Справа № 509/2982/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2019 року Слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого з процесуальним керівником прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002461 від 25.09.2015 за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю за національністю, уродженцю с. Скібінці, Погребищенського району, Вінницької області, громадянину України, одруженому, який має вищу освіту, не працюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, підозрюваному у скоєні злочину, передбаченому ч.5 ст.191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Овідіопольського ВП ГУНП в Одеський області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0002461 від 25.09.2015 за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії АОО № 666127, Громадська організація «Отрада», код ЄРДПОУ 13901928 зареєстрована 09.02.1998 з номером запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР 0001126, Овідіопольською районною державною адміністрацією за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт Таїрово, с. Мізікевича, ж/м Чорноморка, вул. Болгарська, 2.

Статутом ГО «Отрада» передбачено, що основною метою діяльності об`єднання являється - об`єднання осіб для здійснення і захисту законних соціальних, економічних інтересів.

До органів управління об`єднання відносяться: Вищий орган управління - загальні збори членів об`єднання (в подальшому - збори). Повноваження, порядок скликання та інші питання діяльності зборів регламентуються цим статутом. Виконавчий орган правління, голова об`єднання. Контролюючий орган ревізійна комісія.

Відповідно до протоколу № 1 зборів членів громадської організації «Отрада» від 22 січня 2006 року, ОСОБА_6 обрано головою правління громадської організації.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_6 працюючи на посаді голови об`єднання, обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно господарських обов`язків, тобто був службовою особою, відповідно до примітки до ст. 364 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді голови ГО «Отрада», виконував організаційно - розпорядчі функції та був посадовою особою юридичної особи приватного права, створюваного на підставі установчих документів, під час яких вчинив привласнення грошових коштів громадської організації, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за наступних обставин.

Встановлено, що ОСОБА_6 , маючи злочинний намір, спрямований на привласнення майна ГО «Отрада», а саме грошових коштів у вигляді цільових внесків, отриманих від членів об`єднання громадян, зловживаючи своїм службовим становищем, у період часу з 01.01.2007 по 01.09.2015, розробив злочину схему привласнення вказаних коштів.

Так, ОСОБА_6 , діючи в своїх особистих інтересах, з метою привласнення майна, зловживаючи службовим становищем, без винесення на обговорення загальних зборів членів об`єднання, чим порушив норми Статуту, самостійно прийняв рішення щодо необхідності збирання з членів об`єднання грошових кошти на проведення робіт з будівництва системи каналізації, розташованої на орендованій об`єднанням земельній ділянці за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Таїрово, вул. Рибпортівська, 100, у сумі від 3 200 грн. до 4 000 грн. з кожного члена громадського об`єднання.

Згідно акту звірки зібраних цільових внесків ГО «Отрада» у період з 01.01.2007 по 01.03.2016, складеного головою ревізійної комісії ГО «Отрада» ОСОБА_8 , встановлено, що головою правління ОСОБА_6 зібрано грошових коштів на прокладання трубопроводу та каналізації в розмірі 1 млн. 196 тис. 661 грн.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на привласнення грошових коштів членів ГО «Отрада», ОСОБА_6 , як єдиний розпорядник майна об`єднання громадян, отримані від членів об`єднання громадян грошові кошти як цільові внески на проведення робіт з будівництва системи каналізації не оприбуткував, на поточні рахунки об`єднання № НОМЕР_1 у термін з 27.09.2006 по 15.04.2011, № НОМЕР_2 у термін з 18.01.2006 по 26.09.2006, № НОМЕР_3 у термін з 15.04.2011 по 31.08.2015 відкритих в Публічному акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» м. Одеси у повній мірі не вніс.

