Ухвала
Іменем України
04 червня 2019 року

м. Київ
справа № 221/1621/18

провадження № 51-2738 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 29 листопада 2018 року,
встановив:
Вироком Волноваського районного суду Донецької області від 29 листопада 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 рік позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання, приєднано до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Волноваського районного суду Донецької області від 05 квітня 2018 року, остаточно призначено покарання ОСОБА_4 у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання положень зазначеної статті.
Відповідно до ч.1 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
Однак з касаційної скарги засудженого не зрозуміло, чи був вирок Волноваського районного суду Донецької області предметом апеляційного перегляду та яке рішення приймалося з цього приводу.
Крім того , обґрунтування вимог у касаційній скарзі засудженого викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Засуджений не наводить підстав, передбачених ст. 438 КПК України, для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.
Крім того, у порушення п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга не містить конкретного прохання до суду касаційної інстанції, з огляду на вимоги ст. 436 КПК України, оскільки засудженим не вказано, яке саме рішення необхідно прийняти суду за наслідками касаційного розгляду його скарги.
У порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України засудженим до скарги не долучено копій оскаржуваних судових рішень.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3