Справа № 345/2331/19
Провадження № 11-кп/4808/416/19
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень № 0000600, № 0000463, № 0000365, № 0000660, № 0000714, № 0000396, № 0000428, № 0000560, № 0000471 за апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2019 року, згідно з яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , непрацюючу, раніше судиму: 27 жовтня 2015 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу розміром 850 гривень; 01 березня 2016 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 79 КК України звільнену від відбуття покарання із випробувальним терміном 2 роки; 26 травня 2016 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та 6 місяців; 26 лютого 2018 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, з призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту змінено на тримання під вартою, взявши її під варту із зали суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з часу її затримання, тобто з 14 серпня 2019 року.

Вирішено питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

Стягнуто із ОСОБА_7 в дохід держави витрати на проведення товарознавчої експертизи у сумі 6123,39 грн.

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Обвинувачена ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить застосувати до неї положення ст. 69 КК України, зменшивши строк призначеного їй покарання.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_7 просить взяти до уваги позитивну характеристику, видану по місцю проживання, відомості згідно з довідкою про місце проживання і реєстрації, свідоцтва про шлюб, свідоцтв про народження ОСОБА_10 , 2014 року народження, та ОСОБА_11 , 2012 року народження. Просить зменшити їй строк покарання, оскільки у неї старенька бабуся, 1946 року народження, і двоє малолітніх дітей.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 неодноразово повторно вчиняла таємне викрадення чужого майна (крадіжки).

Кримінальні правопорушення вчинено за таких обставин.

23 квітня 2019 року близько 13.25 год. ОСОБА_7 зайшла до приміщення Калуської гімназії імені Дмитра Бахматюка, що в м. Калуші по вул. Біласа і Данилишина, 15, де у неї виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, скористалася тим, що за її діями, ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ОСОБА_7 , зайшовши до кабінету № 50 даного навчального закладу, повторно таємно викрала мобільний телефон марки «LenovoP 70 tTPU», вартістю 883 гривні, який належить неповнолітньому ОСОБА_12 .

В подальшому із викраденим майном ОСОБА_7 покинула приміщення навчального закладу, чим спричинила неповнолітньому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.

22 квітня 2019 року близько 13.10 год. ОСОБА_7 зайшла до приміщення спортивного манежу, що в АДРЕСА_2 , де у неї виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ОСОБА_7 , зайшовши до роздягальні спортивного манежу, повторно, таємно із кишені куртки, яка належить неповнолітньому ОСОБА_13 викрала мобільний телефон Apple іPhone 7 ( А 1660) 32 Gb, вартістю 6870 гривень, в силіконовому чохлі бампер синього кольору із надписами _oleg_87bkill_be_back@nanmett_su@_okg_87b, вартістю 150 гривень, та сім-картою мобільного оператора «Водафон», № НОМЕР_2 , вартістю 50 гривень.

В подальшому із викраденим майном ОСОБА_7 покинула приміщення спортивного манежу, чим спричинила неповнолітньому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 7070 гривень.

01 квітня 2019 року близько 16.00 год. ОСОБА_7 зайшла до приміщення спортивного манежу, що в АДРЕСА_2 , де у неї виник умисел на таємне викрадення майна чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ОСОБА_7 , зайшовши до роздягальні спортивного манежу, повторно, таємно із кишені куртки, яка належить неповнолітньому ОСОБА_14 викрала мобільний телефон марки «XiomiRedmiNote 4 4/64 64 GB», серійний номер S/N НОМЕР_3 , чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , вартістю 2389,33 гривень, із сім-картами мобільних операторів «Водафон», № НОМЕР_6 , вартістю 50 гривень, та мобільного оператора «Київстар», № НОМЕР_7 , вартістю 50 гривень, який знаходився в чохлі бампер із емблемою футбольного клубу та прізвищем ОСОБА_15 , вартістю 150 гривень.

В подальшому із викраденим майном ОСОБА_7 покинула приміщення спортивного манежу, чим спричинила неповнолітньому потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 2639,33 гривень.

