Справа № 467/1096/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника колонії ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у дистанційному режимі відеоконференції між Арбузинським районним судом Миколаївської області і Державною установою «Арбузинська виправна колонія № 83» клопотання Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» про переведення за порушення установленого порядку відбування покарання до приміщення камерного типу відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 05 червня 2015 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки. 08 вересня 2016 року ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області іспитовий строк скасовано та направлено засудженого в місця позбавлення волі строком на 3 роки
В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2019 року до Арбузинського районного суду Миколаївської області звернувся начальник Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» з клопотанням про переведення засудженого ОСОБА_5 за порушення установленого порядку відбування покарання до приміщення камерного типу. Клопотання обґрунтовано тим, що 06 вересня 2019 року близько 9 години 15 хвилин ранку під час обходу представниками адміністрації камер ДІЗО/ПКТ засудженому ОСОБА_5 , який відбуває дисциплінарне стягнення в ДІЗО було запропоновано одягти спецодяг, який видається засудженим при поміщенні до ДІЗО/ПКТ, на що засуджений в категоричній формі відмовився виконувати законні вимоги представників адміністрації, що підтверджується рапортом № 1432 від 06.09.2019 року та відезаписом на диску.
Засуджений у місцях позбавлення волі знаходиться з 01 грудня 2016 року. За період відбування покарання 36 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них 12 разів поміщувався до ДІЗО та один раз переводився до ПКТ. Допущені порушення виражалися у зберіганні заборонених предметів, порушенні розпорядку дня, порушенні правил тримання в ДІЗО, спробі порушити локалізацію, невиконанні законних вимог адміністрації установи. На даний час стягнення не погашені, заохочень не має. Рішенням дисциплінарної комісії від 13 вересня 2019 року вирішено про внесення до суду клопотання щодо переведення засудженого до ПКТ строком на 3 місяці.
Засуджений у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, пояснив, що 30 серпня 2019 року його помістили до ДІЗО. При поміщенні до ДІЗО йому запропонували взяти спецодяг синього кольору, однак він від цього відмовився, бо він має свій одяг. З цього приводу з ним була проведена бесіда начальником відділення. 06 вересня 2019 року він відмовився одягати спецодяг, бо не хтів надівати їх форму.

Представник колонії підтримав заявлене клопотання.
Прокурор в судовому засіданні прохав клопотання задовольнити частково та перевести засудженого до ПКТ на строк 1 місяць 10 днів, посилаючись на те, що засуджений за місцем відбуття покарання характеризується негативно, має 36 непогашених стягнень, про порушень вимог режиму утримання свідчить відеозапис, досліджений судом. Вказав, що засуджений розумів наслідки відмови від отримання форми одягу.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного.
Відповідно до п.13-2 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери).
Згідно ч.1 ст.132 КВК України за порушення встановленого порядку відбування покарання до засуджених може застосовуватися такі заходи стягнення як: переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.
У відповідності до ч.1 ст.134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.
Згідно ч.9 ст.134 КВК України стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.
Як передбачено ч.3 ст. 134 вказаного Кодексу стягнення може бути накладене лише на особу, яка вчинила проступок, і не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Згідно з частиною 16 вищевказаної статті адміністрація колонії при встановленні факту порушення особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, вимог режиму зобов`язана невідкладно розпочати перевірку причин, обставин і мотивів вчинення порушення, поведінки цієї особи до вчинення проступку, визначити кількість і характер раніше накладених стягнень, а також отримати її пояснення про суть проступку. За наслідками такої перевірки приймається рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення та обґрунтовується їх вид. Якщо адміністрація колонії прийняла рішення обмежитися іншими профілактичними заходами, це відображається у щоденнику індивідуальної роботи із засудженим та доводиться до відома особи під підпис.
Частиною 6 статті 135 КВК України передбачено, що рішення про притягнення до відповідальності приймається більшістю голосів членів дисциплінарної комісії. Поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за рішенням суду. У разі прийняття на засіданні дисциплінарної комісії рішення про поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) адміністрація установи виконання покарань протягом двадцяти чотирьох годин направляє до суду відповідне клопотання (подання) разом із рішенням комісії.
Так, судом встановлено, що засуджений у місцях позбавлення волі знаходиться з 01 грудня 2016 року. За період відбування покарання 36 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них 12 разів поміщувався до ДІЗО та один раз переводився до ПКТ. На даний час стягнення не погашені, заохочень не має.
Згідно ст. 131-1 КВК України дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою.
Персонал установи виконання покарань зобов`язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.
За змістом рапорту від 06.09.2019 року засудженому ОСОБА_5 було запропоновано одягнути спецодяг, який видається засудженим при поміщенні до ДІЗО/ПКТ, що засуджений в категоричній формі відмовився виконувати.
У відповідності до акту від 06.09.2019 року засуджений ОСОБА_5 відмовився надати пояснення.
На засіданні дисциплінарної комісії з розгляду питань притягнення до дисциплінарної відповідальності державної установи « Арбузинська виправна колонія № 83» за даним фактом було ухвалено направити до суду матеріали для вирішення питання про поміщення засудженого до ПКТ строком на 3 місяці, що підтверджується витягом з протоколу №133 від 13.09.2019 року.
