Справа № 445/2406/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/797/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду
під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 10 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000637 від 29 вересня 2016 року у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
встановила:
цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зараховано засудженому ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 12 жовтня 2016 року по день набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Раніше застосований щодо ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою залишено без змін до часу набрання вироком законної сили.
Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.
Згідно оскаржуваного вироку, 27 вересня 2016 року близько 01.00 год. обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись на лавці, яка розташована за місцем його проживання на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту зі своєю знайомою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на вчинення умисного вбивства останньої, що виник раптово, на ґрунті особистих неприязних відносин, будучи фізично значно сильнішим за потерпілу, усвідомлюючи те, що пошкодження органокомплексу шиї, до складу якого входять життєво важливі органи, може призвести до смерті людини, та бажаючи настання смерті ОСОБА_9 , пальцями своєї руки стиснув її шию, та продовжував утримувати, поки остання не перестала подавати ознак життя.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №65/2016 від 12 листопада 2016 року обвинувачений ОСОБА_7 своїми умисними діями спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці шиї, крововиливи у підлягаючих м`яких тканинах гортані, ушкодження під`язикової кістки у вигляді розриву суглобової капсули зчленування лівого рогу з тілом по верхній поверхні, що супроводжувалося ознаками гострої асфіксії (на що вказують, гостра емфізема легень, рідка темно-червона кров в порожнинах серця та судинах), яка призвела до смерті ОСОБА_9 . Зазначений асфіктичний стан у потерпілої супроводжувався комплексом розладів функцій дихальної, серцево-судинної та центральної нервової систем, тобто був небезпечний для життя і перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.
У подальшому, з метою приховання слідів кримінального правопорушення та уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_7 таємно помістив труп вбитої ним ОСОБА_9 в полімерний пакет та виніс за межі свого господарства, де приховав у ямі поблизу лісопосадки в с. Новоселище Золочівського району Львівської області, замаскувавши місце за допомогою гілля.
На вказаний вирок адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу. Просить змінити оскаржуваний вирок у бік пом`якшення, та призначити ОСОБА_10 покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Не оспорюючи фактичних обставин вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 злочину та його вину, апелянт вважає оскаржуваний вирок у частині призначеного покарання надто суворим, таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.
Покликається на те, що суд при винесенні покарання не врахував обставини, що пом`якшують покарання: визнання вини, щиросердечне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочину, стійкі соціальні зв`язки обвнуваченого, його багатодітну сім`ю, якій необхідно допомагати. А призначене ОСОБА_7 покарання за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.
Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора про законність і обґрунтованість оскаржуваного вироку, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив одержані у передбаченому КПК України порядку докази у цьому кримінальному провадженні у їх сукупності та прийшов до вірного висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, що повністю та об`єктивно стверджується зібраними та перевіреними в ході судового розгляду доказами. І таке в апеляційній скарзі захисника не оскаржується.
Щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то слід вказати наступне.
Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
В силу вимог ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
З аналізу норм ст.ст. 69, 75 КК України вбачається, що призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, або звільнення від відбування покарання з випробуванням можливе лише у тому випадку, якщо встановлені по справі обставини, зокрема, що пом`якшують покарання, та характеризують особу-винного, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим, або ж свідчили про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував в повній мірі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його позитивні характеристики з місця проживання та місця попереднього навчання, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, сприяння органу досудового розслідування в розкритті кримінального правопорушення, перебування в стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою обставиною.
Крім того, місцевим судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, максимальна міра покарання за вчинення якого становить п`ятнадцять років.
Отже, покликання захисника в апеляції на те, що суд першої інстанції не належним чином врахував обставини, що пом`якшують покарання є неспроможними.
Крім того, у своїй апеляційній скарзі адвокат посилається на суворість призначеного покарання, однак при цьому не зазначає обґрунтування явної несправедливості, як встановлено ст. 414 КПК.
На переконання колегії суддів, щире каяття, визнання вини, сприяння органу досудового розслідування в розкритті кримінального правопорушення, це обставини, які враховуються при призначенні покарання, однак такі не свідчать про істотне зниження ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі або шляхом відбування менш суворого покарання, а отже не можуть бути безумовними підставами для застосування ст.ст.69, 75 КК України.
Колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому, призначено з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, що є достатнім та необхідним для виправлення особи обвинуваченого ОСОБА_7 .
Згідно із п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що мало б наслідком скасування або зміну судового рішення.
Підстав для зміни вироку, на що покликається апелянт у своїй апеляційній скарзі, у частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідно до вимог кримінального процесуального закону колегія судів не вбачає.
Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 424 КПК, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 10 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4