Справа № 732/442/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/289/19
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000039 від 28 січня 2017 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2017 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сисоєво Марі-Турекського району Марійської автономної республіки Російської Федерації, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 14 травня 2012 року Городнянським районним судом Чернігівської області за ст. 395, ст .ст. 71, 72 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений по відбуттю строку покарання 20 червня 2014 року,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 6 місяців арешту.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 550 грн 25 коп. процесуальних витрат. Питання про долю речових доказів і документів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як установив суд, ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим за вчинення злочинів проти власності, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин.

Так, 27 січня 2017 року, близько 18 години, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з метою вчинення крадіжки чужого майна, через незамкнену хвіртку проник на подвір"я будинку АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 , та викрав вагову гирю, масою 10 кг, якою були підперті ворота сараю, вартістю 186, 67 грн. Далі через незамкнені двері проник у сарай, звідки викрав побутове приладдя та будівельний інструмент бувший у вжиту, що належав ОСОБА_10 , завдавши таким чином потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 444 грн 14 коп.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України призначити покарання без застосування ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі. Виключити з мотивувальної частин вироку посилання на наявність таких пом`якшуючих обставин, як активне сприяння розкриттю злочину, повернення викраденого майна потерпілій, відсутність цивільного позову потерпілої, критичне ставлення обвинуваченого до своєї поведінки.

Аргументує тим, що при призначенні покарання обвинуваченому суд не врахував вимоги кримінального та кримінально-процесуального закону. Визнаючи пом`якшуючими обставинами повернення викраденого майна потерпілій та активне сприяння у розкритті злочину, суд залишив поза увагою, що майно потерпілій було повернуте виключно завдяки оперативно-розшуковим заходам, а не з доброї волі обвинуваченого, який повернув тільки пилку і то після того, як був викритий у вчиненні злочину та встановлене місце знаходження іншого майна потерпілої.

З огляду на те, що критичне ставлення до своєї діяльності є складовою частиною щирого каяття, то вважає безпідставним врахування такого ставлення, як окремої пом`якшуючої обставини.

Наголошує на тому, що застосування ст. 69 КК України призвело до призначення ОСОБА_6 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого, особі винного та обставинам, що обтяжують покарання.

Згідно висновку органу пробації, у обвинуваченого ОСОБА_6 дуже високий ризик повторного вчинення кримінального правопорушення, високий ризик небезпеки для окремих осіб та стійке небажання стати на шлях виправлення.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги про посилення покарання, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти посилення покарання, яке до того вже відбуте, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у таємному викраденні майна потерпілої ОСОБА_10 , вчиненому повторно, поєднаному з проникненням до приміщення та сховища, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому в цій частині вирок суду не перевіряється.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення може перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного у санкції статті.

Санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Застосувавши положення ст. 69 КК України, суд першої інстанції не звернув уваги на особу винного, який поряд із зізнанням та критичним ставленням до свої дій, має сім непогашених судимостей за умисні злочини, крадіжку майна вчинив у своєї сусідки, яка є особою похилого віку, викрадене майно повернуте завдяки оперативно-розшуковим діям працівників поліції.

За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується як особа, що веде антигромадський спосіб життя та зловживає спиртними напоями, ніде не працює, не має стабільного джерела прибутку та сталих соціальних в`язків.

Отже, при наявності лише однієї пом`якшуючої обставини як щире каяття, при наявності двох обтяжуючих обставин рецидив злочину та вчинення злочину щодо особи похилого віку, за відсутності даних, що позитивно характеризують обвинуваченого, районний суд безпідставно застосував ст. 69 КК України.

З урахуванням суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, навмисних, корисливих злочинів, особи обвинуваченого, який незважаючи на каяття, продовжує вчиняти нові злочини, характеризується негативно, має антисоціальні зв`язки та схильності, а тому заслуговує на покарання у мінімальних межах санкції статті.

Таке покарання у виді позбавлення буде достатнім для виправлення винного та попередження нових злочинів, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За час перебування матеріалів справи у касаційній інстанції, вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2017 року набув законної сили 07 лютого 2018 року, в день постановлення ухвали на той час Апеляційним судом Чернігівської області.

Обвинувачений ОСОБА_6 був взятий під варту та доправлений для відбування покарання до Новгород-Сіверської установи виконання покарань, відбув шість місяців арешту та був звільнений з місць позбавлення волі 13 вересня 2018 року, а тому цей строк підлягає зарахування в строк відбування покарання.

Постановою Верховного Суду від 17 січня 2019 року була скасована ухвала Апеляційного суду Чернігівської області від 07 лютого 2018 року та призначений новий апеляційний розгляд, а тому відбуте покарання у виді арешту повинно бути зараховане в строк позбавлення волі.

Крім того, ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду справи був обраний запобіжний захід у виді взяття під варту, його затримано 08.08.2019 року.

За правилами ч.2 ст. 4 КК України злочинність і карність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

ОСОБА_6 посилюється покарання за злочин, вчинений до 21 червня 2017 року, а тому застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року, зарахуванню підлягає строк попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі в подвійному розмірі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-407, 409, 420, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання, скасувати.

ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід залишити тримання під вартою.

Зарахувати засудженому ОСОБА_6 з в строк відбуття покарання за цим вироком час його перебування в Новгород-Сіверській установі виконання покарань під час відбуття покарання у виді арешту строком на шість місяців, з 13 березня по 13 вересня 2018 року день за день.

Зарахувати засудженому ОСОБА_6 з в строк відбуття покарання термін його перебування під вартою з 08 серпня по 10 вересня 2019 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання, з 08 серпня 2019 року.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набуває законної сили після проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою в той самий строк з дня вручення копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13