Про проведення засідання вказаної комісії засуджений був повідомлений вчасно.
За змістом пункту 6 розділу XXV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014 року №2186/5, засуджені, які поміщаються в дисциплінарний ізолятор, переодягаються в одяг, закріплений за ДІЗО. Однак вказаний наказ втратив чинність на підставі наказу Міністерства юстиції № 2822/5 від 28 серпня 2018 року.
Натомість, п.6 розділу ХХ1 наказу Міністерства юстиції № 2822/5 від 28 серпня 2018 року, яким затверджені нові Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань вимоги про обов`язок засуджених, які поміщаються в дисциплінарний ізолятор, переодягаються в одяг, закріплений за ДІЗО, не містить.
Разом з тим, п.1 розділу ХХ11 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань вказує на те, що засуджені забезпечуються одягом встановленого законодавством зразка (у виправних центрах, виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання та дільницях соціальної реабілітації засуджені можуть носити одяг цивільного зразка), натільною білизною та взуттям, а також постільними речами. У разі відсутності в установі одягу встановленого законодавством зразка засудженому тимчасово дозволяється користуватися власним одягом, придбаним у крамниці установи виконання покарань або отриманим від родичів.
Також абзацом 5 пункту 3 розділу 11 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань на засуджених покладено обов`язок носити одяг встановленого законодавством зразка та нагрудні знаки, затверджені зразками поіменної картки та нагрудного розпізнавального знака для засуджених (додаток 2). Додатком 2 визначено зразки поіменної картки та нагрудного розпізнавального знака для засуджених.
Зразки одягу, білизни, та взуття для засуджених до позбавлення волі та осіб, узятих під варту затверджені наказом Міністерства юстиції України №1985/5 від 25.11.2014 року. Під час огляду судом відеозапису встановлено, що одяг синього кольору, який пропонувався засудженому працівниками колонії для переодягання в ДІЗО, не відповідає по формі, крою, кольору зразкам, установленим наказом Міністерства юстиції України №1985/5 від 25.11.2014 року.
Зважаючи на зазначені вище приписи Правил внутрішнього розпорядку, засуджений зобов`язаний носити одяг лише встановленого законодавством зразка, а вимога персоналу установи виконання покарань одягнути у приміщенні ДІЗО одяг, який не відповідає встановленим зразкам, є такою, що не ґрунтується на законі.
У судовому засіданні представник колонії не навів положення діючого законодавства, яким би встановлювався такий зразок одягу, якому відповідав би одяг, запропонований засудженому в ДІЗО.
Таким чином, враховуючи ту обставину, що засудженому ОСОБА_5 пропонувався одяг невстановленого зразка, відмова засудженого від нього не містить складу дисциплінарного проступку, що виключає застосування до нього дисциплінарного стягнення.
Як слідує із витягу з протоколу №133 від 13 вересня 2019 року засуджений ОСОБА_5 06 вересня 2019 року не виконав законних вимог адміністрації установи, чим порушив вимоги розділу 11 п.п. 2,3 Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань. Відповідно до ч.7 ст. 135 КВК України рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності особи, яка відбуває покарання, має бути детально вмотивоване.
Однак в порушення зазначених вимог закону рішення дисциплінарної комісії є немотивованим та винесеним з порушення вимог закону.
Суд звертає увагу начальника колонії як особи, яка внесла клопотання, на те, що у розділі 11 п.п. 2,3 Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань наявні 39 абзаців, які містять права та обов`язки засуджених. Однак рішенням дисциплінарної комісії не визначено конкретний абзац, тобто конкретну правову норму, яку порушив засуджений.
Таким чином, встановлені судом обставини вказують на невиконання передбаченого законом обов`язку персоналом установи виконання покарань щодо доведення наявності у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку та на неправомірність накладеного на засудженого ОСОБА_5 дисциплінарного стягнення, тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
Крім того, суд має зазначити наступне.
Статтею 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є частиною законодавства України, встановлено, що нікого не може бути піддано такому, що принижує гідність, поводженню.
Аналогічна норма закріплена у ст. 28 Конституції України.
За практикою Європейського суду з прав людини, поводженням, що принижує гідність, може бути, зокрема, таке ставлення до особи, яке викликає в нього відчуття меншовартості (справа «Кудла проти Польщі»).
Суд вважає, що в даному випадку, в контексті дотримання прав людини, вимога працівників установи одягти спецодяг, пред`явлена засудженому ОСОБА_5 за відсутності аналогічної вимоги до інших двох засуджених, які в той час перебували разом з ним у ДІЗО, свідчить про вибіркове упереджене ставлення працівників колонії саме до цього засудженого, яку засуджений сприйняв як принизливе ставлення до себе та підкреслення його меншовартості по відношенню до інших засуджених, що надавало йому обґрунтовані підстави для відмови одягти цей одяг.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» про переведення до приміщення камерного типу відносно засудженого ОСОБА_5 відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошений 18 вересня 2019 року о 8 годині.

Суддя ОСОБА_1