Номер провадження: 11-кп/813/1791/19
Номер справи місцевого суду: 523/9011/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 16.10.2019 року про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків у кримінальному провадженні №0001708, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.05.2019 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого за наймом, розлученого та маючого 3-х неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, у тому числі:
- 31.05.2018 року Кодимським районним судом Одеської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 цього ж Кодексу звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
07.06.2019 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у кримінальному провадженні №0001708, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.10.2019 року вказаний обвинувальний акт повернуто прокурору для усунення недоліків та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.12.2019 року.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він містить формулювання обвинувачення, яке є суперечливим та неконкретним, що унеможливлює його роз`яснення обвинуваченому та подальший розгляд судом по суті.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з ухвалою районного суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує на незаконність ухвали в частині повернення обвинувального акта, просить її скасувати, а обвинувальний акт направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Прокурор стверджує, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а доводи суду щодо його невідповідності вимогам закону є безпідставними, оскільки ті обставини, які підлягають доказуванню відповідно до ч.1 ст.91 КПК України, викладено чітко та конкретно.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 , в судове засідання не з`явилася, про причини неявки апеляційний суд не повідомила.

Враховуючи наведені обставини, думку обвинуваченого, який наполягав на розгляді апеляційної скарги за відсутності захисника та можливість останнім самостійно здійснювати свій захист; прокурорів, які не заперечували проти розгляду справи за відсутністю захисника, зважаючи на положення ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний суд вважав за можливим розглянути апеляційну скаргу без участі захисника.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; обвинуваченого, який у вирішення зазначеного питання поклався на розсуд суду та одночасно заперечував проти клопотання прокурора щодо продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати йому більш м`який запобіжний захід; дослідивши матеріали справи; перевіривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд до висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Крім того, зазначеною статтею передбачений порядок складання обвинувального акту, зазначені відомості, які повинні міститися в ньому та які додатки повинні бути долученими до нього.

Із наведених положень кримінального процесуального закону вбачається, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акту прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Вичерпні вимоги до змісту обвинувального акту та його додатків викладені в ст. 291 КПК України, а відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.

Апеляційним судом встановлено, що за результатами підготовчого судового засідання районний суд прийшов до вірного висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 Кримінального процесуального кодексу України, виходячи з наступного.

Як вбачається з обвинувального акту, у формулюванні обвинувачення не сформульовано мету застосування погрози, після вчинення відкритого викрадення майна та він не містить даних в чому полягало інкриміноване обвинуваченому діяння у вигляді погрози застосування насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт містить суперечності у формулюванні правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме фактичний виклад обставин вчинення грабежу обвинуваченим як особи, яка раніше була засуджена за скоєння злочину проти власності, проте в обвинувальному акті, а саме у формулюванні обвинувачення одночасно не зазначено, що обвинувачений, здійснюючи грабіж, діяв повторно, оскільки це є кваліфікацією кримінального правопорушення.

Саме по собі констатування фату вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за кваліфікуючими ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого повторно не може вказувати на викладення належне, повне та об`єктивне викладення обвинувачення, яке висунуто ОСОБА_8 та у даному випадку позбавляє останнього належного захисту від висунутого йому обвинувачення.

При цьому, апеляційний суд враховує роз`яснення абзацу 1 п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно з яким погроза застосування насильства при грабежі полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, що не є небезпечним для його життя чи здоров`я. Крім того, відповідно до абзацу 5 вищевказаної Постанови вказано, що при грабежі насильство або погроза його застосування спрямовані на заволодіння майном у момент їх застосування. При цьому погроза являє собою такі дії чи висловлювання, які виражають намір застосувати насильство негайно.

Апеляційний суд також враховує те, що при розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Окрім того, Суд зазначає, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 01.03.2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Отже, суд першої інстанції правильно встановив факт невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та, на виконання положень ст. 314 КПК України, обґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору, а тому доводи прокурора, зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними.

Враховуючи викладені обставини, встановлені апеляційним судом, чинне законодавство України та практику ЄСПЛ, колегія суддів вважає встановленим факт невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, а тому ухвала суду першої інстанції про його повернення прокурору підлягає залишенню без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Щодо клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке заявлено на стадії апеляційного розгляду, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою суду першої інстанції від 16.10.2019 року обвинуваченому ОСОБА_8 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.12.2019 року.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду, прокурор звернувся з клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що є неможливим, оскільки на даний час не сплив строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який був обраний оскаржуваною ухвалою строком до 14.12.2019 року.

За таких умов апеляційний суд констатує, що прокурор безпідставно звернувся до апеляційного суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу оскільки, у разі існування підстав для цього, теоретично він міг звернутися лише з клопотанням про продовження строку тримання під вартою.

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

Таким чином, за результатами судового розгляду, апеляційний суд визнає обґрунтованим висновок районного суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому не вбачає підстав, передбачених ст.409 КПК України, для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали районного суду.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 16.10.2019 року про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у кримінальному провадженні №0001708, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.

Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4