Справа № 541/783/17
Провадження № 1-кп/541/11/2019
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі:головуючого, судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження №0000321від 26.12.2012 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Петрівці Миргородського району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, не судимого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миргород Полтавської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого ОКВПВКГ «Миргородводоканал», зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

з участю сторін та інших учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників, адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілого, адвоката ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2012 року близько 16 год. 30 хв., ОСОБА_4 , спільно із сином ОСОБА_5 , рухаючись на автомобіль ВАЗ-2104, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким на підставі доручення користується ОСОБА_4 , по ґрунтовій дорозі, розташованій поблизу домогосподарства №107-Б по вулиці Котляревській у м. Миргороді, на присадибній ділянці помітили ОСОБА_9 . Маючи конфлікт з приводу земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 зупинив автомобіль, відкрив вікно та почав словесно ображати ОСОБА_9 . У свою чергу ОСОБА_9 показала ОСОБА_4 непристойний жест рукою.

Після вказаних дій, ОСОБА_5 вийшов з автомобіля та підбігши до ОСОБА_9 діючи умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень почав наносити рукою їй удари в область обличчя та голови завдавши не менше двох ударів, один з яких - у праве око, а інший - в область голови.

У результаті протиправних дій ОСОБА_5 , згідно висновку експерта № 141 від 08.10.2014 року спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкові травми, струсу головного мозку, контузію правого ока з гемофтальмом, гіфемою, гематома верхньої повіки правого ока, крововилив у м`які тканини волосистої частини голови, які у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В цей час ОСОБА_4 також вийшов з автомобіля, підбіг до ОСОБА_9 та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень, узявши ОСОБА_9 обома руками за плечі, зігнув її під кутом до себе та наніс удар коліном ноги в область грудей потерпілої, в результаті чого, відповідно до висновку експерта № 141 від 08.10.2014 року спричинив тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правої молочної залоз який відноситься до легких тілесних ушкоджень.

В результаті вищевказаних протиправних дій ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження що спричинили короткочасний розлад здоров`я вищевказаних, ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе в скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав. Суду пояснив, що з потерпілою та всією її сім`єю у нього неприязні відносини через спір щодо земельної ділянки. 20.09.2012 року він був на роботі що підтверджується табелем обліку робочого часу та свідченнями свідків тому тілесних ушкоджень ОСОБА_9 не міг заподіяти і не завдавав. Стверджував, що свідчення свідка ОСОБА_11 є неправдивими, оскільки останній не міг бачити що відбувається на земельній ділянці де потерпілій були заподіяні тілесні ушкодження через густі насадження кущів. Заявлений позов не визнає.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в скоєнні злочину не визнав. Стверджував, що того дня 20.09.2012 року він разом з ОСОБА_12 протягом дня знаходився у себе вдома і займався зварювальними роботами у власному автомобільному гаражі на прохання останнього. Проте що потерпілій ОСОБА_9 заподіяні телесні ушкодження дізнався того вечера від працівників міліції. Заявлений позов не визнає.
Винність в скоєнні кримінального правопорушення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтверджується доказами, які є належними та допустимими і узгоджуються між собою.

