Провадження № 1-кс/520/9202/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про арешт майна в рамках кримінального провадження за №500001197 від 24.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що в період з 22.05.2018 приблизно з 23.00 годин до 23.05.2018 до 11.00 годин невстановлені особи, використовуючи спеціальне обладнання, знаходячись за адресою: м. Одеса пр.Шевченка, 8/8, незаконно заволоділи транспортним засобом «Toyota» державний знак НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_7 , спричинивши йому своїми діями матеріальну шкоду на загальну суму 400.000 гривень.

Під час розслідування керуючись ст. 236 КПК України щодо виконання ухвал про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, з метою збереження та недопущення знищення речей і документів, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, а також фіксації вчинення кримінальних правопорушення останнім, обставин, що підлягають доказуванню під час досудового розслідування, збору доказів, які мають значення для кримінального провадження, 04.07.2019 проведено обшуки за місцем проживання осіб, які ймовірно причетні до скоєння зазначеного та аналогічних злочинів, їх родичів, транспортних засобах які знаходяться в їх користуванні.

Так, в ході проведення обшуку в гаражному кооперативі «Політ» за адресою: вул. Радісна, 35/12 м.Одеса виявлено та вилучено зазначене у клопотанні майно.

Враховуючи, що вилучені речі та документи є об`єктом кримінального правопорушення та зберігають на собі сліди кримінального правопорушення, тому мають суттєве значення для подальшого розслідування вказаного кримінального провадження, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Слідчий в судовому засіданні подане клопотання підтримала у повному обсязі.

