Єдиний унікальний № 500/5713/19
Провадження № 1-кп/500/477/19
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

15 жовтня 2019 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у м. Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000711, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Приозерне Кілійського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_4 ,

інші учасники судового провадження: неповнолітня потерпіла та цивільний позивач ОСОБА_6 , законний представник неповнолітньої потерпілої та цивільний позивач ОСОБА_7 , представник потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_8 , представник уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_9 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
1.ОСОБА_4 30 березня 2019 року близько 20:00 годин, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21213-110-00» номерний знак НОМЕР_1 , і рухаючись по пр. Мира з боку вул. Кулікова в напрямку вул. Івана Франка в м. Ізмаїлі Одеської області, в порушення вимог п/п «б» п. 2.3, п. п. 12.2, 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху, перевищуючи допустиму швидкість руху, при наближенні до пішохідного переходу який розташований на пр. Мира на перехресті з вул. Кулушина в м. Ізмаїлі Одеської області, внаслідок злочинної самовпевненості, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розрахував на їх відвернення, не вжив заходів до зменшення швидкості руху та зупинки свого транспортного засобу, в результаті чого на вказаному пішохідному переході скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в цей час переходила проїжджу частину дороги з ліва на право по ходу руху транспортного засобу.

В результаті наїзду на пішохода, ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження, які не викликали небезпечні для життя явища, проте, при нормальному перебігу тягнуть розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш ніж 21 день), і відповідно до п. 2.2.2 і п. 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а саме: травма лівої гомілки «Закритий осколковий перелом обох кісток лівої гомілки у верхній третині зі зміщенням»; травма правої гомілки «Закритий осколковий перелом внутрішньо суглобової зовнішнього виростків і міжмищелкового піднесення правої великогомілкової кістки зі зміщенням; множинні синці правого колінного суглоба»; травма тазу «Перелом нижньої гілки лобкової кістки зліва без зміщення уламків».

Крім того, потерпілій були завдані також і тілесні ушкодження, які тягнуть короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше трьох тижнів (21 день) і згідно з п. 2.3.3 і п. 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я; а також тілесні ушкодження, які мали незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більш як шість днів та згідно з п. 2.3.5 Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

2.Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Частина статті Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
3.Кримінальний кодекс України

Стаття 286. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами

1. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження,
карається штрафом від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
4.Представник персоналу органу пробації ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання повідомлення, заявою просила провести судовий розгляд без її участі. Відповідно ж до ч. 3 ст. 327 КПК України, неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

5.Обставини вчинення ОСОБА_4 злочину встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України. Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження не піддали сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, а також того, що у суду не виникли сумніви у добровільності їх позиції, суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , неповнолітньої потерплої та цивільного позивача ОСОБА_6 , законного представника та цивільного позивача як свідка ОСОБА_7 та дослідженням висновку судово-медичної експертизи щодо тілесних ушкоджень, документів щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат, що стосуються особи обвинуваченого та доказів, що стосуються цивільного позову. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

6.Так, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставин злочину та щиро розкаялися в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, допущені ним порушення правил безпеки дорожнього руху та механізму завдання потерпілій тілесних ушкоджень. Так, обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що 30.03.2019 р. близько 20:00 год. він рухався на автомобілі «Нива» по пр. Миру з боку вул. Кулікова. На перехресті з вул. Клушина на нерегульованому пішохідному переході він не встиг загальмувати на збив пішохода потерпілу ОСОБА_6 , яка рухалася з ліва направо по ходу його руху. Здійснив наїзд на пішохода, оскільки не побачив його з огляду на темну пору доби. Він зупинився, хотів викликати швидку допомогу, але її викликали інші присутні люди, потерпілу забрали в лікарню, а він лишився на місці пригоди, де проводилися слідчі дії. Після цього він поїхав до потерпілої в лікарню, але його не пустили до неї, а наступного дня він зустрівся з матір`ю потерпілої, якій запропонував допомогу, але від його допомоги відмовилися. Цивільний позов він визнає частково лише на суму матеріальної шкоду за лікування, моральну шкоду та процесуальні витрати за надання правової допомоги він не визнає, оскільки немає можливості сплатити ці кошти. Обвинувачений ОСОБА_4 також зазначив, що він переказав 2 000 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди. Решту суму матеріальної шкоди він готовий відшкодувати.