Свідченнями потерпілої ОСОБА_9 яка суду пояснила,щоз обвинуваченими у неї тривалий час неприязні відносини оскільки є спір щодо земельної ділянки. 20.09.2012 року з приводу поданої нею заяви в денний час приїжджав дільничний інспектор міліції. Після спілкування з ним вона пішла на власний город та займалася сільськогосподарськими роботами. В цей час по дорозі їхав автомобіль Дубини . ОСОБА_4 з автомобіля почав її ображати вона у відповідь показала непристойний жест. Після чого до неї підбіг ОСОБА_13 ,вона захищаючись наставила лопату. Однак ОСОБА_14 наніс їй удар кулаком руки по голові та в око. В цей час підбіг ОСОБА_15 , взявши за плечі нагнув її та вдарив коліном у груди. Після цього удару вона впала, обвинувачені нанесли їй декілька ударів по стегнах спереду та ззаду. Побиття продовжувалося близько 5 хвилин. Потім ОСОБА_16 її залишили. Після чого вона піднялася та пішла до себе додому. Де повідомила про побиття всім членам своєї сім`ї синові та його дружині та чоловікові. Потім викликали швидку допомогу та поліцію. В зв`язку з заподіянням їй тілесних ушкоджень вона переносила фізичний біль була змушена лікуватися на витрачати кошти тому просила заявлений нею позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Свідченнями свідка ОСОБА_11 який стверджував, що він був свідком заподіяння тілесних ушкоджень жінці 20.09.2012 року на земельній ділянці поблизу залізничної колії де 2 чоловіки наносили удари , а одна людина лежала на землі. Це продовжувалося декілька хвилин. Потім чоловіки сіли в автомобіль ВАЗ моделі 2104 вишневого кольору,старший сів за кермо, та поїхали в бік залізничного вокзалу. Людина, що лежала на землі, жінка яка була одягнута в халат піднялася та пішла в напрямку будинків. Наступного дня він розповів про це на роботі, а ОСОБА_17 який працював разом з ними повідомив що побили його матір. В ході досудового розслідування він упізнав старшого з нападників ОСОБА_4 . Крім того через деякий час до нього на роботу приїжджав молодий чоловік, який представився як ОСОБА_16 та погрожував йому в зв`язку із даними ним свідченнями щодо обставин побиття. Відповідно до висновку судової психологічної експертизи №43 від 03.04.2017 року показання ОСОБА_11 ,даними в ході досудового розслідування які є ідентичними свідченнями наданими суду, мається комплекс ознак достовірності.

Заявою потерпілої ОСОБА_9 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які 20.09.2012 в м. Миргороді на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 спричинили їй тілесні ушкодження.

Відповідно до повідомлення головного лікаря Миргородської ЦРЛ від 20.03.2014 року, ОСОБА_9 знаходилася на стаціонарному лікуванні з 20.09.2012 року по 28.09.2012 року з діагнозом контузія ОД, гематома верхнього на нижньої повік ОД, гефема правого ока .

Актом судового медичного обстеження №421 від 26.09.2012 року встановлено на підставі історії хвороби, що пошкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, синці на тілі могли утворитися від дії тупих предметів,по давності утворення можуть відповідати встановленому судом строку (20.09.2012 року) та по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Висновком експерта №318 від 12.07.2013, згідно якого проведеною судово-медичною експертизою у потерпілої ОСОБА_9 , виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку,синці що розташовані навколо правого ока з розповсюдженням на лоб та праву щоку,на внутрішньо-верхньому квадраті правої молочної залози, які могли утворитися не менш ніж від двох точок прикладення сили тупих предметів якими,також могли бути кисті рук стиснуті в кулак, ноги взуті у взуття, коліна, лікті, з силою достатньою для їх утворення, по давності утворення можуть відноситися до дати події та відповідати строку вищезазначеним обставинам та по ступеню тяжкості у своїй сукупності та відносяться до легких тілесних ушкоджень як спричинивши короткочасний розлад здоров`я.

Показання потерпілої ОСОБА_9 надані нею під час допиту в якості потерпілої можуть відповідати об`єктивним судово-медичним даним про механізм утворення виявлених у неї тілесних ушкоджень і частково відповідають загальній кількості та локалізації виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень.

Висновками комісійної судово-медичної експертизи № 141 від 08.10.2014 року та №10 від 18.01.2016 року встановлено, що закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, контузія правого ока з гемофтальмом, гіфемою, гематома верхньої повіки правого ока, крововилив у м`які тканини волосистої частини голови,своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Синець в ділянці правої молочної залози який відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Анатомічні розміщення тілесних ушкоджень в ділянці правого ока та правої молочної залози дозволяє виключити можливість їх утворення при падінні на площину.

Дані тілесні ушкодження могли утворитися в строк (20.09.2012) та за обставин на які вказує ОСОБА_9 в ході допиту 18.02.2013.

