ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/111/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/620/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Н-Ковиляй Гурдошанського району, Мордва, громадянина України, який має середню освіту, працює водієм в КП «Водоканал», неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_10 .

Захисник адвокат ОСОБА_10 , представник цивільного відповідача ТОВ «Альянс-Авто» - адвокат ОСОБА_11 , потерпілий ОСОБА_8 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 29 жовтня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки без позбавленням права керування транспортним засобом.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 2174 грн 54 коп.

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення витрат на правову допомогу закрито.

Цивільний позов ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства Страхова компанія «Країна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 19424 грн 47 коп. та моральну шкоду в сумі 971 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто» на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 37500 грн, у решті в задоволенні позову відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_6 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто», Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто» на користь ОСОБА_12 моральну шкоду в сумі 9769,90 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в сумі 4501 грн 95 коп. та моральну шкоду в сумі 230 грн 10 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 процесуальні витрати та витрати на правову допомогу в сумі 6550,52 грн.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 процесуальних витрат на правову допомогу в сумі 6550,52 грн змінити, відмовивши в їх стягненні.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд, задовольнивши цивільний позов ОСОБА_12 , вийшов за межі обвинувального акта, оскільки обвинувальний акт у даній справі містить обставини щодо порушення правил дорожнього руху, які заподіяли тяжке тілесне ушкодження. Натомість ОСОБА_12 заявлено вимоги як потерпілою, ушкодження якої кваліфіковано як легкі тілесні ушкодження, обставин щодо яких в обвинувальному акті не зазначено.

Крім того, розрахункового документу, як то квитанція, чек чи інше, на підтвердження факту сплати ОСОБА_12 витрат на правову допомогу в сумі 6000 грн не надано, тобто дані витрати не підтверджені. Надані ОСОБА_12 додаткові угоди та договір стороні захисту були вручені в судовому засіданні 26 жовтня 2018 року, що є порушенням порядку долучення доказів, адже витрати на правову допомогу підлягають доказуванню, а докази мають надаватися в порядку, встановленому ЦПК України.

При стягненні витрат на правову допомогу за цивільним позовом ОСОБА_12 суд також не врахував заперечення захисника щодо права ОСОБА_12 звернутися за безоплатною правовою допомогою, яким вона не скористалася, хоча вона є безробітною.

Також при стягненні витрат на правову допомогу за цивільним позовом ОСОБА_12 суд не звернув уваги на відсутність попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, як це передбачено ст.175 ЦПК України. При цьому позов, який датовано 14 березня 2018 року, містить посилання на норми ЦПК, який втратив чинність 15 грудня 2017 року.

Крім того, суд не застосував правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в межах справи №755/18006/15-ц. Так, цивільний позивач ОСОБА_12 не зверталася до страхової компанії ПАТ «Страхова компанія «Країна», яка є третьою особою, відмови щодо відшкодування шкоди також не отримувала, тобто не зверталась до належної особи для відшкодування шкоди. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика, є підставою для відмови в позові до особи, що завдала шкоду.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ТОВ «Альянс-Авто» - адвокат ОСОБА_11 просить змінити вирок в частині заявлених цивільних позовів щодо ТОВ «Альянс-Авто». Стягнути з ТОВ «Альянс-Авто» на користь ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 1000 грн, у решті в задоволенні позову до ТОВ «Альянс-Авто» відмовити. Стягнути з ТОВ «Альянс-Авто» на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 12500 грн, які ТОВ «Альянс-Авто» вже сплатило, у решті в задоволенні позову до даного товариства відмовити.

Свої вимоги представник цивільного відповідача обґрунтовує тим, що рішення суду в частині цивільних позовів винесено безпідставно, без дослідження всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, за відсутності доказів, які б підтверджували обставини, зазначені в цивільних позовах потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_8 .

Зазначає, що потерпіла ОСОБА_12 належним чином не довела розмір завданої їй моральної шкоди. Так, в обґрунтування завданої моральної шкоди ОСОБА_12 посилалася на тривале лікування ноги, травму якої жоден із свідків, які перебували в автобусі, не бачили. Моральна шкода, на яку посилалася ОСОБА_12 , яка полягає в зміні звичайного способу життя, нічим не підтверджена.

Стягуючи моральну шкоду на користь потерпілого ОСОБА_8 , суд не врахував те, що до шкоди, яку отримав потерпілий, призвели його свідомі дії. Зокрема, сівши вдвох на одне місце, потерпілий створив загрозу і собі і власній дитині, чим порушив вимоги ПДР. При цьому потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що після зіткнення автобуса з перешкодою у нього не було перелому і перелом виник коли його чотирьохрічний син впав на нього зверху. Отже, в діях потерпілого ОСОБА_8 вбачається умисел щодо обставин, які спричинили йому шкоду, що за ст.1187 ЦК України знімає відповідальність з відповідача ТОВ «Альянс-Авто».

