ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3434/19 Справа № 171/1419/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000634 за апеляційними скаргами прокурора Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2019 року та на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2019 року про виправлення описки у вироку щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Осташков Калінінської області Російської Федерації, громадянина України, із загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України та призначено покарання у виді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 1700 грн.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2019 року виправлено описку у вироку та постановлено абзац перший резолютивної частини вироку викласти в наступній редакції: ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 1700 грн.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, за таких обставин.
В середині травня 2019 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на незаконний посів та незаконне вирощування конопель за місцем свого фактичного проживання на території подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний посів та незаконне вирощування конопель, в період часу із середини травня 2019 року до 27 липня 2019 року, діючи умисно, в порушення вимог ст.ст. 2, 7, 12, 15 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори від 15 лютого 1995 року (в редакції зі змінами від 23.12.2015 року), якими встановлено правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, ігноруючи вимоги ст.ст. 4, 6, 7 Закону України Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів (в редакції зі змінами від 01.09.2001 року), а також відповідно до списку № 1 особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, таблиці № 1 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року (в редакції зі змінами від 16.05.2018 року), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з передньої лівої та задньої сторони території подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 умисно посіяв шляхом внесення у відкритий ґрунт насіння конопель у кількості 20 штук, після чого в подальшому виконував злочинні дії, спрямовані на незаконне вирощування рослин роду конопель, які виразились в тому, що він систематично доглядав за рослинами конопель, особисто обробляв їх шляхом прополювання та поливу з метою доведення рослин до стадії дозрівання для подальшого особистого вживання без мети збуту.
27 липня 2019 року в період часу з 09 години 39 хвилин до 10 години 43 хвилин на підставі ухвали слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2019 року було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 на території домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено рослини зеленого кольору у кількості 20 штук, які є рослинами роду коноплі.

В апеляційній скарзі на вирок:
- прокурор Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 310 КК України покарання у виді штрафу, що становить 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в розмірі 1700 грн.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що санкція ч. 1 ст. 310 КК України передбачає покарання у виді штрафу від ста до п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років. Проте суд першої інстанції в резолютивній частині вироку зазначив лише про визнання винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України без виду покарання.

В апеляційній скарзі на ухвалу:
- прокурор Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції про виправлення описки у вироку скасувати.
Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу прокурор зазначає, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Вказує, що мотивуючи своє рішення про виправлення описки у вироку суд зазначив, що це є технічна помилка під час підготовки тексту вироку.
Зазначає, що лише після того, як прокурором було подано апеляційну скаргу, судом було прийнято рішення змінити резолютивну частину вироку.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційні скарги сторони обвинувачення та просила їх задовольнити, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч. 3 ст. 349 КПК України, допитав обвинуваченого, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження всіх доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, докази не досліджувались.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 310 КК України в апеляційних скаргах прокурором також не оскаржується.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання ОСОБА_7 , колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкціях статті (санкції частини статті) Особливої частини того ж Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин відповідно до вимог Загальної частини того ж Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України.
Обговорюючи доводи прокурора про необхідність ухвалення нового вироку у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, колегія звертає увагу на наступне.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 420 КПК, скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі:
1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;
2) необхідності застосування більш суворого покарання;
3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;
4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Як убачається з вищенаведеного, підстави для ухвалення нового вироку, на які посилається прокурор, вказаною нормою кримінального процесуального закону не передбачені, тому суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості ухвалити таке рішення.
Разом з тим, не можна не погодитись, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 310 КК України не вказав його вид.
Однак, із мотивувальної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції вирішуючи питання щодо обрання виду та розміру покарання з урахуванням вимог ст.ст. 65-67 КК України, прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 310 КК України, саме у виді штрафу.
Сукупність вказаних обставин приводить колегію суддів до висновку про те, що резолютивна частина вироку містить в собі неточності, однак вони усунені змістом мотивувальної частини вироку щодо призначення покарання саме у виді штрафу і не викликають сумнівів в тому, який саме вид покарання обрано обвинуваченому ОСОБА_7 .
Вказана правова позиція узгоджується з Постановою Верховного Суду від 15 лютого 2018 року у справі № 208/358/17 (провадження № 51-554км18).
Колегія суддів звертає увагу і на те, що після проголошення вироку обвинувачений ОСОБА_7 повністю сплатив призначений судом першої інстанції штраф у розмірі 1700 грн., та покладені на нього процесуальні витрати у розмірі 1256,10 грн., що підтверджується оригіналами квитанцій № 14 від 30.10.2019 року (а.с. 44) та № 42 від 31.10.2019 року (а.с. 45), тобто вирок суду був виконаний ще до набрання ним законної сили.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вид та міра покарання, призначені судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 відповідають нормам кримінального закону України, а тому апеляційна скарга прокурора на вирок суду не підлягає задоволенню.
Що стосується вимог апеляційної скарги прокурора на ухвалу суду першої інстанції про виправлення описки у вироку, то вони не є достатньо обґрунтованими.
Так, суд першої інстанції дійсно у резолютивній частині вироку допустив технічну помилку описку, пропустивши вказівку на вид покарання, а саме на штраф. Проте ухвалою суду від 05 листопада 2019 року у відповідності до положень ст. 379 КПК України, вказана описка судом була виправлена. Виправлення описки у даному випадку не змінює суті вироку, а сам факт виправлення вказаної описки після подання прокурором апеляційної скарги на вирок не є підставою для скасування вироку та ухвали суду від 05 листопада 2019 року.
Таким чином, вирішуючи питання про виправлення описки, допущеної у судовому рішенні, суд першої інстанції не змінив змісту судового рішення, він лише усунув неточності, які мають технічний характер. А тому, у цьому випадку відсутнє неправильне застосування норм закону України про кримінальну відповідальність.
Не можна не звернути уваги і на те, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції було виконано обвинуваченим ОСОБА_7 ще до подання апеляційної скарги прокурором, що беззаперечно підтверджує відсутність будь-яких сумнівів в тому, який саме вид покарання обрано обвинуваченому ОСОБА_7 .
За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку суду в частині призначення покарання та ухвали суду від 05 листопада 2019 року про виправлення описки у вироку, з ухваленням нового вироку з тих мотивів, які наведені в апеляційних скаргах прокурора, оскільки судом першої інстанції ухвалено вирок та постановлено ухвалу про виправлення описки у вироку з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги прокурора залишити без задоволення, а вирок суду та ухвалу від 05 листопада 2019 року про виправлення описки у вироку, - залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2019 року та на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2019 року про виправлення описки у вироку залишити без задоволення.
Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2019 року та ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2019 року про виправлення описки у вироку щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: