Справа № 308/9230/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 серпня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000180, розпочатому за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15 червня 2019 року, погоджене прокурором про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , не одруженої, студентки 3-го курсу факультету міжнародних відносин Ужгородського національного університету, зі слів раніше не судимої, у межах строку досудового розслідування,-

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із клопотанням у кримінальному провадженні №0000180, розпочатому за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15 червня 2019 року, погодженого прокурором, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивовано наступним: 15 червня 2019 року, близько 19 години 15 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи ввіреним їй транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Porsсhe» моделі «Cayenne» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Слов`янська Набережна в місті Ужгород, зі сторони площі Богдана Хмельницького в бік вулиці Бабяка, та проїжджаючи ділянку вказаної вулиці, навпроти будинку №25, де дорога має заокругленість праворуч, водій ОСОБА_5 діючи в супереч вимог п.п. 1.2.; 1.3.; 2.1. а), б); 2.3. «б»; 10.1. та 12.1. «Правил дорожнього руху України», не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційних документів на транспортний засіб, проявила неуважність до дорожньої обстановки що склалася та її зміни, при виборі безпечної швидкості руху не урахувала дорожню обстановку та дорожні умови чим не забезпечила безпеку дорожнього руху, не втримала керований нею автомобіль у межах своєї смуги руху та виїхала на зустрічну смугу руху з послідуючим зіткненням з автомобілем марки «Ford» моделі «Focus» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , який у той час рухався по зустрічній для водія ОСОБА_5 смузі руху.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Ford» моделі «Focus» реєстраційний номер НОМЕР_2 гр. ОСОБА_9 , доставлений на автомобілі екстреної медичної допомоги в реанімаційне відділенні Ужгородської ЦМК з тілесними ушкодженнями у вигляді: політравма, ЗЧМТ. Перелом основи та склепіння черепа. Множинні переломами кісток лицевого черепа. Множинні забійні рани підшкірні гематоми голови та обличчя. Забій, підшкірна гематома грудної клітки та живота. Перелом обох кінцівок. Лівої гомілки зі зміщенням.

Своїми діями водій ОСОБА_5 порушила вимоги п.п. 1.2.; 1.3.; 2.1. а), б); 2.3. «б»; 10.1. та 12.1. Правил дорожнього руху України, якими визначено: п.1.2. - В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів. п. 2.1. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил - технічний талон), а у разі відсутності в транспортному засобі його власника, крім того, - свідоцтво про право спільної власності на цей транспортний засіб чи тимчасовий реєстраційний талон; п.1.3. - Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. п.2.3. - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.10.1. - Початок руху та зміна його напрямку. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. п.12.1. - Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Невиконання водієм ОСОБА_5 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

15 червня 2019 року органом досудового розслідування у відповідності до ст. ст. 40, 104, 131, 132, 208-211 та 213 Кримінального процесуального кодексу України, було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , не одружену, студентку 3-го курсу факультету міжнародних відносин Ужгородського національного університету, зі слів раніше не судиму.

16 червня 2019 року ОСОБА_5 , у встановленому ст.ст.276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , не одружена, студентка 3-го курсу факультету міжнародних відносин Ужгородського національного університету, зі слів раніше не судима.

В клопотання вказано, що вина підозрюваної ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15 червня 2019 року та схемою до нього, висновком медичного огляду водія ОСОБА_5 на стан сп`яніння №172 від 15.06.2019 року, довідкою травматологічного пункуту Ужгородської ЦМКЛ на гр. ОСОБА_9 від 15.06.2019 року та допитами свідків.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження. Однією з підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження є наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення відповідного ступеню тяжкості.

Строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 у кримінальному провадженні закінчується 13 серпня 2019 року включно. Завершити досудове розслідування у зазначений строк, прийнявши одне з рішень передбачених ч.2 ст. 283 КПК України, не можливо з наступних обставин.

У ході досудового розслідування було призначено ряд судових експертиз, а саме, судову автотехнічну технічного стану транспортних засобів, судову транспортно-трасологічну, судово-медичну гр. ОСОБА_9 , судову авто-технічну експертизу з метою з`ясуванні передумов та причин настання даної дорожньо-транспортної пригоди, наявності чи відсутності технічної можливості у водія уникнути даної ДТП, а також як саме згідно вимог Правил дорожнього руху України в даній дорожній ситуації повинен був діяти водій ОСОБА_5 .. Висновки зазначених експертиз до теперішнього часу не надійшли та є ключовими у даному кримінальному провадженні і мають суттєве значення для з`ясування фактичних обставини злочину, як під час досудового розслідування так і для подальшого судового розгляду, оскільки без отримання висновків призначених експертиз не можливо вирішити питання про належну кримінально-правову оцінку дій підозрюваного.