Досудовим розслідуванням встановлено, що сума матеріальних витрат на проведення робіт з будівництва системи каналізації, розташованої на орендованій території ГО «Отрада», за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрова, вул. Рибпортовська, 100, станом на01.01.2008 становить 228 тис. 659 грн. з урахуванням ПДВ.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що загальна сума зібраних коштів на прокладання трубопроводу та каналізації за даними Акту звірки «Зібраних цільових внесків членів ГО «Отрада» за період з 01.01.2007 по 01.03.2016» в розмірі 1 млн. 196 тис. 661 грн., з яких перераховано коштів на прокладання трубопроводу та каналізації в сумі 182 тис. 285 грн. Завищення суми між зібраними від членів ГО «Отрада» та фактично понесених затрат на прокладання трубопроводу та каналізації становить 1 млн. 014 тис. 376 грн.

Таким чином слідство вважає, що ОСОБА_6 , будучи службовою особою, скориставшись службовим становищем, маючи право оперативного управління майном грошовими коштами членів об`єднання громадян, з метою незаконного привласнення його грошових коштів, привласнив їх, витративши не за призначенням, тобто не на проведення робіт з прокладання трубопроводу та каналізації, а на інші власні потреби, чим спричинив об`єднанню громадян шкоду у розмірі 1 млн. 014 тис. 376 грн., що станом на 2008 рік в 3 039 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Крім того, голова правління ОСОБА_6 , діючи в особистих інтересах, із корисливих мотивів, зловживаючи службовим становищем, без проведення загальних зборів, чим знову порушив норми Статуту, повторно самостійно вирішив щодо необхідності збирання з членів об`єднання грошових коштів на установку трансформаторної підстанції на орендованій території ГО «Отрада» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.м.т. Таїрова, вул. Рибпортовська, 100, у сумі 900 грн. з кожного члена громадського об`єднання.

Згідно акту звірки зібраних цільових внесків ГО «Отрада» у період з 01.01.2007 по 01.03.2016, складеного головою ревізійної комісії ГО «Отрада» ОСОБА_8 , встановлено, що головою правління ОСОБА_6 зібрано грошових коштів на установку трансформаторної підстанції в розмірі 467 тис. 950 грн.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на привласнення грошових коштів членів ГО «Отрада», ОСОБА_6 як єдиний розпорядник майна об`єднання громадян, отримані від членів об`єднання громадян грошові кошти як цільові внески на проведення робіт з установки трансформаторної підстанції не оприбуткував, на поточні рахунки об`єднання № НОМЕР_1 у термін з 27.09.2006 по 15.04.2011, № НОМЕР_2 у термін з 18.01.2006 по 26.09.2006, № НОМЕР_3 у термін з 15.04.2011 по 31.08.2015, відкритих в Публічному акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» м. Одеси у повній мірі не вніс.

Досудовим розслідуванням встановлено, що сума матеріальних витрат на проведення робіт з будівництва системи каналізації, розташованої на орендованій території ГО «Отрада», за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрова, вул. Рибпортовська, 100, станом на 01.07.2011 становить 204 тис. 395 грн. з урахуванням ПДВ.

Також встановлено, що загальна сума зібраних коштів на закупівлю та установку трансформаторної підстанції за даними Акту звірки «Зібраних цільових внесків членів ГО «Отрада» за період з 01.01.2007 по 01.03.2016» становить 467 тис. 950 грн., з яких перераховано коштів на установку трансформаторної підстанції в сумі 77 тис. 878 грн. Завищення суми між зібраними від членів ГО «Отрада» та фактично понесених затрат на установку трансформаторної підстанції становить 390 тис. 072 грн.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_6 , будучи службовою особою, скориставшись службовим становищем, маючи право оперативного управління майном грошовими коштами членів об`єднання громадян, з метою незаконного привласнення його грошових коштів, привласнив їх, витративши не за призначенням, тобто не на проведення робіт з прокладання трубопроводу та каналізації, а на інші власні потреби, чим спричинив об`єднанню громадян шкоду у розмірі 390 тис. 072 грн., які станом на 2011 рік в 829 разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме у привласненні чужого майна, яке було ввірено особі, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого в особливо великих розмірах та у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме у привласненні чужого майна, яке було ввірено особі, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого в особливо великих розмірах, вчиненого повторно.

