Справа № 466/6229/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2019 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника державної установи

«Личаківська виправна колонія (№30)» ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові у режимі відеоконференції клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троїця, Снятинського району, Івано-Франківської області, українця, громадянина України, із середньо освітою, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, до засудження не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

04.06.2004 Снятинським районним судом Івано-Франківської області за ст.ст. 185 ч.3, 75 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з іспитовим терміном на 2 (два) роки. 06.07.2006 постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області іспитовий термін відмінено та направлено засудженого в місця позбавлення волі. 09.06.2008 на підставі ст. 82 КК України невідбуту частину покарання замінено на обмеження волі. Звільнений 19.03.2009 на підставі ст. 3 п. «А» ЗУ «Про амністію» від 12.12.2008

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 вироком від 09.10.2018 Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області засуджений за ст. 121 ч. 2 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 16.11.2016 по день вступу вироку в законну силу (15.01.2019).

Вироком Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09.10.2018 вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.10.2018 в частині призначення покарання змінено та вважати ОСОБА_5 засудженим за ст. 121 ч. 2 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін.

Початок терміну покарання: 16.11.2016, кінець терміну покарання: 17.09.2021 року.

29.07.2019 року ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав клопотання, зазначивши, що він приймає активну участь у роботах з благоустрою установи, має заохочення, зробив правильні висновки та вважає, що став на шлях виправлення.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення клопотання.

Перевіривши представлені матеріли, вивчивши відомості про поведінку засудженого, заслухавши представника адміністрації виправної колонії, пояснення засудженого, висновок прокурора, який заперечив клопотання, суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 82 КК України підлягає після відбуття 2/3 строку покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 перебуваючи з 17.11.2016 в УВП (№12) м. Івано-Франківськ, допустив два порушення вимог режиму утримання, за які до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи було вирішено обмежитися бесідами профілактичного характеру. Адміністрацією УВП (№12) не заохочувався.

У державну установу «Личаківська виправна колонія (№30)» засуджений прибув 16.02.2019. По прибутті в установу працевлаштований не був, однак приймає активну участь у роботах з благоустрою установи.

За час відбування покарання в установі порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи один раз заохочувався.

01.03.2019 адміністративною комісією установи відмовлено у застосування пільгової норми ст.ст. 100, 101 КВК України, як такому, що не стає на шлях виправлення (протокол №4).

01.03.2019 - адміністративною комісією установи відмовлено у застосування пільгової норми ст. 82 КК України, як такому, що не стає на шлях виправлення (протокол №4).

23.05.2019 - адміністративною комісією установи відмовлено у застосування пільгової норми ст. 81 КК України, як такому, що не довів своє виправлення (протокол №10).

Отже, належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправно-трудової установи під час відбуття покарання, його належна поведінка та сумлінне відношення до праці є для нього обов`язком впродовж всього строку відбуття покарання. Хоча як вбачається з характеристики та довідки на засудженого ОСОБА_5 , така поведінка не завжди була зразковою.

Суд вважає, що засуджений не надав достатніх доказів того, що своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення. Таких доказів не представила і адміністрація установи.

Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив :

у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відмовити у зв`язку з його безпідставністю.

На ухвалу може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом семи діб з моменту її проголошення через Шевченківський районний суд м.Львова, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1