 286; ч.1 ст. 304 КК України, з застосуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців;

26.09.2012 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, від відбування якого звільнений з іспитовим строком 2 роки;

28.05.2019 року Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185 КК України, до покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців,

обвинувачених за ч.2 ст. 187 КК України,

з участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ;

обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з метою заволодіння чужим майном, вчинили розбійний напад на ОСОБА_10 за наступних обставин.
Так, 29.10.2018 року, близько 17:00 годин, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебуваючи на вул. Лужевського, 3 в м. Києві, побачили раніше їм незнайомого чоловіка, яким виявився ОСОБА_10 , та вирішили вчинити розбійний напад на нього, з метою заволодіння чужим майном.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підійшли до ОСОБА_10 . ОСОБА_6 схопив його за руку, а ОСОБА_7 наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_11 , від чого той впав на землю, як наслідок, заподіявши легкі тілесні ушкодження із короткочасним розладом здоров`я, тобто застосували насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, від чого той втратив свідомість. Користуючись безпорадним станом потерпілого, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заволоділи його майном, зокрема телефоном марки «Мейзу 5С», вартістю 4 тисячі гривень, який у нього з пояса забрав ОСОБА_7 , та електронною сигаретою «Айкос», вартістю 2 тисячі гривень і паспортом, який з кишені потерпілого витяг ОСОБА_6 та втекли.
Тобто, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд визнає винними за ч.2 ст. 187 КК України,- напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням з насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Обвинувачений ОСОБА_7 винним себе не визнав. По суті пояснив, що 29.10.2018 року разом з ОСОБА_6 та ще двома знайомими йшли в магазин «Ашан». Коли через трубу перейшли річку Либідь, помітив чоловіка, який сидів і щось говорив. Підійшов до нього і спитав, що він тут робить. Почалася суперечка, і чоловік нецензурно висловився в його адресу. Він ліктем вдарив в щелепу чоловіка, яким на даний час є потерпілим, той впав і у нього випав телефон. Він забрав телефон та електронну сигарету, після чого направився в магазин. Він бив один потерпілого, в змові з ОСОБА_12 , не був. З ОСОБА_12 тривалий час проживали в хостелі в м. Києві. ОСОБА_13 , в момент коли він наносив удар потерпілому, був на певній відстані і розмовляв по телефону, а два інші знайомі були поряд.
Обвинувачений ОСОБА_6 також винним себе не визнав. Пояснив, що в той вечір йшли в магазин. Він був на певній відстані позаду, розмовляв по телефону. Потерпілого не бачив, хто і як наносив йому удари теж не бачив, речей у потерпілого не забирав. Не може пояснити, чому потерпілий вказує на нього, фактично він його обмовляє. Усе відбулося дуже швидко, однак без його участі. Жалкує, що так сталося.
Незважаючи на позицію обвинувачених, щодо заперечення своєї вини, суд вважає, що стороною обвинувачення надано достатньо належних, допустимих та безсумнівно переконливих доказів, що підтверджують винність обвинувачених у вчинені злочину поза розумним сумнівом, в обсязі обвинувачення, який суд вважає доведеним.
Зокрема, потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні під присягою надав чіткі, детальні свідчення, які повністю викривають обох обвинувачених у вчиненні злочину. Зокрема він показав,що 29.10.2018 року перебував біля р. Либідь, та хотів сфотографувати графіті на бетонному колекторі. До нього підійшло четверо незнайомих чоловіків, серед яких було два обвинувачених, і запитали, що він тут робить. Пояснив, що художник, фотографує графіті. Один з обвинувачених, а саме ОСОБА_6 , схопив його за руки, а інший обвинувачений ОСОБА_7 , запитував, що він тут робить, покажи документи. Відчував від них агресію, дуже боявся саме обвинуваченого, яким є ОСОБА_13 , який взяв його за руку. Відчув удар в ліву частину голови, почав падати, втратив свідомість. Хто саме з обвинувачених наніс перший удар, та забирав речі, сказати не може, але вважає, що потім били обоє. Пізніше прийшов до свідомості, був в крові, зламаний ніс, боліла щелепа, синці, зник телефон, який був на поясній сумці, електронна сигарета та паспорт. Якась невідома жінка просила його піднятися, питала чи живий, що сталося. Оскільки у нього залишився ще один телефон, зробив дзвінок в поліцію та заблокував свої банківські картки. З поліцією об`їхав ринок і біля фонтану хтось повідомив, що бачили двох невідомих біля ломбарду. Під час слідчого експерименту детально усе показав.
Саме чіткі, детальні, послідовні як під час досудового розслідування так і в суді показання потерпілого, суд вважає правдивими та бере їх до уваги, оскільки вони повністю узгоджуються з іншими доказами наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом і по суті повністю підтверджують винність саме обох обвинувачених у вчиненні злочину, в якому суд визнає їх винними.
Як видно з протоколу, під час досудового розслідування, в ході проведення слідчого експерименту, потерпілий ОСОБА_10 детально розповів та показав про обставини вчинення на нього розбійного нападу саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які його оточили, не даючи змоги втекти. Після чого ОСОБА_13 раптово схопив його за ліву руку, збоку підбіг ОСОБА_7 , потім був удар в область голови. Впав, втратив свідомість (т.1 а.с. 56-61).
Прокурором в розпорядження суду також надано протоколи впізнання з участю потерпілого ОСОБА_10 , в яких відображено, що серед інших осіб, потерпілий впізнав саме обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які побили його та забрали особисті речі (т.1 а.с. 47-55).
Та обставина, що потерпілий в ході вчинення на нього розбійного нападу отримав тілесні ушкодження, підтверджено висновком судово-медичного експерта № 042-422-2019, в якому зазначено, що у гр. ОСОБА_10 мала місце відкрита травма носа у вигляді перелому кісток носа, забійної рани спинки носа, що відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (т. 1 а.с. 78-81).
В ході судового розгляду прокурором не було забезпечено для допиту свідків, однак, в розпорядження суду стороною обвинувачення було надано протоколи проведення впізнання з участю свідка ОСОБА_14 , в яких відображено, що зазначена особа серед інших осіб впізнала саме обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які побили ОСОБА_10 та забрали особисті речі (т.1 а.с. 106-115).
Як видно з протоколу огляду предметів (т.1 а.с.122-127), об`єктом перегляду був відеозапис з камер спостереження в період часу з 16.15 год. 29.10.2018 року по 16.40 29.10.2018 року, де зафіксовано переміщення через пішохідний перехід по вул. Червоноармійська трьох осіб, які схожі на обвинувачених та свідка ОСОБА_14 , які рухалися в бік вул. Лужевського в м. Києві. Пізніше знову зафіксовано осіб, схожих на обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який передає щось, схоже на паспорт (т.1 а.с.12-128).
Згідно довідки «Ломбард Оскар», 29.10.2018 року мобільний телефон «Мейзу», як заставне майно закладав гр. ОСОБА_7 (т.1 а.с. 134).
Опосередковано винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину підтверджується також протоколом слідчого експерименту (т.1 а.с.227-234), з участю обвинуваченого.
Вищезазначені, досліджені безпосередньо судом докази суд вважає належними, допустимими та в сукупності достатніми для визнання обвинувачених винуватими, у вчиненні злочину поза розумним сумнівом.
Протирічливі та неузгодженні показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який відмічав, що він не був у змові з ОСОБА_6 і один наносив удари потерпілому, та показання обвинуваченого ОСОБА_6 , який відмічає, що взагалі участі у нападі та заволодінні майном потерпілого не брав, суд до уваги не бере та відкидає, оскільки вони повністю спростовуються письмовими доказами, зокрема протоколами слідчих дій, та показаннями потерпілого, які є логічними, послідовними та переконливими і такими, що узгоджуються з іншими доказами, які суд бере до уваги. У суду немає будь-яких підстав не довіряти показанням потерпілого, а твердження обвинувачених з приводу того, що потерпілий їх свідомо обмовляє, є нічим непідтвердженими здогадами та припущеннями, які не можуть бути покладені в основу висновків по суті кримінального провадження.
Аналіз свідчень потерпілого, в яких відмічено, що незважаючи на те, що невідомих було чотири особи, саме обвинувачені його оточили, ОСОБА_6 взяв за руку, а ОСОБА_7 стояв поряд збоку, після чого був удар, від якого він впав і втратив свідомість, свідчать, що обвинувачені діяли за попередньою домовленістю, спільно та узгоджено, маючи намір заволодіти майном потерпілого.
По суті, суд, показання обвинувачених розцінює як спосіб уникнути передбаченої відповідальності за вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.
Підстав перекваліфіковувати дії обвинувачених, суд не знаходить, враховуючи, що в результаті нападу потерпілому було заподіяно легкі тілесні ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я, що розцінюється як застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, потерпілого та була втрата свідомості, що охоплюється диспозицією саме ст. 187 КК України.
В ході судового розгляду також не встановлено обставин, які би могли свідчити про існування ексцесу виконавця, враховуючи показання обвинувачених та потерпілого.
Підсумовуючи результати судового розгляду в цілому, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особи обвинувачених, які мають задовільний стан здоров`я та не перебувають на обліку у нарколога та психіатра, суд прийшов до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченим у виді позбавлення волі.