19 травня 2019 року близько 13.00 год. ОСОБА_7 зайшла до приміщення Євангельської церкви «Благодать», що в м. Калуші по вул. Грушевського, 25а.

Перебуваючи в коридорі даного закладу, ОСОБА_7 на дерев`яній лавці з правого боку від входу у приміщення церкви побачила чоловічу куртку, яка належить ОСОБА_16 . Тоді у неї виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ОСОБА_7 , з правої кишені куртки вийняла гаманець, з якого повторно, таємно викрала грошові кошти в сумі 340 гривень, які належать ОСОБА_16 .

В подальшому із викраденим майном ОСОБА_7 покинула приміщення церкви, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинила потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на суму 340 гривень.

08 квітня 2019 року близько 16.00 год. ОСОБА_7 зайшла до приміщення Калуської загальноосвітньої школи № 2 із поглибленим вивченням англійської мови, що в м. Калуші по вул. Лесі Українки, 11, де у неї виник умисел на таємне викрадення майна чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ОСОБА_7 піднялась на другий поверх школи, де із приміщення роздягальні спортивного залу таємно, повторно викрала мобільний телефон марки Samsung Galaxy J 2 2018 (J 250F) Black чорного кольору S/N НОМЕР_8 , ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 , із micro SDHC карта, 32 Гб, class 10, Samsung EVO Plus UHS-S ( MB-MC32GA/RU) R80, W20MB/s, вартістю 1948,33 гривень, та сім-картою мобільного телефону «Водафон», вартістю 50 гривень, який належав неповнолітньому ОСОБА_17 .

В подальшому із викраденим майном ОСОБА_7 покинула приміщення навчального закладу та викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинила неповнолітньому потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 1998,33 гривень.

23 квітня 2019 року близько 13.25 год. ОСОБА_7 зайшла до приміщення Калуської гімназії імені Дмитра Бахматюка, що в м. Калуші по вул. Біласа і Данилишина, 15, де у неї виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ОСОБА_7 , зайшовши до кабінету № 50 даного навчального закладу, повторно, таємно викрала із рюкзака неповнолітнього ОСОБА_18 два мобільних телефони: марки «Honor» модель «7A DUA-L22» ІМЕІ1: НОМЕР_10 , ІМЕІ2: НОМЕР_11 , серійний номер НОМЕР_12 : НОМЕР_13 , вартістю 1425 гривень, у силіконовому чохлі-бампер, вартістю 23 гривні, та сім-картою мобільного оператора Водафон № НОМЕР_14 , вартістю 50 гривень, та мобільний телефон марки «Lenovo A6010» ІМЕІ1: НОМЕР_15 , ІМЕІ2: НОМЕР_16 , серійний номер S: НОМЕР_17 , вартістю 910 гривень, в силіконовому чохлі-бампер, вартістю 150 гривень, в якому знаходилась флеш-карта пам`яті 32 Гб, вартістю 120 гривень, та сім-карта мобільного оператора «Водафон», вартістю 50 гривень.

В подальшому із викраденим майном ОСОБА_7 покинула приміщення навчального закладу, чим спричинила неповнолітньому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 2728 гривень.

22 квітня 2019 року близько 16.00 год. ОСОБА_7 зайшла до приміщення Калуської дитячої музичної школи № 2, що в м. Калуші по вул. Є. Коновальця, 36, де у неї виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ОСОБА_7 , піднявшись на третій поверх навчального закладу, із кабінету, повторно, таємно викрала мобільний телефон марки «XiomiRedmi 4XDualSim», ІМЕІ 1: НОМЕР_18 , ІМЕІ2: НОМЕР_19 , серійний номер s/N НОМЕР_20 , вартістю 1370 гривень, із сім-картою мобільного оператора Водафон № НОМЕР_21 , вартістю 50 гривень, та в силіконовому чохлі бампері із візерунком єдинорога і камінцями, вартістю 53 гривні, який належав неповнолітній ОСОБА_19 .