Також зазначає, що фізичний біль та страждання, яких потерпілі нібито зазнали при ушкодженні здоров`я та подальшому лікуванні, є оціночним критерієм, який полягає в зміні психічного стану особи, а тому призначення експертизи по визначенню наявності моральної шкоди та її розміру є обов`язковим. Проте, такі експертизи у даній справі проведені не були.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просить вирок змінити шляхом збільшення розміру відшкодування моральної шкоди та стягнути з ТОВ «Альянс-Авто» на його користь 186 529 гривень.

Свої вимоги потерпілий мотивує тим, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я він зазнав фізичного болю та страждань, тривалий час перебував на лікуванні, переніс декілька операцій, в цей час він був позбавлений можливості рухатися, що призвело до неврологічних явищ. Також він зазнав душевних страждань, пов`язаних із самим фактом завдання шкоди здоров`ю та з тим, що він, маючи на утриманні малолітню дитину, був позбавлений можливості повноцінно піклуватися про неї. Також він переживав хвилювання у зв`язку з необхідністю перелаштовувати налагоджений ритм життя. Після закінчення лікування у стаціонарі він повинен продовжувати лікування та перенести ще декілька операцій, що робить неможливим повноцінне соціальне життя. З урахуванням усіх зазначених факторів, він оцінив заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

Проте, суд першої інстанції, знижуючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, до 50 000 грн, не навів у вироку відповідного обґрунтування та мотивів, з яких при цьому виходив. Розмір стягнутої на його користь моральної шкоди не відповідає принципам розумності і справедливості та є замалим, оскільки суд першої інстанції недостатньо врахував ступінь його душевних страждань, тяжкість та незворотність наслідків, що настали.

В запереченнях на апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_10 та представника цивільного відповідача ТОВ «Альянс-Авто» - адвоката ОСОБА_11 потерпіла ОСОБА_12 та її представник адвокат ОСОБА_13 просять апеляційні скарги відхилити, оскільки наведені в них доводи, на їх думку, є необґрунтованими. Також просять апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити та вирок суду в цій частині змінити, а у решті вирок залишити без змін.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 представник цивільного відповідача ТОВ «Альянс-Авто» - адвокат ОСОБА_11 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як необґрунтовану.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 01 листопада 2017 року, близько 11-00 години, керуючи технічно справним мікроавтобусом «VOLKSWAGEN LT 35», реєстраційний номер на жовтому фоні НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вулиці Космічної з боку вул.Сергія Серікова в напрямку вул.Святоволодимирівської в м.Запоріжжі. В салоні мікроавтобусу перебували пасажири, в тому числі ОСОБА_8 . Під час руху в районі будинку 23 по вул.Сергія Серікова водій ОСОБА_6 , діючи в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, де сказано: п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», допустив зміну напрямку руху праворуч, в результаті чого здійснив виїзд за межі проїжджої частини праворуч та наїзд на металевий відбійник. В ході дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому лівої великогомілкової кістки в середині її третини зі зміщенням кісткових фрагментів, великої рани в проекції перелому (на передній поверхні лівої гомілки), які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки в момент спричинення.

Заслухавши:

доповідь судді;

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу захисника, проти задоволення апеляційних скарг потерпілого ОСОБА_8 та представника цивільного відповідача ТОВ «Альянс-Авто» - адвоката ОСОБА_11 не заперечували,

прокурора, який апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 підтримав в повному обсязі, та просив її задовольнити, а у задоволенні апеляційних скарг захисника-адвоката ОСОБА_10 та представника цивільного відповідача ТОВ «Альянс-Авто» відмовити;

потерпілого ОСОБА_8 та його представника - адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу потерпілого та просили її задовольнити, проти доводів та вимог апеляційних скарг захисника - адвоката ОСОБА_10 не заперечували, та заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника цивільного відповідача ТОВ «Альянс-Авто» - адвоката ОСОБА_11 ;

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні, які відповідають вимогам ст.84 КПК України, та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України.

Доведеність вини, кваліфікація дій обвинуваченого та вирок суду в частині, що стосується покарання, ніким з учасників провадження не оспорюється, тому колегією суддів оскаржуваний вирок в цій частині не переглядається.

Переглядаючи оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 , колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги останнього про те, що суд, вирішуючи вказаний цивільний позов, безпідставно зменшив заявлену потерпілим суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ТОВ «Альянс-Авто» на його користь.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що внаслідок вчиненого ОСОБА_6 , який виконував обов`язки водія ТОВ «Альянс-Авто», кримінального правопорушення потерпілий ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до вимог ч.5 ст.128 КПК України, ц ивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з положеннями ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною першою статті 1172 цього Кодексу передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

Суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити зв`язок між діянням і шкодою, що настала і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Крім того, відповідно до вимог ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

На переконання колегії суддів, вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 в частині стягнення моральної шкоди, суд не врахував в повній мірі характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, ступінь фізичних та душевних страждань потерпілого, які він зазнав внаслідок вчиненого щодо нього кримінального правопорушення.

