УХВАЛА
Іменем України

22 жовтня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Держанівка Олевського району Житомирської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21.10.2019 слідчий звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що у провадженні слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження №0000334 , відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.05.2017, близько 13 год. 47 хв. водій ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем «KIA SORENTO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить йому на праві власності, та яким в якості пасажирів перевозив свою дружину ОСОБА_7 та малолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Рухаючись у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом на 151 км + 220 м із сторони м. Ковель Волинської області по автодорозі Київ-Ковель у напрямку м. Києва, проїжджаючи населений пункт «місто Коростень» позначений дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту», в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 (б), 12.3, 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі за текстом цих же Правил), проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час руху не обрав безпечної швидкості, не стежив за дорожньою обстановкою, що позбавило його можливості постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, при цьому рухаючись по населеному пункту з перевищенням на 48 км/год., максимально допустимої швидкості 60 км/год., при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя з другорядною дорогою вул. Сергія Кемського м. Коростень, де по автодорозі Київ-Ковель у напрямку м. Києва встановлені дорожні знаки 2.3 «Головна дорога», 1.24 «Світлофорне регулювання», 1.32 «Пішохідний перехід» цих же Правил, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_10 , яким в якості пасажирів перевозила ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 . Водій автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_10 порушуючи вимоги п. 1.5, п. 2.3 (б) цих же Правил, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, в порушення вимог п. 10.1 цих же Правил, перед початком руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в порушення вимог п. 16.3 та п. 16.11 цих же Правил на перехресті нерівнозначних доріг не надала перевагу в русі автомобілю «KIA SORENTO» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_8 та переїжджала автодорогу Київ-Ковель зліва направо по відношенню до напрямку його руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «KIA SORENTO» реєстраційний номер НОМЕР_1 в некерованому та непрогнозованому стані виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з лівою боковою поверхнею спеціалізованого вантажного сідлового тягача DAF FT XF 105.410 реєстраційний номер НОМЕР_4 у складі з напівпричепом ПП VANHOOL реєстраційний номер НОМЕР_5 під керування водія ОСОБА_14 , та в подальшому з передньою частиною автомобіля KIA SPORTAGE реєстраційний номерний знак НОМЕР_6 під керуванням водія ОСОБА_15 , яким в якості пасажирів перевозив свою дружину ОСОБА_16 та малолітню дочку ОСОБА_17 , які рухались назустріч в напрямку м. Ковеля.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_16 спричинені тяжкі тілесні ушкодження, у вигляді закритого подвійного уламкового перелому правого стегна зі зміщенням, закритого перелому латерального виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням та забою грудної клітки і передньої черевної стінки за своїми наслідками є тяжкими, як такі, що призвели до стійкої втрати працездатності більш ніж на 1/3 (33.3 %), а малолітній потерпілій ОСОБА_8 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, у вигляді струсу головного мозку, забійної рани чола, рваної рани нижньої третини стегна справа, закритого перелому заднього краю ДЕМ правої великогомілкової кістки без зміщення.

Порушення водієм ОСОБА_4 при керуванні ним транспортним засобом вимог пунктів 1.5, 2.3 (б), 12.3, 12.4 та 12.9 (б) Правил, знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

19 вересня 2019 року ОСОБА_4 складено про підозру у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України по матеріалам кримінального провадження 0000902 від 25 травня 2017 року.

30 вересня 2019 року по даному факту з матеріалів кримінального провадження 0000902 від 25 травня 2017 року виділено матеріали, щодо скоєння підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в кримінальне провадження за № 0000334 від 30 вересня 2019 року.

20 вересня 2019 року підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук у зв`язку з переховується від органів слідства.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджуються наступним доказами зібраними в ході досудового розслідування: протоколом огляду місця ДТП від 25 травня 2017 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , висновком комплексної фототехнічної та автотехнічної експертизи № 19/12-1/263/264/-СЕ/17 від 26.02.2018 висновком додаткової експертизи механізму та обставин ДТП № 25191/6073 від 30.05.2019 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив злочин, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, під загрозою тяжкості покарання переховується від органу досудового розслідування та суду, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та проведення досудового розслідування у розумні строки, тому у слідства виникла необхідність у застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала з викладених у ньому підстав, просила задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання, просили обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою - особисте зобов`язання. Захисник зазначив, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має двох дітей, а сам злочин вчинив з необережності, а також просив врахувати, те що експертизи вже проведені, тому відсутні підстави впливу на свідків.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом огляду місця ДТП від 25 травня 2017 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , висновком комплексної фототехнічної та автотехнічної експертизи № 19/12-1/263/264/-СЕ/17 від 26.02.2018 висновком додаткової експертизи механізму та обставин ДТП № 25191/6073 від 30.05.2019 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Наявність вказаних обставини відповідає критерію "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, враховуючи доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що на початковій стадії досудового розслідування, за наявності обґрунтованої підозри, ризик переховування від органів досудового розслідування не виключається, оскільки він пов`язаний з передбаченою законом тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному, у випадку визнання його винним.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, слідчим суддею враховуються обставини, визначені ст.178 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, а також слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Таким чином, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, конкретні обставини вчинення злочину, враховуючи дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за можливе на початковій стадії досудового розслідування застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який, на думку слідчого судді, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 177, 178, 179, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком до 06.12. 2019 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду у визначений ними час за кожною вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну місця проживання та роботи;

3) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими особами у кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального правопорушення.

4) здати на зберігання паспорт для виїзду за кордон визначеному слідчим або прокурором органу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, що здійснює досудове розслідування.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ознайомити підозрюваного під підпис з ухвалою слідчого судді.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1