Лише таке покарання, як вважає суд, є необхідним і буде достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів.

Що стосується обвинуваченого ОСОБА_7 , то ураховуючи, що злочин він вчинив до ухвалення попереднього вироку від 28.05.2019 року Святошинського районного суду м. Києва, яким його визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 185 КК України, до покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців, що підтверджується копією вироку, - остаточне покарання ОСОБА_7 визначити за сукупністю злочинів, тобто за правилами ст. 70 ч.4 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України, у строк покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , зарахувати попереднє ув`язнення, починаючи з 14.11.2018 року з розрахунку день за день (дата взяття під варту відповідно до ухвал суду).
Враховуючи що ОСОБА_7 вироком Святошинського районного суду м. Києва засуджений до арешту, один день якого, згідно вимог ст. 72 КК України, відповідає одному дню позбавлення волі, підстав для переведення зазначеного покарання в більш суворий, немає.
Питання щодо речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією частини майна, яке є власністю засудженого.
Керуючись вимогами ч.4 ст. 70 КК України, ураховуючи що ОСОБА_7 вчинив злочини до постановлення попереднього вироку Святошинського районного суду м. Києва від 28.05.2019 року, яким його визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 185 КК України, до покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців, - за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_7 визначити у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, з конфіскацією частини майна, яке є власністю засудженого.
Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з 24.09.2019 року, зарахувавши, відповідно до вимог ст. 72 КК України, у строк покарання попереднє ув`язнення, починаючи з 14.11.2018 року по 23.09.2019 року, включно, з розрахунку день за день.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією частини майна, яке є власністю засудженого.
Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з 24.09.2019 року, зарахувавши, відповідно до вимог ст. 72 КК України, у строк покарання попереднє ув`язнення, починаючи з 14.11.2018 року по 23.09.2019 року, включно, з розрахунку день за день.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_15