Слідчий зазначає, що на разі, необхідно здійснити відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження, скласти обвинувальний акт та здійснити його вручення, що потребує додаткового часу у даному кримінальному провадженні та не можливо здійснити до 13 серпня 2019 року, для чого необхідний строк більший, ніж один місяць.

Як вказано в клопотанні, необхідність у продовженні підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлена необхідністю запобігти ризикам вчинення ним спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших підозрюваних та свідків злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий зазначає, що приймаючи до уваги вищевикладене та те, що підозрювана ОСОБА_5 після вчинення перебуваючи на волі з метою переховування від органів досудового розслідування та суду може виїхати за межі України чим самим ухилятися від виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадження, скоїла тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а застосування більш м`яких запобіжних заходів особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, а тому, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі вище викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий просить: продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , не одруженої, студентки 3-го курсу факультету міжнародних відносин Ужгородського національного університету, зі слів раніше не судимої, у межах строку досудового розслідування.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, з підстав зазначених в ньому, прокурор посилався на обґрунтованість ризиків, зазначених в клопотанні, та додатково просили, при розгляд даного клопотання врахувати, що ухвалою слідчого судді від 09.08.2019 року було продовжено строки досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 16 жовтня 2019 року. Додатково вказуючи, що наявні ризики впливу підозрюваної на експертів в даному кримінальному провадженні, враховуючи що на даний час експертизи не закінчені.

У судовому засіданні підозрювана та її захисник заперечували проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В судовому засіданні, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Захисник, вважає, що ризики названі стороною обвинувачення, базуються на припущеннях, жодним чином не доведені, та, враховуючи зазначене, особу підозрюваної, міцність її соціальних зв`язків, просить застосувати щодо неї цілодобовий домашній арешт, що, зауважує, буде достатнім на даному етапі для потреб досудового розслідування.

Потерпіла та представник потерпілої ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали клопотання про продовження строків підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає клопотання обґрунтованим, та таким що підлягає до задоволення.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177, 178, 197, 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового слідства - СВ слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області - проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000180, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15 червня 2019 року.

В рамках даного кримінального провадження розслідуються обставини кримінального правопорушення, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, а саме вимог п.п. 1.2.; 1.3.; 2.1. "а", " б"; 2.3. «б»; 10.1. та 12.1. «Правил дорожнього руху України» водієм ОСОБА_5 , яка 15 червня 2019 року, близько 19 години 15 хвилин . керуючи ввіреним їй транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Porsсhe» моделі «Cayenne» реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись по вулиці Слов`янська Набережна в місті Ужгород, зі сторони площі Богдана Хмельницького в бік вулиці Бабяка, та проїжджаючи ділянку вказаної вулиці, навпроти будинку №25, де дорога має заокругленість праворуч, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційних документів на транспортний засіб, проявила неуважність до дорожньої обстановки що склалася та її зміни, при виборі безпечної швидкості руху не урахувала дорожню обстановкута дорожні умови чим не забезпечила безпеку дорожнього руху, не втримала керований нею автомобіль у межах своєї смуги руху та виїхала на зустрічну смугу руху з послідуючим зіткненням з автомобілем марки «Ford» моделі «Focus» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , який у той час рухався по зустрічній для водія ОСОБА_5 смузі руху, внаслідок чого ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Своїми діями водій ОСОБА_5 порушила вимоги п.п. 1.2.; 1.3.; 2.1. «а», «б»; 2.3. «б»; 10.1. та 12.1. Правил дорожнього руху України. Невиконання водієм ОСОБА_5 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, а саме: політравма, ЗЧМТ. Перелом основи та склепіння черепа. Множинні переломами кісток лицевого черепа. Множинні забійні рани підшкірні гематоми голови та обличчя. Забій, підшкірна гематома грудної клітки та живота. Перелом обох кінцівок. Лівої гомілки зі зміщенням.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України

16.06.2019 підозрювана ОСОБА_5 затримана в порядку ст.ст.208-211 КПК України, цього ж дня ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Під час розгляду клопотання встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.06.2019 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , не одруженої, студентки 3-го курсу факультету міжнародних відносин Ужгородського національного університету, зі слів раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави. Визначено строк тримання під вартою до 13.08.2019 року 19 год. 15 хв. включно.