Так, суд встановив, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_6 на час ДТП, знаходився у користуванні ТОВ «Альянс-Авто» на підставі відповідного договору. Обвинувачений з зазначеним товариством перебував у трудових відносинах.

Судом також встановлено, що внаслідок отриманих у ДТП травм потерпілий ОСОБА_8 змушений був тривалий час лікуватись, переніс декілька операцій, не міг вільно пересуватися, тобто був порушений звичний уклад його життя протягом тривалого часу, останній переніс моральні страждання, які виразились в переживаннях з приводу пошкодження здоров`я та фізичного болю.

В той же час, при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з вищевказаного товариства на користь потерпілого, суд, хоч і послався у вироку, але не в повній мірі врахував вищевказані обставини - тяжкість фізичних страждань потерпілого, період його перебування у лікувальних закладах, кількість перенесених операцій, душевні страждання потерпілого у зв`язку з цим, яких він поза сумнівом зазнав.

На підтвердження своїх висновків в частині визначення розміру заподіяної потерпілому моральної шкоди, суд не навів у вироку переконливого обґрунтування, пославшись лише на те, що суд виходить з принципу розумності та справедливості.

Оцінивши всі вказані обставини у сукупності, колегія суддів вважає, що розмір заявленої потерпілим моральної шкоди є доведеним, тобто не є надмірним, оскільки відповідає тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, тим негативним змінам, які відбулись у житті потерпілого, пов`язаних із його вимушеним тривалим лікуванням, та тим душевним стражданням потерпілого, які останній зазнав у зв`язку з цим.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_8 підлягає задоволенню.

Доводи представника ТОВ «Альянс-Авто» в апеляційній скарзі про те, що шкода потерпілому завдана унаслідок неправомірних дій останнього нічим не підтверджені та суперечать матеріалам провадження і встановленим судом першої інстанції обставинам.

Посилання представника вказаного товариства на те, що для визначення наявності моральної шкоди необхідне проведення судової ек5спертизи, не ґрунтуються на законі.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг захисника адвоката ОСОБА_10 та представника цивільного відповідача ТОВ «Альянс-Авто» - адвоката ОСОБА_11 про те, що суд, вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 , не дотримався вимог закону щодо необхідності повного та всебічного з`ясування обставин, які мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення за вказаним позовом.

Так, колегією суддів встановлено, що ухвалою суду першої інстанції від 05 лютого 2018 року ОСОБА_12 визнана потерпілою по даному кримінальному провадженню та ухвалою суду від 11 червня 2018 року (після початку судового розгляду) останню визнано цивільним позивачем та прийнято її цивільний позов.
В той же час, згідно з положеннями ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути лише така фізична особа, якій саме кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Згідно з вимогами ст.61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є також така фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди.
Згідно з висновком судової медичної експертизи №2827 від 06 грудня 2017 року, на який послався суд у вироку, в ході дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження, які кваліфікуються як легкі.
Отже, п відношенню до потерпілої ОСОБА_12 не настало суспільно-небезпечних наслідків, які передбачені статтею 286 КК України, та які є обов`язковою ознакою зазначеного правопорушення.
Згідно з вироком, саме з цих підстав суд виключив з висунутого ОСОБА_6 обвинувачення обставини, що стосуються ОСОБА_12 та інших осіб ( ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ), яким, унаслідок вищевказаного ДТП заподіяні легкі тілесні ушкодження.
Таким чином, суд в зазначеній частині допустив істотні суперечності, оскільки, визнавши ОСОБА_12 у даному кримінальному провадженні потерпілою та цивільним позивачем та частково задовольнивши цивільний позов останньої, при цьому у вироку суд констатував той факт, що по відношенню до ОСОБА_12 не вчинено діяння, яке б утворювало склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України.
З врахуванням викладеного, вирок суду в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_12 не може бути визнаний законним та обґрунтованим та підлягає скасуванню.
Оскільки, діючи в межах, передбачених ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції не може виправити зазначені недоліки, та враховуючи той факт, що цивільний позов ОСОБА_12 має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, скасовуючи оскаржуваний вирок в зазначеній частині, виходячи з положень ст.ст.7-9 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд матеріалів за цивільним позовом ОСОБА_12 в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини провадження в частині, що стосуються цивільного позову, в т.ч. ретельно перевірити інші доводи, викладені в апеляційних скаргах, і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст.404,405,407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити.

Апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_10 , представника цивільного відповідача ТОВ «Альянс-Авто» - адвоката ОСОБА_11 , задовольнити частково.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 29 жовтня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.286 КК України, в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_12 до ОСОБА_6 , ТОВ «Альянс-Авто», ПАТ «Страхова компанія «Країна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди скасувати та призначити новий розгляд матеріалів провадження за вказаним цивільним позовом в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Цей же вирок в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 змінити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто» на користь потерпілого ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 186 529 (сто вісімдесят шість тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) гривень.
У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та у частині, якою призначено новий судовий розгляд матеріалів за цивільним позовом ОСОБА_12 оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Дата документу 15.10.2019 Справа № 333/111/18