Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1959/19
Провадження № 1-в/553/405/2019
У Х В А Л А
Іменем України

19.09.2019м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши спільне подання начальника Полтавської виправної колонії № 64 та голови спостережної комісії Подільської районної ради в м. Полтаві про застосування умовно-дострокового звільнення відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Терентіївка, Полтавського району, Полтавської області, освіта середня, розлученого, непрацюючого, до арешту проживав: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:15.06.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст.185 ч.1 КК України до 4 місяців арешту,

по даній справі засуджений: 22.06.2015 року Полтавським районним судом Полтавської області за ст. ст. 187 ч.1, 187 ч.2, 70 КК України на 7 років позбавлення волі;

Ухвалою Колегії суддів судової палати по розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області від 13.08.2015 року вирок змінено на підставі ст.69 КК України виключено із нього вказівку про застосування до нього за ст. 187 ч. 2 КК України додаткового покарання у виді конфіскації майна. В іншій частині вирок місцевого суду залишено без змін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 01.10.2015 року вважати засудженим за ст. 187 ч.1, 187 ч.2, 69, 70 ч.1, 70 ч.4, 72 КК України на 7 років позбавлення волі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 15.03.2016 року зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення в період з 07.04.2015 року по 13.08.2015 року включно, з урахуванням один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло спільне подання начальника державної установи «Полтавська виправна колонія № 64» та голови спостережної комісії Подільської районної ради в м. Полтаві про застосування умовно-дострокового звільнення відносно засудженого ОСОБА_4 .

Засуджений ОСОБА_4 та представник ПВК № 64 в судове засідання не з`явились, надавши заяви з проханням проводити розгляд справи без їх участі.

Прокурор заперечував проти задоволення подання, вказував, що засудженим фактично не відбута та частина покарання, яка є необхідною для застосування умовно-дострокового звільнення згідно вироку суду, яким його було засуджено.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, особової справи засудженого, приходить до висновку, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, а і полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», вказано, що умовно-дострокове звільнення може бути застосовано лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Отже, суд розглядаючи заяву засудженого про умовно-дострокове звільнення, зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Частина 3 цієї ж статті КК України передбачає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання визначений ч. 3 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України. Зокрема, дана норма передбачає, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ч.1,3 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно характеристики, яка надана до суду адміністрацією закладу, де відбуває покарання засуджений, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 07.04.2015 року.

Під час утримання в державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» м. Полтави характеризувався посередньо, стягнень, заохочень не мав.

З 28.08.2015 року міру покарання відбуває в державній установі «Полтавська виправна колонія (№ 64)». За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядку дня установи, за що був десять разів заохочений. Стягнень не має. У відношенні до персоналу установи тактовний, ввічливий, виконує їхні законні вимоги. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування та роботи з благоустрою території і приміщень установи виконання покарань, розуміє суспільну необхідність у їх виконанні. За станом здоров`я працездатний. Працевлаштований на виробництві установи на посаді контролера відділення технічного контролю, до праці та до виконання покладених обов`язків ставиться сумлінно, з поставленими завданнями справляється. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу "Правова просвіта"та " Підготовка до звільнення". Заходи виховного характеру відвідує, робить на висновки, подає позитивний приклад іншим засудженим. За час відбування покарання реалізована програма диференційованого виховного впливу "Професія", отримав спеціальність «Столяр будівельний» в Полтавському навчальному центрі № 64 при установі.

Відповідно до статті 110,112,113 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує зв`язок з батьками шляхом телефонних розмов, довгострокових побачень, отримує від них посилки і передачі.

За характером врівноважений, розсудливий. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Підтримує рівні взаємовідносини з засудженими відділення. Негативно ставиться до злодійських традицій. Вину у своєму злочині визнає, розкаюється. Міру призначеного судом покарання вважає справедливою. Прагне сумлінним ставленням до праці та поведінкою спокутувати свою провину.

Виконавчі листи в установі відсутні.

Після звільнення має намір проживати за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на 19.09.2019 року відбута частина строку покарання засудженого становить більше 2/3 призначеного судом покарання, кінець строку покарання 29.11.2021 року.

Згідно ч.2 ст.81КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Заперечення прокурора щодо звільнення умовно-достроково засудженого ОСОБА_4 через невідбуття необхідної частини призначеного покарання вироком суду, суд вважає такими, що ґрунтуються на неправильному (викривленому) розумінні положень закону.