В подальшому із викраденим майном ОСОБА_7 покинула приміщення навчального закладу, чим спричинила неповнолітній потерпілій ОСОБА_19 матеріальну шкоду на загальну суму 1473 гривень.

15 квітня 2019 року близько 13.30 год. ОСОБА_7 зайшла до приміщення Калуської загальноосвітньої школи №10-ліцею, що в м. Калуші по вул. Євшана, 15, де у неї виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ОСОБА_7 , піднявшись на другий поверх гімназії, де із приміщення навчального класу повторно, таємно викрала мобільний телефон марки «XiomiRedmi 4A/16 Gb» темно-сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_22 , вартістю 2025 гривень, із сім-картою мобільного оператора «Водафон» № НОМЕР_23 , вартістю 50 гривень, та у чохлі типу бампер синього кольору, вартістю 120 гривень, який належав неповнолітньому ОСОБА_20 .

В подальшому із викраденим майном ОСОБА_7 покинула приміщення навчального закладу, чим спричинила неповнолітньому потерпілому ОСОБА_20 матеріальну шкоду на загальну суму 2195 гривень.

16 травня 2019 року близько 16.25 год. ОСОБА_7 зайшла до приміщення відділу бакалії магазину «Гостинний Дім», що в м. Калуші по вул. В. Стуса,1, де помітила залишений на столі поза увагою неповнолітньою ОСОБА_21 біля апарату із виготовлення морозива мобільний телефон. В цей час у неї виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ОСОБА_7 , побачила на столі біля апарату із морозивом та повторно, таємно викрала мобільний телефон марки «Xiaomi Мі А1», ІМЕІ1: НОМЕР_24 , ІМЕІ2: НОМЕР_25 , серійний номер: НОМЕР_26 , вартістю 2016,67 гривень, із сім-картою мобільного оператора «Водафон», вартістю 50 гривень, в силіконовому чохлі-бампер, вартістю 200 гривень.

В подальшому із викраденим майном ОСОБА_7 покинула приміщення магазину, чим спричинила неповнолітній ОСОБА_21 матеріальну шкоду на загальну суму 2266,67 гривень.

Потерпілі та законні представники в судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило. Від потерпілого ОСОБА_22 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги у його відсутність, просить винести рішення на підставі наявних у справі доказів.

Тому, оскільки згідно з ч. 4 ст. 405 КПК України це не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги з доповненнями, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження за їх відсутності.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_9 просили пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання;

- прокурор вказав, що вважає призначене покарання законним та підстав для призначення більш м`якого покарання не вбачає.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, суд апеляційної інстанції вважає, що таку необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції згідно з вимогами ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно, фактичні обставини скоєного ОСОБА_7 , доведеність її вини, кваліфікація дій за статтею КК України, за якою вона визнана винуватою, у поданій апеляційній скарзі з доповненнями не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється. Обвинувачена ОСОБА_7 оспорює призначене покарання, тому суд апеляційної інстанції перевіряє оскаржуваний вирок в цій частині.

Так, відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді кримінального провадження та ухваленні вироку суд першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк два роки дотримався вказаних вимог закону.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , згідно з ст. 66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , згідно з ст. 67 КК України, суд першої інстанції не встановив.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд першої інстанції керуючись ст. 65 КК України врахував, що обвинувачена на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, те, що не встановлено наявності зв`язків з антигромадськими елементами, стан здоров`я, спосіб життя (не працює, раніше неодноразово судима), позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, особливості й обставини вчинення, те, що обвинувачена покаялась, однак завдану шкоду не відшкодувала, її поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважав за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі.

Дане покарання на переконання суду першої інстанції відповідає його меті, загальним засадам призначення покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченої можливі при ізоляції його від суспільства. Підстав для застосування відносно неї положень ст. 69 КК України не встановив.

Під час апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції повторно досліджені докази, що містять відомості про особу обвинуваченої ОСОБА_7 (том 1 а.п. 79, 120- 126, 137-140), зокрема про стан її здоров`я, про судимості, характеристику, склад сім`ї.

