ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/199/19 Номер провадження 11-кп/814/746/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000440, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 07 березня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дейманівка Пирятинського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого різноробочим в комунальному підприємстві «Каштан», не одруженого, утриманців не має, не військовозобов`язаного, раніше судимого:
- 06.03.2018 року Пирятинським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України із іспитовим строком на 1 рік;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 187 Кримінального кодексу України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України приєднано до призначеного покарання за цим вироком не відбуту частину покарання за вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 06.03.2018 року у виді одного року позбавлення волі і остаточно визначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що він 15 грудня 2018 року о 14 год.20 хв., знаходячись у м. Пирятині Полтавської області по вул. Європейська, побачив неповнолітню ОСОБА_9 , яка йшла проїжджою частиною вулиці. Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом вчинення розбійного нападу, ОСОБА_7 пішов за ОСОБА_9 . Пересвідчившись, що навколо немає сторонніх осіб, ОСОБА_10 наздогнав потерпілу біля будинку №33-а по вул. Європейській м. Пирятина, після чого, діючи з прямим умислом, із корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, вчинив на неповнолітню ОСОБА_9 розбійний напад.
Так, ОСОБА_7 , знаходячись за спиною потерпілої, закрив своєю лівою рукою її рота, не даючи можливості покликати на допомогу, після чого, підставивши їй під горло клинок розкладного ножа, який тримав у правій руці, примусив потерпілу стати на коліна та передати йому свій мобільний телефон. Свої протиправні дії ОСОБА_7 супроводжував погрозами фізичної розправи. Сприймаючи погрозу ножем, як реальну загрозу її життю та здоров`ю, потерпіла ОСОБА_9 передала ОСОБА_7 свій мобільний телефон марки «Еrgo А556 Blaze» вартістю 1414,67 грн, який знаходився у чохлі із шкірозамінника вартістю 180 грн, із сім картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» вартістю 25 грн, після чого ОСОБА_7 втік із місця вчинення злочину.
Внаслідок вчинення розбійного нападу, ОСОБА_7 заволодів майном, належним неповнолітній потерпілій ОСОБА_9 , спричинивши останній майнової шкоди на загальну суму 1619,67 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся обвинувачений ОСОБА_7 .
Вказує на те, що призначене йому покарання є надто суворим, а суд не врахував його молодий вік, перебування на обліку у психіатра та щире каяття у скоєному.
Просить призначити покарання більш м`яке ніж позбавлення волі, а саме обмеження волі, щоб мати змогу працювати та виплачувати судові витрати.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника в його інтересах адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 187 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників процесу не оспорювалися.
Поміж тим, обвинувачений вважає, що призначене йому покарання є надто суворим та існують підстави для його пом`якшення.

Як вбачається з положень ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував відсутність обставини, що пом`якшують покарання; обтяжуючі покарання обставини рецидив злочину; ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливого злочину, його молодий вік, перебування на «Д» обліку у лікаря-психіатра.

Санкція ч.1 ст.187 КК України передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі. Положення статті 69 КК УКкраїни передбачають можливість суду, при призначенні покарання, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в статті (санкції частини статті) за умови наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Судом першої інстнації будь-яких обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому та істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого ним злочину не встановлено, не наведено таких обставин і обвинуваченим в принесеній апеляційній скарзі.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_7 вчинив злочин в період встановленого відносно нього за попереднім вироком іспитового строку, суд обґрунтовано призначив остаточне покарання за правилами ч.1 ст.71 КК України. Згідно ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

З урахуванням вказаних вимог закону, суд першої інстанції і визначив остаточне покарання за сукупністю вироків.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 07 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4