7.Неповнолітня потерпіла та цивільний позивач ОСОБА_6 під час судового розгляду пояснила, що в той день близько 20:00 год. вона йшла з дому до кінотеатру, вирішила перейти дорогу на перехресті пр. Миру з вул. Клушина, перед переходом вона впевнилася у відсутності автомобілів, а коли пройшла половину проїжджої частини, стався удар та вона втратила свідомість, отямилася у кареті швидкої допомоги. У неї були гематоми на голові, перелами обох ніг. Матеріальна шкода полягає у витратах на лікування, а моральна у тому, що вона тривалий час, а саме два місяці, була прикута до ліжка, вона не ходила, не відвідувала школу, не бачилася з друзями.

8.Законний представник неповнолітньої потерпілої та цивільний позивач ОСОБА_7 , допитана як свідок, у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 є її донькою. 30.03.2019 р. близько 20:00 год. її донька пішла до кінотеатру, а вона мала її забрати після закінчення сеансу. Через 15 хвили після того, як її донька пішла, з її мобільного телефону подзвонили їй та чоловічій голос поцікався у неї, чи дійсно вона є матір`ю потерпілої, після чого зв`язок увірвався. Коли вона додзвонилися на телефон доньки, їй повідомили, що її донька потрапила у ДТП. Вона відразу ж зібралася та поїхала на місце пригоди, де слідчий віддав їй речі доньки та повідомив де вона знаходиться. Коли вона приїхала в лікарню, то її донька лежала вся в синцях, у неї були переламані ноги. Наступного дня до неї підходив обвинувачений ОСОБА_4 та пропонував їй допомогу на лікування доньки, але вона відмовилася, оскільки була у пригніченому стані, її увага була зосереджена на організацію лікування доньки та вона мала сумніви щодо спроможності обвинуваченого надати якусь матеріальну допомогу. Крім того, обвинувачений їй також неодноразово дзвонив, але вона вирішила не брати у обвинуваченого ніяких коштів до рішення суду. Її донька перенесла операцію на ногах, 12 320 грн. це лише витрати на металоконструкції для операції, а самі витрати у зв`язку з лікуванням сягають значно більшого розміру. Їх розмір сягає близько 70 000 грн., але вона не зберегла квитанцій. Їй була заподіяна також і моральна шкода, яка полягає у її хвилюваннях за стан здоров`я доньки, за те, що її донька тривалий час не мала можливості самостійно рухатися. Вона перший місяць зовсім не могла спати, знаходилася в лікарні в іншому місті в місті Одеса, та здійснювала догляд за донькою, не мала можливості ходити на роботу, вона була змушена постійно їздити в м. Одесу, вирішувати питання з роботою, школою доньки, внаслідок цього її здоров`я також похитнулося. Крім того, її доньці ще дві операції в майбутньому мають зробити по зняттю металоконструкцій.

9.Ті обставини, що потерпілій ОСОБА_6 були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 190 від 25.06.2019 р.

10.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. В сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження. Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчинені ним злочину, та, діючи згідно ст.337 КПК України лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України.

Мотиви призначення покарання
11.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

12.Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив необережний злочини невеликої тяжкості.

13.За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно.

14.Стороною обвинувачення доведена обставина, зазначена в обвинувальному акті, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 , а саме активне сприяння розкриттю злочину.

15.Разом з цим, суд також враховує обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , а саме щире каяття та часткове відшкодування завданої матеріальної шкоди. Хоча ці обставини не зазначені в обвинувальному акті, але суд приймає їх до уваги, оскільки вони покращують становище обвинуваченого.

16.Обставини, передбачені ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого в обвинувальному акті не зазначені та стороною обвинувачення такі не доведені.

17.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно якій ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як низькі. Орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе і доцільне, та не становить небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб). На даний час обвинувачений не потребує послуг, які може надати орган пробації, оскільки для нього характерна сформована установка щодо дотримання правових норм.

18.З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що призначення більш м`яких видів покарання з числа передбачених за санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, ніж обмеження волі, буде недостатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання саме у виді обмеження волі, оскільки в даному випадку лише призначення такого виду покарання призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

19.Але, враховуючи зазначені обставини, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав вину та щиро розкаявся у вчиненні злочину, активно сприяв його розкриттю, частково відшкодував матеріальну шкоду, готовий надалі здійснювати відшкодування матеріальної шкоди, те, що у ОСОБА_4 відсутні обставини, що обтяжують покарання, позиції потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_6 і її законного представника та цивільного позивача ОСОБА_7 , а також досудову доповідь суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе зі звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. Суд також не вбачає підстав для призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку
20.При вирішенні цивільного позову, пред`явленого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 12 320 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, а також на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 100 000 грн. кожній в якості відшкодування моральної шкоди, а також на користь ОСОБА_7 5 000 грн. в якості відшкодування витрат на правову допомогу (а.п. 40 54), суд керується положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а також положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України, у відповідності до якої моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