ОСОБА_4 засуджений 22.06.2015 року Полтавським районним судом Полтавської області за ст.ст.187 ч.1, 187 ч.2, 70 КК України на7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 13.08.2015 року, в порядку ч.2 ст.404 КПК України вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 22.06.2015 року відносно ОСОБА_4 змінено, та на підставі ст.69 КК України виключено із вироку вказівку про застосування до нього за ч.2 ст.187 КК України та за сукупністю злочинів додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 22.06.2015 року набрав законної сили 13.08.2015 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 01.10.2015 року вирішено вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Терентіївка, Полтавського району, Полтавської області, засудженим вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 22 червня 2015 року за:

- ч. 1ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 187, ст. 69 КК України до 7 років позбавлення волі без конфіскації особистого майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання ОСОБА_4 у виді 7 (семи) років позбавлення волі без конфіскації особистого майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 15 червня 2015 року більш суворим покарання за даним вироком призначено остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з 07 квітня 2015 року.

В інший частині вирок залишено без з мін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 15.03.2016 року зараховано в строк покарання, призначеного ОСОБА_4 вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 22.06.2015 року за ч.1 ст.187, ч.2 ст.187 КК України із застосуванням ст.70 КК України у виді 7 років позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення в період з 07 квітня 2015 року по 13 серпня 2015 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Так, у розділі ХІ Кримінального Кодексу України «Призначення покарання» міститься стаття 72 , яка має назву «Правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення». Із змісту назви статті 72 КК можна зробити висновок , що мова йде про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання.

Частина п`ята статті 72 Кримінального кодексу України в редакції закону №838-VIII від 26.11.2015 року була викладена в такій редакції: «Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі».

Відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається рішення суду про залік досудового тримання під вартою.

В контексті зазначеного , виходячи із системного тлумачення положень ст.72 ч.5 КК України в редакції, що діяла на момент вчинення засудженим злочинів та ч.4 ст.374 КПК України, слід наголосити на тому, що, не дивлячись на те, що попереднє ув`язнення не є покаранням, оскільки особа відбуває його ще до вироку у справі, проте фактично воно означає перебування особи за умов ізоляції від суспільства і за характером обмежень, покладених на особу, прирівнюється до позбавлення волі як виду покарання.

Тому логічним є рішення законодавця зараховувати попереднє ув`язнення у строк покарання, що призначається судом, і вважати, що особа вже відбула частину покарання.

Якщо зарахування попереднього ув`язнення здійснюється за допомогою співвідношення, вказаного у ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII, то відповідно в строк відбування покарання він зараховується також.

Неврахуванням цього строку в фактично відбутий строк покарання для визначення набуття формального права для застосування ст. 81 КК України, не відповідало б загальним засадам призначення покарання та порядку зарахування у строк покарання попереднього ув`язнення.

Крім того, слід зазначити, що неврахування цього строку суперечило б самій ідеології Закону та одному із основних завдань його прийняття, яким є сприяння відновленню прав і законних інтересів людей, засуджених до позбавлення волі, права яких були значно обмежені під час утримання під вартою на досудовому слідстві.

Таким чином,суд приходить до висновку, що засудженому ОСОБА_4 при вирахуванні відбутої частини строку покарання для застосування положень статті 81 КК України (умовно-дострокове звільнення) правильно зараховано строк попереднього ув`язнення за правилами статті 72 ч.5 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року.

Проаналізувавши здобуті докази, вислухавши думку прокурора, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою та чесним ставленням до праці довів своє виправлення та підлягає умовно - достроковому звільненню, як особа, що відбула передбачену законом частину призначеного покарання на підставі ст. 81 КК України, тому подання слід задовольнити та засудженого умовно достроково звільнити від відбування покарання невідбутної частини.

Керуючись ст. 81 КК України та ст. 537, 539 КПК України, ст. 152, 154 КВК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Подання начальника державної установи «Полтавська виправна колонія № 64» та голови спостережної комісії Подільської районної ради в м. Полтаві про застосування умовно-дострокового звільнення відносно засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 ,згідно ст. 81 КК України, звільнити умовно достроково від відбуття невідбутої частини строку покарання у виді позбавлення волі на 2 роки 2 місяці 10 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1