На думку суду апеляційної інстанції призначене покарання є справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин по кримінальному провадженню у їх сукупності, таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої ОСОБА_7 , необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначене покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд апеляційної інстанції також вважає таким, що відповідає також принципу співрозмірності конкретних злочинних діянь, вчинених нею, з покаранням, призначеним останній.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, викладені в доводах апеляційної скарги як підстави для пом`якшення покарання, зокрема, характеристику та стан здоров`я, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 в повній мірі врахував, про що обґрунтовано зазначено в оскаржуваному вироку.

Більш того, згідно з характеристикою по місцю проживання на ОСОБА_7 від мешканців будинку скарг не поступало. На думку суду апеляційної інстанції така інформація не характеризує ні негативно, ні позитивно ОСОБА_7 у порівнянні з іншими особами.

Суд першої інстанції, з урахуванням всіх даних щодо особи ОСОБА_7 , які вбачалися з матеріалів кримінального провадження, обставин, які пом`якшують покарання, за відсутності обставини, яка обтяжує покарання, призначив покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на наближений до мінімального строк.

Суд апеляційної інстанції враховує, що обвинувачена ОСОБА_7 має двох малолітніх дітей, 2014 та 2012 року народження, та бабусю, 1946 року народження, яка потребує допомоги. Прояви бажання утримувати, дбати та доглядати їх характеризують обвинувачену позитивно, однак такі обставини самі по собі не можуть бути підставою для пом`якшення покарання з огляду на інші обставини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Застосування ст. 69 КК України можливе лише за наявності у кримінальному провадженні виняткових обставин, які дають підстави розраховувати на досягнення мети покарання. При цьому, наявні обставини, що пом`якшують покарання, мають істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини надають специфічних особливостей, які свідчать, що вчинене діяння виходить за межі типових злочинів такого виду і ступінь його тяжкості порівняно з ними значно менший.

Судом першої інстанції встановлено лише одну обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття.

Наведені обвинуваченою ОСОБА_7 обставини стан здоров`я, наявність малолітніх дітей, бабусі, суд апеляційної інстанції, не розцінює як обставини, які пом`якшують покарання. Такі дані є недостатніми для висновку про зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину та про те, що особа, яка вчинила злочин, заслуговує на поблажливе ставлення.

Сторона захисту не довела, що стан здоров`я та наявність малолітніх дітей, бабусі вплинули на вчинення обвинуваченою ОСОБА_7 злочинних діянь.

Суд апеляційної інстанції не вважає обставину, яка пом`якшує покарання, визнану судом першої інстанції, з урахуванням з даних про особу ОСОБА_7 , її стану здоров`я, наявності малолітніх дітей, бабусі, у сукупності такими, що дають підстави для висновку про можливість застосування ст. 69 КК України.

Більш того, встановлені судом першої інстанції обставини кримінального правопорушення, та дані про те, що обвинувачена раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в сукупності свідчать про значно більший ступінь його тяжкості порівняно з іншими злочинами.

Призначення покарань інших більш м`яких або меншого строку, з врахуванням всіх фактичних обставин по кримінальному провадженні у їх сукупності, даних про особу обвинуваченої, з врахуванням принципу гуманізму, на думку суду апеляційної інстанції, не відповідатиме цілям, передбаченим ст. 50 КК України, та загальним засадам призначення покарання, що визначені ст. 65 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 КК України у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, а також за корупційні злочини, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.

Дійсно, станом на час апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_7 є матір`ю дитини віком до семи років ОСОБА_10 , 23 вересня 2014 року.

Проте застосування цього виду звільнення від покарання є правом, а не обов`язком суду, при вирішенні питання про яке суд бере до уваги сукупність усіх інших обставин по кримінальному провадженню.

Суд апеляційної інстанції, виходячи із конкретних обставини кримінального провадження, ступеню тяжкості вчиненого, його обставин та особи винної ОСОБА_7 , не встановив достатніх підстав для висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання, та відповідно, для застосування до неї положень ст. 79 КК України.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2019 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5