21.Таким чином, із вказаних норм права випливає, що шкоду, завдану цивільним позивачам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повинен відшкодувати обвинувачений ОСОБА_4 , який вчинив злочин джерелом підвищеної небезпеки (транспортним засобом), в результаті якого і виникла у цивільних позивачів шкода, вина обвинуваченого повністю доведена вищенаведеними доказами, які були досліджені судом.

22.Позивачами доведені витрати на лікування потерпілої ОСОБА_6 в розмірі 12 320 грн., які були здійснені на придбання медичних інструментів, а тому матеріальна шкода в зазначеному розмірі має бути відшкодована обвинуваченим ОСОБА_4 , за винятком 2 000 грн., які ОСОБА_4 відшкодував 12.10.2019 р., здійснивши відповідний поштовий переказ.

23.У зв`язку із вчиненням злочину був порушений звичайний ритм життя позивачів, ОСОБА_6 тривалий час знаходилася у лікарні, переживала за стан свого здоров`я, не могла ходити до школи, переживала через те, що не могла бачитися із однокласниками, з друзями. Через перелом обох ніг вона тривалий час взагалі не могла ходити, відчувала сильні болі в ногах, змушена була довгий час ходити за допомогою милиць, після чого їй довелося заново навчатися ходити. Після виписки з лікарні вона продовжувала лікування амбулаторно, знаходилася на спостереженні у лікаря травматолога. Вона боїться переходити дорогу, оскільки переживає за те, що на неї знову може бути здійснений наїзд.

24.ОСОБА_7 пережила страждання через те, що її донька знаходилася у лікарні, їй доводилося купувати ліки, доглядати доньку, яка тривалий час не могла ходити, потребувала постійного догляду за нею, спеціального харчування.

25.При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди позивачам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд враховує характер злочину, який характеризується необережною формою вини, глибину душевних страждань потерпілої та її матері, а також керується принципами розумності та справедливості, та вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 підлягає стягненню 50 000 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням її здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, а на користь матері потерпілої ОСОБА_7 підлягає стягненню 30 000 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, які вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо члена її сім`ї потерпілої ОСОБА_6 .

26.Також з обвинуваченого ОСОБА_4 мають бути стягнені 5 000 грн. витрат на правову допомогу згідно з квитанцією від 15.08.2019 р. (а.п. 54).

27.Судом встановлено, що згідно даним реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувався, ухвалою слідчого судді від 26.07.2019 р. відносно нього застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк до 21 вересня 2019 року, який на даний час закінчився. Клопотань про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не надійшло.

28.В силу ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судової авто-технічної експертизи № 306-А від 08.05.2019 р. в розмірі 1 884,12 грн., судової комплексної авто-технічної та фото-технічної експертизи № 412-А від 12.07.2019 р. в розмірі 1 413,09 грн., в загальному розмірі 3 297,21 грн.

29.Враховуючи, що цивільний позов цивільних позивачів частково задоволено, то з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину, арешт на належний обвинуваченому ОСОБА_4 автомобіль марки «ВАЗ-21213-110-00», номерний знак НОМЕР_2 без права його відчуження та розпорядження, накладений на підставі ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.04.2019 р. та від 17.05.2019 р. слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
1.ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік без позбавлення права керувати транспортними засобами.

2.На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.

3.В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

4.В силу ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 15 жовтня 2019 року.

5.Цивільний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 10 320 (десять тисяч триста двадцять) гривень в якості відшкодування матеріальної шкоди, 30 000 (тридцять тисяч) гривень в якості відшкодування моральної шкоди та 5 000 (п`ять тисяч) гривень в якості відшкодування витрат на правову допомогу, а всього 45 320 (сорок п`ять тисяч триста двадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень в якості відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти частини цивільного позову відмовити.

6.Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз в розмірі 3 297,21 гривень (три тисячі двісті дев`яносто сім гривень 21 копійка).

7.Накладений на підставі ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.04.2019 р. та від 17.05.2019 р. арешт без права відчуження та розпорядження на автомобіль «ВАЗ-21213-110-00», номерний знак НОМЕР_2 , який належить та який був повернутий ОСОБА_4 , залишивши без змін.

8.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
9.Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

10.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
11.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1