Завершити досудове розслідування у зазначений строк, прийнявши одне з рішень передбачених ч.2 ст. 283 КПК України, не можливо, у зв`язку із об`єктивними причинами. Зокрема, встановлено, що у ході досудового розслідування було призначено ряд судових експертиз, а саме, судову автотехнічну технічного стану транспортних засобів, судову транспортно-трасологічну, судово-медичну гр. ОСОБА_9 , судову авто-технічну експертизу з метою з`ясуванні передумов та причин настання даної дорожньо-транспортної пригоди, наявності чи відсутності технічної можливості у водія уникнути даної ДТП, а також як саме згідно вимог Правил дорожнього руху України в даній дорожній ситуації повинен був діяти водій ОСОБА_5 .

На день звернення до суду із даним клопотанням, а також на день розгляду клопотання висновки зазначених експертиз не надійшли. Разом із тим, такі та є ключовими у даному кримінальному провадженні і мають суттєве значення для з`ясування фактичних обставини злочину, як під час досудового розслідування так і для подальшого судового розгляду, оскільки без отримання висновків призначених експертиз не можливо вирішити питання про належну кримінально-правову оцінку дій підозрюваного.

В судовому засіданні слідчий та прокурор зазначили що всі експертні дослідження судової авто-технічної експертиз та транспортно-трасологічної експертизи повинні бути закінченні протягом тижня, стосовно судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_9 то така повинна бути закінчена протягом чотирьох тижнів.

Крім цього, у даному кримінальному провадженні, необхідно здійснити відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження, скласти обвинувальний акт та здійснити його вручення, що потребує додаткового часу та вказане не можливо здійснити до 13 серпня 2019 року.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.). Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57). Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим, які обґрунтовують клопотання, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження. Так, санкція вказаної статті передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Та відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, питання застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи регламентовані Главою 10 - заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування та Главою 18 запобіжні заходи, затримання особи Кримінального процесуального Кодексу України (надалі КПК України).

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останній у разі визнання її винуватою, наявність підстав вважати, що остання, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадження, експертів, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». Отже, суд приймає до уваги тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та покарання, що підвищує ризик зникнення обвинувачених від правосуддя.

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, санкція вказаної статті передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрювана з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене нею діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останній вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином.

Слідчий суддя вважає, доведеним те, що існує реальна загроза того, що підозрювана перебуваючи на волі може впливати на потерпілого та свідків. Крім того, підозрювана знайома зі свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які встановлені під час досудового розслідування, а тому існує ризик незаконного впливу ОСОБА_5 на таких свідків з метою зміни їх показів на свою користь, з метою уникнення кримінальної відповідальності, самостійно або через знайомих, шляхом вмовляння, погроз або іншим способом.

До того ж, крім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваної, зокрема те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, не одружена, раніше не судима, стан її здоров`я.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин слідчий суддя вважає доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй злочину та вищевказаних ризиків, станом на день вирішення клопотання ризики не зменшилися, не відпали та продовжують існувати, і неможливість їх запобігання при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, при чому вчинення злочину стало наслідком усвідомленого ігнорування ОСОБА_5 вимог чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в результаті якого спричинило потерпілому важкі травми, а у відповідності до ст.3 Конституції України людина, її життя та здоров`я визнаються найвищою соціальною цінністю, а також наявність обставин які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення строку дії попередньої ухвали, вважає доцільним продовжити обвинуваченій запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання про продовження строків строку тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 суд також враховує, що в даному кримінальному провадженні є необхідність в проведені ряду судових експертиз, та інших процесуальних дій, а також те, що строки досудового розслідування відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області продовжено до 16.10.2019 року.

Відповідно до п. 35 рішення Європейського суду по правам людини від 26.06.1991 р., у справі «Летельє проти Франції», національні судові органи повинні у першу чергу слідкувати за тим, щоб в кожному конкретному випадку строк попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищував розумних меж. З цією метою вони повинні приймати до уваги всі обставини, які мають значення для з`ясування, чи мається суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовував відступлення від принципу поваги до особистої свободи.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, враховуючи обставини провадження, характер обвинувачення, слідчий суддя вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваної.

