Справа №589/253/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/750/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 589/253/18 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 травня 2019 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Шостка, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 26 червня 2006 року Апеляційним судом Сумської області за ст.ст. 115 ч. 2 п. 6, 187 ч. 4, 289 ч. 3, 70 КК України до позбавлення волі строком на 13 років, умовно-достроково звільнився 13.02.2015 на невідбутний строк 3 роки 7 місяців 22 дні;

- 31 січня 2018 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України ,

інших учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій він просить вирок суду відносно нього змінити в частині призначення покарання, пом`якшити йому призначене покарання, взявши до уваги всі пом`якшуючі обставини.

Крім того, в доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 просить на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати йому в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 27.09.2005 року по 19.10.2006 року ( включно) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Даним вироком ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 січня 2018 року, ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Строк відбування покарання визначено рахувати з 30.05.2018 року, зарахувавши ОСОБА_6 у строк покарання строк частково відбутий за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 січня 2018 року з 30.05.2018 р. по 29.05.2019р.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 у покарання період попереднього ув`язнення з 21.01.2018 року по 22.01.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає дню позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати - вартість проведеної експертизи в розмірі 2082,08 грн.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи доведеності своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, вважає, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання не врахував всі обставини, що пом`якшують покарання, зокрема те, що він надавав під час судового слідства повні і правдиві свідчення, щиро розкаявся та повністю визнав свою вину, має на утриманні неповнолітню дитину.

Також вважає, що йому слід зарахувати попереднє ув`язнення за вироком Апеляційного суду Сумської області від 26.06.2006 року, за яким він був визнаний винним за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, 70 КК України, відповідно до вимог ст. 72 ч. 5 КК України ( в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 р.).

Згідно з вироком, 24 вересня 2017 у вечірній час ОСОБА_6 , перебуваючи на березі річки, що розташована біля заправочної станції «WOG» по вул. Шевченко в м. Шостка Сумської області, знайшов пістолет марки «STALKER - MOD.914 - S» № НОМЕР_1 калібру 9 мм Р.А. та шість патронів, які знаходились в магазині даного пістолету. При цьому, розуміючи, що знайдений ним пістолет є вогнепальної зброєю, ОСОБА_6 , маючи умисел на носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойового припасу без передбаченого законом дозволу, підняв із землі знайдений пістолет і патрони та переніс їх до автомобілю ВАЗ 21101 д.н.з. НОМЕР_2 , де почав їх зберігати без передбаченого законом дозволу

25 вересня 2017 року працівниками Шосткинського відділу поліції ГУ НП Сумській області в салоні автомобілю ВАЗ 21101 д.н.з. НОМЕР_2 було виявлено та вилучено пістолет марки «STALKER - MOD.914 - S» № НОМЕР_1 , калібру 9 мм Р.А., який згідно з висновком експерта № 19/1196-3/364е від 03.11.2017 є вогнепальною зброєю та 6 патронів, калібру 9 мм, які знаходились у магазині та патроннику даного пістолету.

Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримання доводів апеляційної скарги та доповнень до неї, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі , колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглянув вказане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК України, з урахуванням зазначеного вирок суду в частині фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується.

Таким чином, колегія суддів перевіряє вирок суду, що оскаржується, лише в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (частини статті ), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції дотримався наведених норм права.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є умисним тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який за місцем реєстрації характеризується позитивно, є особою середнього віку, має повну загальну освіту, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, неодружений, однак, проживає однією сім`єю з жінкою і на утримання має їх спільну неповнолітню дитину, при цьому, він неодноразово судимий; обставину, що пом`якшує покарання, а саме: щире каяття, а також визнав обставиною, що обтяжує покарання - рецидив злочинів.

З урахуванням викладеного, а також те, що ОСОБА_6 раніше притягався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, продовжує скоювати кримінальні правопорушення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому призначив покарання в межах санкції ч. 1ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, тобто в мінімальному розмірі.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, на переконання колегії суддів, за своїм розміром та видом є необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про призначення більш м`якого покарання не є такими, що заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Як вбачається з матеріалів провадження, обвинуваченому ОСОБА_6 було зараховано на підставі ч.5 ст. 72 КК України у покарання період попереднього ув`язнення з 21.01.2018 по 22.01.2018 (з дня затримання по день звільнення з під варти) з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає дню позбавлення волі.

Також, у строк покарання ОСОБА_6 зараховано строк, який частково відбутий за попереднім вироком від 31 січня 2018 року, а саме: з 30.05.2018 р. по 29.05.2019р.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про зарахування в строк відбування покарання період з 27.09.2005 р. по 19.10.2006 р., то вони не заслуговують на увагу.

Ст. 72 ч. 5 КК України ( в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 р.) визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи, що ОСОБА_6 покарання призначалося за вироком апеляційного суду Сумської області від 26 червня 2006 року та за вироком Шосткинським міськрайонним судом Сумської області від 31 січня 2018 року за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків, а не за сукупністю злочинів, відсутні підстави для зарахування строку з 27.09.2005 р. по 19.10.2006 р у строк покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 р.).

Попереднє ув`язнення в період з 27.09.2005 р. по 19.10.2006 р застосовувалось до ОСОБА_6 в межах іншого кримінального провадження, а в подальшому злочини вчинялися в період після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.

Обґрунтованих доводів, які б свідчили про неправильне застосування кримінального закону, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, у апеляційній скарзі не наведено.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування чи зміни оскаржуваного вироку колегією суддів не встановлено, а тому апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 травня 2019 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4