Справа № 466/2483/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/570/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у кримінальному проваджені №00000253 від 22.01.2018 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 ,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_10 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 24 травня 2019 року щодо ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 24 травня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років із конфіскацією всього особисто належного йому на праві власності майна.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 залишено попередній-тримання під вартою.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з часу фактичного затримання з 24 березня 2018 року.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно з вироком ОСОБА_6 , 21 січня 2018 року приблизно о 17:20 год., будучи особою, яка раніше вчинила розбій, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, з корисливих мотивів, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи на вулиці Розточчя, біля будинку № 7 у м. Львові, здійснив напад на потерпілу ОСОБА_9 ,1951 року народження, підійшов ззаду в притул до неї, тримаючи у правій руці ножа на рівні обличчя потерпілої, та погрожував їй фізичною розправою, шляхом ривка, відкрито заволодів чорною жіночою сумкою потерпілої , вартістю 500 грн., в якій знаходився мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 чорного кольору із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» із номером мобільного телефону НОМЕР_3 , вартістю 4000 грн., парасоля рожевого кольору вартістю 200 грн., грошові кошти в сумі 300 грн., три ключі, пенсійне посвідчення та всеукраїнське посвідчення ветеранів, які належали потерпілій ОСОБА_9 , чим спричинив останній матеріальної шкоди на загальну суму 5000 гривень.
На вирок судуобвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити даний вирок, перекваліфікувати його дії з ч.2 ст. 187 КК України на ч.2 ст. 186 КК України та обрати справедливе покарання.
В обґрунтування покликається на те, що визнає свою вину та щиро розкаюється у вчиненому, але жодних погроз до потерпілої щодо її життя та здоров`я не було. Крім цього, з початку потерпіла стверджувала, що було темно і нічого не було видно, а через декілька місяців ствердила, що все чітко бачила. Звертає увагу, що відбув покарання за попереднім вироком.

Прокурор ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати даний вирок та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
В обґрунтування покликається на те, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення. Вважає, що суд першої інстанції не врахував у повній мірі і не надав об`єктивної та всебічної оцінки всім обставинам, які мають значення для звільнення особи від відбування покарання, а саме ступеню тяжкості, обставинам вчинення злочину, даним про особу обвинуваченого, часткового визнання вини обвинуваченим та прийшов до необґрунтованого висновку та призначив покарання в межах мінімальної санкції частини статті, за якою кваліфіковано злочин. Зокрема, судом не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_6 притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого умисного злочину проти власності, вчиненого із застосуванням насильства небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу вчиненого в групі, упродовж короткого терміну після звільнення з місць позбавлення волі, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 187 КК України розбій, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, вказане правопорушення вчинене у вечірню пору доби із використанням ножа.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, потерпілу, яка заперечила апеляційні скарги, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого та підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянтів, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, при обставинах викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому порядку та досліджених у судовому засіданні доказах.

Зокрема, вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується покладеними в основу вироку показаннями наданими в судовому засіданні в суді першої інстанції потерпілої ОСОБА_9 ; свідка ОСОБА_11 ; свідка ОСОБА_12 , а також протоколом огляду місця події від 21.01.2018; копією товарного чеку від 06.07.2017 на мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi»; довідкою з ломбарду ПТ «Ломбард`Заставно-кредитний Дім»; записами з камер відеоспостереження з ломбарду; протоколом огляду предмета від 02.02.2018; постановою про визнання та приєднання речових доказів до матеріалів справи від 02.02.2018; протоколами пред`явлення особи до впізнання від 23.02.2018 та від 24.03.2018 з фототаблицями; протоколом проведення слідчого експерименту від 29.03.2018 з підозрюваним ОСОБА_6 та протоколом проведення слідчого експерименту від 29.03.2018 з потерпілою ОСОБА_9 , яким суд дав належну оцінку.

Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й відповідно до ст. 94 КПК України дав оцінку наведеним доказам, визнавши їх належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, і викладені в апеляційних скаргах доводи про незаконність судового рішення, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, не бере до уваги як безпідставні.

У ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що обвинувачений мав ніж, а також жодних погроз до потерпілої щодо її життя та здоров`я не було, то такі спростовуються показами потерпілої ОСОБА_9 наданими в судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанціях, зокрема остання пояснила, що 21 січня 2018 року після 17 години будучи на вулиці Розточчя біля будинку № 7 до неї підійшов незнайомий «пацан», взяв рукою за сумку та потягнув, вона її міцно тримала та не віддавала. Останній сказав до неї: «віддай» та перед обличчям поставив їй ножа, який тримав у правій руці, а за сумку тримав-лівою рукою.

Крім цього, як вбачається із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 24 березня 2018 року потерпіла ОСОБА_9 вказала, що впізнала особу, яка погрожувала їй ножем та вирвала у неї сумку з речами 21 січня 2018 року по вулиці Розточчя.

Також, із повідомлення чергового оператора «102» від 21 січня 2018 року за №1592 (т.1 а.с.169) вбачається, що до Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області о 17.58 надійшло повідомлення зі служби «102», про вчинення розбійного нападу на заявницю на АДРЕСА_2 невідомим чоловіком високого росту в куртці темного кольору, який представив заявниці предмет схожий на ніж та вирвав сумку, в якій були гроші в сумі 300 грн., мобільний телефон та документи.

Таким чином, суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги покази ОСОБА_6 в частині заперечення своєї винуватості у вчиненні розбійного нападу, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи із застосуванням ножа, так як такі надані лише для уникнення від відповідальності за вчинений злочин.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, те що згідно ст. 12 КК України такий злочин є тяжким, а також враховував наслідки та обставини вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, раніше судимого, обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття у вчиненому та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Також, суд першої інстанції взяв до уваги і те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_9 , вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

Суд першої інстанції при ухваленні вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_6 виконав вимоги ст. 374 КПК України, яка передбачає обов`язок суду у мотивувальній частині вироку обґрунтувати прийняте ним рішення із наведенням відповідних підстав.

Таким чином доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає апеляційні скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_10 необґрунтованими й доходить висновку, що судом вірно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_6 , а призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 24 травня 2019 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4