31.05.2019 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру в вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191КК України.

Досудове слідство вважає, що пред`явлена підозра ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, копії яких долучені до клопотання, та досліджені судом.

В судовому засіданні прокурор, слідчий та представник потерпілого підтримали клопотання та просили його задовольнити, обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до кінця досудового розслідування, а саме, 31.07.2019 р., мотивуючи це тим, що ОСОБА_9 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, вважаючи, що в ході досудового розслідування виникла реальна необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , так як, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, які унеможливлюють застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу під час досудового розслідування, а саме:

- п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України: ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як є досить матеріально забезпеченою особою, що обумовлює можливість залишення постійного місця проживання та переховування від правоохоронних органів з метою уникнення від кримінальної відповідальності;

- п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України: ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме в зв`язку з тим, що на даний час триває досудове розслідування, підозрюваний ОСОБА_6 ,перебуваючи на волі, може таємно від слідства знищити сховати або спотворити, поки ще не знайдені, а відомі лише йому, не встановлені на даний час - речові докази, які можуть мати значення для розслідування в подальшому, наприклад документи первинного обліку та документацію (договори), якою врегульовувалися питання виконання робіт з будівництва системи каналізації та установки кіоскової трансформаторної підстанції, яка на сьогоднішній день не виявлена слідством;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: може незаконно впливати на свідків, експертів та інших учасників процесу в цьому ж кримінальному провадженні, так як підозрюваний ОСОБА_6 довгий час обіймав посаду голови ГО «Отрада» і має серед членів ГО своїх прихильників через яких може здійснювати вплив на інших осіб, яким відомі обставини вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень;

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме в результаті перебування на волі, обіймаючи в минулому відповідальну посаду, маючи при цьому певні зв`язки, може вживати заходи щодо здійснення неформального впливу на учасників кримінального провадження;

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи, що прокурором не доведена обґрунтованість підозри, а також, що прокурором не доведено ризиків, на які вони посилаються у клопотанні.

Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали, додані до клопотання, суд вважає клопотання слідчого таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_6 є громадянином України, зареєстрований та має постійне місце проживання в м. Одесі, одружений, пенсіонер, інвалід війни 2 групи, позитивно характеризується за місцем проживання, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, має низку захворювань, що потребують постійного медичного нагляду, неодноразово, в тому числі і в останній час, шпиталізувався до лікарняних закладів,раніше не судимий.

Разом з цим, на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України - кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді відповідних клопотань про обрання запобіжного заходу, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява № 42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою - є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, судом враховується правова позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (inabstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка слугувала підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ). Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі "Таран проти України" зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Неистяк проти Словаччини»,заява №65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі проти Польщі» (Ladentv. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі « Хайредіновпроти України» (v. Ukraine),заява № 38717/04, п. 86).

Статтею 178. КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Ст. 194 КПК України передбачено, що:

1.Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

2.Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

3.Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

4.Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1та2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В відповідності до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Суд вважає, що слідчим, прокурором не доведено, що більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти існуючим ризикам, при цьому, вважає, що запобіжний захід в вигляді домашнього арешту в нічний час доби забезпечить належне виконання підозрюваним свої процесуальних обов`язків.

На підставі наведеного, суд вважає, що відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції наявні на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні підозри обґрунтовані щодо підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй злочину, а також наявні зазначені у клопотанні прокурора ризики, але можливо їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Керуючись ст.ст.181, 183, 184, 193 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого з процесуальним керівником прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002461 від 25.09.2015 за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід в вигляді домашнього арешту з 20 години по 08 годину наступного дня, строком до 31.07.2019 р.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 за першою вимогою;

2) щодня з 20.00 годин до 08.00 годин наступного дня, не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Попередити підозрюваного ОСОБА_6 про наслідки ухилення від покладених обов`язків.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення, а іншими особами з дня її отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1