Доводи адвоката про те, що ОСОБА_5 є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, злочин в якому вона підозрюється, хоча і є тяжким, але з необережної форми вини, не можуть слугувати стримуючим фактором та не спростовують заявлених ризиків.

Стосовно посилання сторони захисту на факт отримання підозрюваною травм в даному ДТП, як на підставу відмови у застосуванні щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зауважує, що в матеріалах клопотання відсутні належні медичні документи, які б підтверджували те, що отримані підозрюваною травми є такими, що свідчать про неможливість застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і за висновком слідчого судді наявність таких ушкоджень не знівельовує встановлених слідчим суддею в даному кримінальному провадженні ризиків.

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не унеможливить прояв встановлених слідчим суддею ризиків, та не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, щодо злочину, який спричинив загибель людини, щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Зазначена норма закону не містить прямої заборони визначити розмір застави у такому випадку, а лише надає суду таке право, при цьому слідчий суддя повинен вирішувати питання щодо наявності підстав для визначення розміру застави поряд із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кожному конкретному випадку окремо, виходячи з обставин справи і даних про особу підозрюваного.

При цьому, в даному випадку суб`єктивна сторона кримінального правопорушення (умисний чи необережний злочин) юридичного значення не має.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 (ч.2 ст. 286 КК України), відноситься до категорії необережних злочинів.

Разом з тим, враховує слідчий суддя ту обставину, що підозрювана ОСОБА_5 керувала транспортом, не маючи при цьому посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційних документів на транспортний засіб, така поведінка підозрюваної та її легковажне ставлення до виконання та додержання Правил дорожнього руху призвело до спричинення потерпілому важких травм та взагалі ставлячи під загрозу безпеку, життя та здоров`я себе та інших осіб. Вказана обставина враховується слідчим суддею при вирішенні питання щодо можливості не визначення застави як альтернативного запобіжного заходу.

Відтак, сам факт необережного характеру вини у кримінальному провадженні за ч.2 ст. 286 КК України не може виключати право слідчого судді на не визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Слідчим суддею враховані конкретні обставини справи, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , ті обставини, що злочин, який інкримінується підозрюваній, спричинив потерпілому важкі травми, внаслідок яких потерпілий перебував тривалий час в реанімаційному відділенні лікарні у важкому стані, хоча за твердженням потерпілої її чоловік виписаний з лікарні, але є потреба в проведенні хірургічного втручання та необхідності трепанації, однак на даний час слідчому судді не надано підтверджуючих даних, того що стан потерпілого принаймні є задовільним, або відсутня загроза його життю, на даний час відсутні висновки судово-медичної експертизи, враховує також, що вік та стан здоров`я підозрюваної дозволяє застосувати до неї запобіжний захід у виді тримання під вартою, отже, задовольняючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне не визначити підозрюваній розмір застави.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження підозрюваній ОСОБА_5 , строків тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Згідно ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Вказана норма застосовується і до вимог ухвали слідчого судді про продовження строків тримання під вартою.

Статтею 113 КПК України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 114 КПК України, будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Згідно п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься розумність строків.

Засада розумності строків кримінального провадження випливає із завдання швидкого розслідування і судового розгляду, закріпленого в ст. 2 КПК України, і відповідає вимогам ст. 6 КЗПЛ, яка гарантує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У МПГПП встановлено, що кожен має право на основі повної рівності бути судимим без невиправданої затримки» (п. «с» ч. 2 ст. 14). При цьому кожен заарештований або затриманий має право на судовий розгляд протягом розумного строк (ч. 3 ст. 9). Звід принципів захисту всіх осіб, які піддаються затриманню чи ув`язненню будь - яким чином, прийнятий Генеральною Асамблеєю ООН 9 грудня 1988 р., вимагає проведення судових розглядів в розумні строки після затримання, або звільнення суду (принцип 38).

Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримання процесу практично рівнозначна відмові в правосудді.

Відповідно до положень ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів і продовжується слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, а тому, зважаючи на право підозрюваного, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду, визначені ст. 28 КПК України розумні строки кримінального провадження, строк тримання під вартою ОСОБА_5 слід продовжити до 19.09.2019 року.

Керуючись ст. ст. 117, 178, 183, 184, 193-194, 197, 199, 202, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, №0000180, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15 червня 2019 року задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , не одруженої, студентки 3-го курсу факультету міжнародних відносин Ужгородського національного університету, раніше не судимої, у межах строку досудового розслідування, а саме по 19.09.2019 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1