Протоколом проведення слідчого експерименту 21.06.2016 за участю потерпілої ОСОБА_9 та фототаблицею до нього, згідно якого, потерпіла показала та розповіла про обставини вчинення щодо неї ОСОБА_5 та ОСОБА_4 кримінального правопорушення-механізм заподіяння їй ударів, що в тому числі і спричинивших короткочасний розлад здоров`я, які є аналогічними свідченнями даними потерпілою в судовому засіданні.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.11.2016 із свідком ОСОБА_18 , відповідно до якого ОСОБА_18 впізнав під номером 1 особу, яка під час нанесення тілесних ушкоджень жінці після побиття пішов до автомобіля ВАЗ 2104, на якому зображено обвинуваченого ОСОБА_4 .

Свідками ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які не були безпосередніми свідками скоєння злочину в ході судового розгляду підтверджено що події викладені в обвинуваченні, про які їм стало відомо пізніше, відбувалися до 17 години 20.09.2019 року, оскільки всі вони почули сварку в домоволодінні ОСОБА_24 , а в подальшому прибуття швидкої медичної допомоги та працівників міліції після 17 години, що підтверджує час скоєння правопорушення зазначений в обвинувачені.

Суд критично оцінює свідчення свідка ОСОБА_23 , дані в ході судового розгляду які є аналогічні свідченням даними в ході допиту при проведенні досудового розслідування, в частині перебування його з 13 до 17 години 20.09.2019 року разом з ОСОБА_4 в гаражі останнього, оскільки вони спростовуються висновком психологічної експертизи №44 від 05.04.2017 року, яким встановлено, що показання ОСОБА_23 з приводу його перебування у ОСОБА_4 містять ознаки психологічної недостовірності.

Суд не може взяти до уваги як беззаперечний доказ непричетності до скоєння злочину ОСОБА_5 світлокопію табелю обліку робочого часу ОКВПВКГ«Миргородводоканал» ( очисні споруди за вересень 2012 ), підписаний ОСОБА_25 .Загривий та затверджений директором ОСОБА_26 , оскільки він не містить будь-яких даних які б свідчили, що вказаний доказ є копією бухгалтерського документу підприємства ОКВПВКГ «Миргородводоканал» та не відповідає вимогам ст.99 КПК України. Крім того обставини викладені в табелі не підтверджені іншими об`єктивними доказами, якими могли бути журнали виходу на роботу та закінчення роботи. З цих підстав суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_27 та довідки №419/01-4 від 05.05.2017 року виданої в. о. директора ОСОБА_28 , оскільки і пояснення свідка і інформація викладена в довідці базується на даних табелю обліку робочого часу та враховуючи значний час (5 років) який минув з часу складення табелю обліку робочого часу та довідки, а також особу ( в. о. директора ОСОБА_28 ), яка видала вказану довідку яка відповідно до даних табелю відношення до обліку робочого часу у 2012 році не мала.
Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_22 , про перебування її чоловіка 20.09.2019 протягом дня вдома, оскільки відсутні будь-які об`єктивні дані що остання в цей час знаходилася вдома та зважаючи на повідомлення останньої що вона знаходилася весь час в будинку,а чоловік заходив до будинку 2 рази на незначний час, тому об`єктивно остання не мала можливості контролювати місце перебування обвинуваченого ОСОБА_4 протягом цілого дня та час приїзду до домоволодіння сина ОСОБА_5 .

Не заслуговує на увагу суду твердження захисту про неправдивість показань ОСОБА_11 про причетність до скоєння злочину ОСОБА_4 враховуючи висновок судової психологічної експертизи №43 від 03.04.2017 року в частині показань ОСОБА_11 , даних останнім в ході досудового розслідування щодо надання йому сім`єю ОСОБА_24 грошових коштів за дачу свідчень, оскільки вказаний висновок не може бути беззаперечним доказом неправдивості свідчень свідка в частині повідомлення про відомі йому обставин скоєння злочину. Оскільки вказані твердження не підтверджуються належними та допустимим доказами якими серед іншого повинен бути обвинувальний вирок суду щодо ОСОБА_11 з приводу вказаних обставин.

