Справа № 603/641/19
Провадження № 1-кп/603/145/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" листопада 2019 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_3
про продовження обвинуваченому
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бобрівники Монастириського району Тернопільської областіта проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого,
обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України,

строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, заявлене у кримінальному провадженні №0000116 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2019 року
за участю:
обвинуваченого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника адвоката ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
прокурора ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
Прокурором Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 було подано письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, обґрунтовуючи яке, прокурор зазначила, що на даний час не зменшилися ризики, які враховувалися при застосуванні обвинуваченому ОСОБА_4 такого виду запобіжного заходу, оскільки останній обвинувачується у вчиненні середньої тяжкості кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків, потерпілого та інших учасників кримінального провадження, переховуватись від суду, у зв`язку із чим, просила у своєму клопотанні продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці.
Прокурор в судовому засіданні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підтримала вказуючи, що наразі не зменшилися та продовжують існувати ризики, які слугували обранням та застосуванням до ОСОБА_4 такої міри запобіжного заходу. Також прокурор ОСОБА_3 покликаючись на ст. 177 КПК України зазначила, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків, потерпілого, а це свідчить про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, аніж цілодобовий домашній арешт. Окрім цього, прокурор звернула увагу й на те, що обвинувачений ніде не працює, не одружений, а тому на її переконання у обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні міцні соціальні зв`язки.
Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні щодо вирішення питання про продовження запобіжного заходу цілодобового арешту заперечували та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання так як обвинувачений має намір працювати щоб відшкодувати шкоду завдану потерпілому.
Зокрема захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 зауважив, що при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового арешту, стороною обвинувачення взято до уваги лише тяжкість інкримінованого вказаній особі кримінального правопорушення, що суперечить правовим нормам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини. Окрім цього, захисник вказує, що жодних доказів на обґрунтування доведеності ризиків стороною обвинувачення не подано, а усі твердження щодо можливого ухилення від явки обвинуваченого ОСОБА_4 до суду та можливість здійснення ним впливу на потерпілого та свідків, є домислами. Також, захисник обвинуваченого звернув увагу суду на те, що обвинувачений зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 з своєю мамою, яка є інвалідом і за нею потрібний догляд, а тому просив при прийнятті рішення врахувати даний факт.
Вислухавши думки учасників судового провадження щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому гл. 18 цього Кодексу.
Так, 02.10.2019 року ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області до обвинуваченого, який на той час перебував в процесуальному статусі підозрюваного, ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 23 год. 59 хв. 30.11.2019 року з покладенням певних обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.
Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, суд щодо прийняття рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту враховує, що ОСОБА_4 продовжує обвинувачуватись у скоєнні середньої тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України.
Разом з тим, ризиком того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні є те, що кримінальне провадження знаходиться на початкових стадіях розгляду та ОСОБА_4 безпосередньо знайомий із потерпілим від даного кримінального правопорушення, у зв`язку із чим, обвинувачений може впливати на потерпілого, чинити на нього відповідний тиск, шляхом погрози схиляти потерпілого до відмови від участі у кримінальному провадженні, що може негативно вплинути на хід судового розгляду справи, проте ні від потерпілого як і від свідків скарг про здійснення на них впливу з боку обвинуваченого не поступало.
Як слідує з матеріалів справи обвинуваченому ОСОБА_4 двічі за аналогічних обґрунтувань, застосовувався запобіжний захід тримання під вартою та цілодобовий арешт, коли обвинувачений перебував в статусі підозрюваного, обвинувачений ОСОБА_4 не одружений, утриманців не має, має постійне місце проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 раніше не судимий, попередньо не ухилявся від органів досудового розслідування, оскільки даних про неявки ОСОБА_4 в минулому до слідчого, прокурора чи суду відсутні, даних про те, що ОСОБА_4 негативно характеризується за місцем проживання стороною обвинувачення не здобуто. Окрім цього, жодних об`єктивних даних, які б свідчили про наміри ОСОБА_4 переховуватись від суду сторона обвинувачення не представила.
Отже, оцінюючи підставність продовження дії запобіжного заходу цілодобового арешту обвинуваченому ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не було надано достатнього обґрунтування ризику ухилення ОСОБА_4 від суду з посиланням на конкретні докази його реального існування.
Не є, на переконання суду, обґрунтованим і посилання прокурора на відсутність у обвинуваченого ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків через те, що обвинувачений не одружений та не працює, оскільки такі факти, не свідчать безумовно, що особа не є соціально активною та веде пасивне соціальне життя.
Оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які дані стосовно невиконання або ухилення обвинуваченого від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, то суд, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у зазначеному кримінальному правопорушенні, дані про особу ОСОБА_4 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і те, що останній має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, оскільки протилежного прокурором не доведено, також має намір працювати та одержувати дохід, дійшов висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має сторона обвинувачення, є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.
Саме домашній арешт в певний період доби, як запобіжний захід, забезпечить швидкий та повний судовий розгляд, а також виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та дасть можливість обвинуваченому працювати. З цією метою суд вважає доцільним покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
Інші, легші за своїм характером запобіжні заходи не забезпечать належний ефект від очікуваної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Окрім цього, в суді розгляд судового провадження по суті не розпочався, також в судовому засіданні не проводився допит потерпілого та свідків, а тому обґрунтованих правових підстав у застосуванні інших більш легших запобіжних заходів на даному етапі провадження, суд не вбачає, оскільки вони не гарантують належної поведінки обвинуваченого.
Враховуючи те, що строк застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується о 23 год 59 хв 30.11.2019 року, однак при обранні вищевказаного запобіжного заходу обвинувачений знаходився в процесуальному статусі підозрюваного, а також враховуючи, що за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України, у разі доведеності вини ОСОБА_4 може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити частково та застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певну пору доби, з покладенням щодо нього обов`язків, на строк до двох місяців, а саме до 24.01.2020 року.
Також, суд враховує те, що основним місцем проживання та реєстрації обвинуваченого є АДРЕСА_1 де він постійно проживає з своєю мамою, яка є інвалідом, а тому виконання даної ухвали, суд покладає органу поліції за місцем основного проживання обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 176-179, 194, 198, 199, 331, 369, 370, 372, 376 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, шляхом заборони йому цілодобово покидати житло, що знаходиться за адресою: с.Низьколизи Монастириського району Тернопільської області задовольнити частково.
Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, шляхом заборони йому залишати житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у нічний час з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв на строк до двох місяців з моменту її постановлення, тобто до 24.01.2020 року.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 194 КПК України, продовжувати виконувати наступні обов`язки:
- не відлучатись з місця свого проживання без дозволу суду в нічний час з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, навчання або роботи;
- обмежитись у спілкуванні зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та потерпілим ОСОБА_7 , обвинуваченим ОСОБА_5 .
Обов`язки покладаються на обвинуваченого ОСОБА_4 на строк до двох місяців з моменту постановлення ухвали, тобто до 23 год. 59 хв. 24 січня 2020 року.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.
Контроль за виконанням ухвали суду щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на прокурора Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом семи днів з дня її проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.
Повний текст ухвали проголошено 27.11.2019 року.
Суддя ОСОБА_1