Представник власника майна в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання про арешт майна, зазначивши, що ОСОБА_8 про підозру не повідомлено, він не являється обвинуваченим в будь-якому кримінальному провадженні, а також не являється особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи. Відтак, слідчий суддя не уповноважений на накладення арешту на майно особи, яка не являється підозрюваним. На підставі викладеного, в задоволенні поданого клопотання просила відмовити.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з КонституцієюУкраїни та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавстваУкраїни і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальнадекларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З долучених до клопотання матеріалів вбачається наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Так, 04.07.2019 року на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук в гаражному кооперативі «Політ» за адресою: вул. Радісна, 35/12 м.Одеса, який згідно матеріалів клопотання ймовірно використовується особами, які можуть бути причетними до вчинення кримінально протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, для приховування викраденого автомобіля, де ймовірно проводяться роботи по розукомплектуванню зазначеного у клопотанні транспортного засобу.
З огляду на викладене, є достатньо підстав вважати, що вилучені речі, зокрема, автомобілі «Тойота Камри» та решта вилучених речей, які можуть належати такому транспортному засобу, відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки такі речі могли бути об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом, з якими на теперішній час необхідне проведення досліджень, з метою підтвердження або спростування зазначених у клопотанні обставин.
Крім того, в ході проведення обшуку було вилучено речі, які ймовірно належать потерпілому ОСОБА_7 , що також свідчить про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів, оскільки такі документи могли бути набуті в результаті кримінально протиправних дій.
Щодо решти вилучених речей та документів, слідчий суддя також вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення в частині відповідності такого майна категорії речових доказів, оскільки останні могли бути використані як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, можуть містити відомості на підтвердження факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а відтак, існує необхідність в забезпеченні їх збереження.
Викладене в повній мірі підтверджується постановою слідчого про визнання речовими доказами та долучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 05.07.2019, згідно якої вбачається, що вилучені речі та документи, про які йдеться в клопотанні визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження №500001197 від 24.05.2018 року.
Враховуючи викладене, з огляду на серйозність кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, наявність правових підстав для застосування в рамках даного кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до переконання, що необхідністю та завданнями арешту майна є запобігання можливого знищення та втрати вилучених речей, що суттєво ускладнить досягнення завдань кримінального провадження, та, таким чином, встановлення істини.
Слідчий суддя надає належну правову оцінку розумності та співрозмірності арешту майна, а також його наслідкам та приходить до переконання, що наявний суспільний інтерес, який полягає у запобіганні можливому вчиненні аналогічного роду протиправних дій, притягнення винних у вчиненні таких дій до встановленої законом відповідальності, суттєво перевищує обмеження прав та інтересів ОСОБА_8 , яке настане в результаті застосування арешту майна.
В свою чергу доводи представника власника майна в частині того, що ОСОБА_8 не повідомлено про підозру, а відтак, арешт на його майно не може бути накладений слідчий суддя вважає необґрунтованими, оскільки в даному випадку арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів, що згідно абзацу 1 ч. 3 ст. 170 КПК України передбачає можливість накладення арешту на майно будь-якої фізичної особи.
На підставі викладеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, наявність правових підстав для арешту майна, оскільки наявні достатні підстави та розумні підозри вважати, що вилучені речі та документи є доказами в рамках кримінального провадження, з метою досягнення завдань кримінального провадження, запобігання їх можливого знищення та приховання, з огляду на розумність та співрозмірність арешту майна, а також наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого, погодженого прокурором є обґрунтованим, належним чином вмотивованим, а відтак таке клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 132, 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про арешт майна в рамках кримінального провадження за №500001197 від 24.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України задовольнити.
Накласти арешт на майно, в ході проведення обшуку в гаражному кооперативі «Політ» за адресою: вул. Радісна, 35/12 м.Одеса виявлено та вилучено:
-автомобіль «Тойота Камри» сірого кольору в розукомплектованому стані на металевій передній поверхні відбиток цифр 001180,
- 2 пари рукавиць із тканини помаранчевого кольору,
-автомобіль «Тойота Камри» чорного кольору в розукомплектованому стані на боковій стійці наклейка з цифровою позначкою 4Т1ВF1FK5E4344912,
-4 зв`язки ключів з 6 ключами та 2 пультами,
-брелок з надписом НОМЕР_2 ,
-військовий квиток НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7
-картка про присвоєння ідентифікаційного номеру ім`я ОСОБА_7 ,
-паперовий конверт від стартового пакету «лайфселл»№ НОМЕР_4 ,
- сім карта оператора ТОВ «лайфселл № НОМЕР_5 ,
-сім карта оператора ПраТ «КиївСтар» № НОМЕР_6 ,
- пластикова карта від сім карти ТОВ «лайфселл» НОМЕР_7 ,
- сім карта з № НОМЕР_8 ,
- сім карта з № НОМЕР_9 ,
-4 книжки із зображенням логотипу «Тойота»,
-2 брошури від автомобільної документації,
-хромові деталі від автомобілю в кількості 5 одиниць з надписами Camry, SE, HYBRID, XLE,
- 4 автомобільні покришки,
-3 автомобільні сидіння бежевого кольору,
-4 автомобільні ковбики бежевого кольору з логотипом «Тойота»,
-7 виробів для обшивки салону автомобіля «Тойота» чорного кольору,
-22 пластикові деталі бежевого кольору для салону автомобіля,
-пластикова деталь від торпеди салону автомобіля чорного кольору,
-бензобак автомобільний чорного кольору,
-42 пластикові деталі від автомобіля чорного кольору,
-42 деталі чорного кольору від салон, піддону та капоту автомобіля,
-4 полімерні пакети з комплектацій ними деталями дверей автомобілю,
-металева деталь, зовні схожа на коробку перемикача передач,
-2 розукомплектовані автомобільні сидіння,
-полімерний пластиковий бампер від автомобілю сірого кольору,
-2 пошкоджених пластикові накладки сірого кольору та пороги автомобілю,
-прозорий полімерний пакет із логотипом чорного кольору «Адідас» в середині якого розміщенні тканинні вироби зі штрих кодом QR,
-2 металеві пластини з наявними наклейками та друкованим текстом іноземною мовою,
-підрамник металевий чорного кольору зі стабілізатором та рулевою рейкою,
-перука з волосами русого кольору,
-6 металевих деталей від автомобіля,
-металева система випуску відпрацьованих газів автомобілю,
-металева деталь від автомобіля з наклейкою на який відображено наступний зміст « TOYOTA MOTOR CORPORATION69200-0-0755, 112F19W183»,
-металева деталь від автомобілю на якій міститься наклейка з «69280-33030, ВАТТЕRY ASSY HV, 2345P10179»,
-два металевих предмети, зовні схожі на автомобільні супорти,
-три деталі салону автомобіля, однак з яких зовні схожа на магнітолу,
-диск металевий сірого кольору з шиною у проколотому стані GOOD YEAR 215/55 R17,
-автомобільна шина GOOD YEAR 215/55 R17,
-блок циліндрів двигуна автомобіля 4Т1ВЕ46КО 80747902,
-3 автомобільні радіатори охолодження, та 1 система з 2 вентиляторів,
-3 пластикові деталі чорного кольору, 1 з яких зовні схожа на корпус повітряного фільтру,
-4 металеві трибки чорного кольору та 1 червона трубка, 5 трубок з рульовим шлангом та проводи автомобільні чорного кольору,
-6 хромованих деталей,
-педаль від автомобілю чорного кольору в корпусі педального блоку,
-металева пластина чорного кольору з відбитком на поверхні 101-225,
-металева деталь, зовні схожа на автомобільний амортизатор з пружиною,
-два автомобільних номерних знаки НОМЕР_10 ,
-рульовий ущилювач дверей автомобіля в кількості 4 одиниць,
-7 автомобільних стеклопакетів,
-автомобільні провода у прозорому полімерному мішку,
-запчастини до автомобілю, а саме металеві предмети запаковані у полімерну плівку та 1 предмет запакований у полімерну плівку, який зовні схожий на автомобільний щиток приладів,
-автомобільний двигун «Тойота» з коробкою перемикання передач та проводкою до нього. На боковій поверхні блоку циліндрів двигуна виявлено наступний відбиток ZAAR (0707334) ZAR 0707334.
Виконання ухвали покласти на заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.
Слідчий суддя ОСОБА_1