Суд критично оцінює твердження обвинувачених, що на час інкримінованого їм злочину свідок ОСОБА_11 не міг бачити події які відбувалися на присадибній ділянці сім`ї ОСОБА_24 через густі зарослі кущів у лісопосадці, оскільки свідчення свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_22 на які посилаються останні містять ознаки ймовірності, припущення і не підтверджуються будь-якими об`єктивними доказами та не спростовують твердження потерпілої ОСОБА_9 , що навпроти використовуваної ними земельної ділянки шириною близько 50 метрів з 1985 року здійснювалася вирубка кущів .
Таким чином, з`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_9 , тобто скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Та вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_9 , тобто скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України. Обставини, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлені.

Згідно з приписами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України особу також може бути за вироком суду звільнено від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Відносно обвинувачених передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, однак останні заперечували проти цього, вимагали виправдання. Суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст. 49 КК України, зокрема у випадку, якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою обставиною та вимагає закриття справи у зв`язку з відсутністю в діях особи складу злочину або виправдання. Оскільки обвинувачені визнані винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне ухвалити обвинувальний вирок, призначити покарання і на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК звільнити від нього засуджених.

При призначенні покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочинів, які є злочином невеликої тяжкості, а також особу обвинувачених які характеризується позитивно, злочин скоїли вперше, тому суд вважає, що виправлення обвинувачених можливе в умовах без ізоляції від суспільства, та вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу, що буде необхідним та достатнім для їх перевиховання і попередження скоєння нових злочинів.

Відповідно до ст.49 КК України, встановлено, особа звільняється відкримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України, три роки у разі вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України, отже необхідно звільнити засуджених від відбування покарання за вчинений ними злочин в 2012 році, що відповідає позиції ВС викладеній 09.04.2019 року у кримінальному провадженні справа № 760/18016/15-к.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 суд виходить з наступного.

Статтею 128 ч.5 КПК України передбачено розгляд цивільного позову у кримінальному провадженні за правилами встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини що виникли у зв`язку з цивільним позовом не врегульовані КПК, до них застосовуються норми ЦПК України що не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.81ЦПК України,обов`язок по доказуванню обставин на які посилається особа як на підставу своїх вимог чи заперечень покладається на цю особу.

Потерпілою заявлений цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди(витрати на лікування в зв`язку з скоєнням щодо неї злочину) в розмірі 2683 грн. 80 коп. На підтвердження вказаних вимог надані касові квитанції та товарні чеки. Відповідно до медичної документації наявної в матеріалах кримінального провадження потерпіла знаходилася на стаціонарному лікуванні з 20.09. до 28.09.2012року. Висновком судово-медичної експертизи №10 від 18.01.2016 року встановлено що будь-яких наслідків тілесних ушкоджень заподіяних ОСОБА_9 20.09.2012 року не виявлено. Будь-яких інших доказів що підтверджують витрати потерпілої в зв`язку із вчиненим щодо неї злочину обвинуваченими не надано. Тому суд вважає що належними доказами які підтверджують розмір матеріальної шкоди завданої злочином є докази що підтверджують матеріальні витрати понесені потерпілою під час проходження лікування, розмір яких становить 100 (76,50+23,51) грн..01 коп.

При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги обставини скоєння злочину, ступінь вини цивільного відповідача, тривалість лікування, перенесення фізичного болю, роль кожного з обвинувачених під час скоєння злочину а також порушення звичайного ритму життя потерпілої, в зв`язку надзвичайно тривалим проведенням досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження в якому остання була змушений приймати участь та з урахуванням принципу розумності та справедливості визначає в розмірі 5000 гривень які підлягають стягненню з ОСОБА_4 та 7000 грн. з ОСОБА_5 ,відповідно до ст. 23,1167 ЦК України частково задовольнивши позовні вимоги.

Речові докази, та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 368, 370, 374, 376, 128 КПК Українист.74 ч.5,ст.49 ч.1 КК України,ст.81 ЦПК України, ст.23,1167 ЦК України суд , -

Ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 850 гривень.

ОСОБА_5 винуватим у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 1700 гривень.

На підставі ст.74 ч.5,ст.49 ч.1 Кримінального кодексу України» звільнити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від покарання у виді штрафу призначеного вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 30 вересня 2019 року .
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 100(сто) гривень 01 коп. на відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 5000(п`ять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 (сімтисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, в разі подання апеляційної скарги, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення,шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору та засудженим.

Суддя ОСОБА_1