Суддя ОСОБА_1
Справа № 623/1355/16-к
Провадження № 1-кп/644/778/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_8 ,

представників потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 00000014 у відношенні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.2 ст.127, ч.2 ст.28, ч.3 ст.135 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08.08.2019 року визначена підсудність кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.2 ст.127, ч.2 ст.28, ч.3 ст.135 КК України, на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова.

На підставі вказаної ухвали до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.2 ст.127, ч.2 ст.28, ч.3 ст.135 КК України.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 30.08.2019 року по вказаному кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 вважав за можливе призначити обвинувальний акт у кримінальному провадженні до судового розгляду.

Представник потерпілого ОСОБА_9 зазначив, що справа надійшла до суду з порушенням правил підсудності, оскільки посилання на факт наявності в матеріалах кримінального провадження відомостей, що містять державну таємницю, є припущенням.

Представник потерпілого ОСОБА_10 також зазначила, що справа надійшла з порушенням правил підсудності, що у учасників судового розгляду не має допуску до державної таємниці.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 вважає, що під час розгляду кримінального провадження будуть досліджуватися секреті документи, отже учасникам судового розгляду необхідний допуск до державної таємниці.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 зазначив, що справа надійшла без порушень правил підсудності, вважав неможливим призначення кримінального провадження до судового розгляду та заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з невідповідністю обвинувального акта вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Клопотання про повернення обвинувального акту прокурору обґрунтовано тим, що фактичні обставини кримінального провадження, які викладені в обвинувальному акті, не відповідають правовій кваліфікації злочину та є суперечливими. На думку захисника обвинуваченого органом досудового розслідування не перевірялась версія щодо вчинення злочину іншими особами. Так, захисник обвинуваченого посилається на те, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження зазначена в акті інформація щодо повернення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 о 21.01 годині до Ізюмського МВ ГУМВС України в Харківській області, діючи за попередньою змовою групою осіб, але не зазначено з якою саме групою осіб нібито діяли обвинувачені. Згідно обвинувального акту обвинувачені умисно приховали факт безпорадності потерпілого ОСОБА_11 , але не зазначено яким саме чином вони приховали факт його безпорадності, ввели в оману працівників міліції, але не зазначено яких саме працівників міліції.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 клопотання про повернення обвинувального акту прокурору підтримали.

Прокурор ОСОБА_3 проти повернення обвинувального акту прокурору заперечував, вважав, що підстави для повернення обвинувального акту відсутні, порушень під час досудового розслідування не попущено, справа підсудна даному суду, оскільки її підсудність визначена Апеляційним судом, а підстави на які посилається захисник є предметом розгляду кримінального провадження по суті.

Суд дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового розгляду щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, приходить до висновку про вмотивованість клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, як такого , що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, щодо необхідності і обов,язковості викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
У п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України зазначено, що обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом та відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

Так, за змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Суд відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складення та затвердження.

Як вбачається з обвинувального акту від 23.05.2016 року виклад фактичних обставин у висунутому ОСОБА_5 і ОСОБА_4 обвинуваченнях зач.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.2 ст.127, ч.2 ст.28, ч.3 ст.135 КК України, викладений без встановлення і визначення конкретної ролі і конкретних дій особами, яким пред`явлені зазначені обвинувачення, а саме із зазначенням загальних обставин вчинення ними дій в формі застосування до ОСОБА_11 катування, побоїв, здавлення шиї, нанесення чисельних ударів тупим предметом, а також катування з використанням струму по тілу потерпілого, без зазначення ролі і конкретної дій кожного з обвинувачених, визначено загальною фразою «вищевказаними сумісними діями були спричинені тілесні ушкодження», або із формулюванням «разом застосували до ОСОБА_11 дії, що виразилися….».
Фактичні обставини щодо повернення ОСОБА_11 працівникам відділу Ізюмської міліції, також викладені без конкретизації фактичних обставин кримінального правопорушення, таких як, ким з обвинувачених та стосовно кого був застосований оман щодо стану здоров`я ОСОБА_11 .
Зазначеними обставинами, викладеними в обвинувальному акті, вказана правова кваліфікація з посиланням на сумісність протиправних дій інкримінованих обвинуваченням без зазначення конкретної ролі і ступеня участі кожного з них.
Відповідно до ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння. Кримінальна відповідальність є індивідуальною, в тому числі і при висуненні і формулюванні обвинувачення. Проте викладені в такий спосіб фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, без визначення індивідуальної ролі і ступеня участі в здійсненні протиправних дій, суд вважає таким, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а саме ст. 291 КПК України.
ЄСПЛ неодноразово зазначав, що право обвинуваченого на підготовку захисту передбачає право бути поінформованим не тільки про причини обвинувачення, а і про юридичну характеристику діяння, яке він як стверджується, учинив.
Викладення фактичних обставин кримінального правопорушення в спосіб, як це зазначено в обвинувальному акті, окрім невідповідності обвинувального акту вимогам закону, не забезпечує право обвинувачених на належний захист від висунутого обвинувачення, оскільки воно є неконкретним і не зрозумілим.
Дійсно, питання доведеності чи недоведеності обвинувачення доказами вирішується і оцінюється судом в процесі судового розгляду, проте недотримання стороною обвинувачення принципу індивідуалізації кримінального правопорушення висунутого конкретній особі, позбавляє особу здійснити належний захист від такого обвинувачення, отже виклад фактичних обставин кримінального правопорушення без зазначення конкретної ролі і ступеня участі обвинувачених свідчить про те, що обвинувачення викладене і сформульоване в обвинувальному акті є неконкретним та без дотримання вимог ст.291 КПК України щодо обвинувального акту, якийє процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відсутність індивідуалізованого формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, його абстрактне викладення, суд вважає, істотно впливає на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд та порушує права на захист обвинувачених. Окрім того в подальшому це позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченим суть обвинувачення на виконання вимог ст.348 КПК України та розглянути кримінальне провадження в його межах.

Обвинувачення має бути викладено в чіткій, категоричній формі, не повинно допускати двоякого трактування. І саме такий принцип при складанні процесуального рішення та викладенні обвинувачення має належним чином забезпечити виконання завдання кримінального провадження, закріпленого у ст. 2 КПК України.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, відповідно до вимог ст.291 КПК України, повинні бути викладені в обвинувальному акті таким чином, щоб вони були зрозумілі і визначені з зазначенням конкретних дій осіб, яким висунуті обвинувачення, оскільки цим , окрім іншого, визначається і сам обсяг і межі обвинувачення конкретній особі у вчиненні кримінального правопорушення.

Недотримання зазначених в ст. 291 КПК України положень, щодо обвинувального акту - суд вважає є перешкодою призначенню справи до судового розгляду.

За таких обставин недотримання стороною обвинувачення вимог, щодо обвинувального акту і його відповідності приписам ст. 291 КПК України, суд вважає необхідним обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.2 ст.127, ч.2 ст.28, ч.3 ст.135 КК України повернути прокурору Військової прокуратури об`єднаних сил ( раніш Військова прокуратура сил антитерористичної операції ) для усунення виявлених порушень.

Керуючись ст. ст.291, 314-317 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00000014 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.2 ст.127, ч.2 ст.28, ч.3 ст.135 КК України повернути прокурору Військової прокуратури об`єднаних сил ( раніш Військова прокуратура сил антитерористичної операції ) для усунення виявлених порушень.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1