ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 473/1608/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/987/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2019 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0000683, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2018 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31.07.2018 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Велика Мочулка, Теплицького району, Вінницької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, обвинуваченої у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України,-
в с т а н о в и л а :
Вироком Вознесенського міськрайонного суду м. Миколаєва від 31.07.2018 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Постановлено стягнути на користь потерпілої ОСОБА_9 з обвинуваченої ОСОБА_8 3549 гривень 90 копійок в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, та 3000 гривень в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 квітня 2018 року біля 13 години в місті Вознесенську Миколаївської області обвинувачена ОСОБА_8 знаходилась на зупинці громадського транспорту, неподалік території Вознесенського Центрального ринку, який розташований в центральній частині міста по вулиці Центральна, де також перебувала потерпіла ОСОБА_9 , в руках якої знаходився мобільний телефон моделі «Samsung Galaxy J3» чорного кольору. У цей час ОСОБА_8 з корисливих мотивів, шляхом ривку відкрито заволоділа зазначеним мобільним телефоном. Після чого, на неодноразові вимоги потерпілої ОСОБА_9 повернути її мобільний телефон, не реагувала та в подальшому потерпілій мобільний телефон не повернула, чим спричинила їй матеріальну шкоду на загальну суму 3549 гривень 90 копійок.

Не погоджуючись із вказаним вироком суду, захисник в апеляційній скарзі вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам кримінального провадження. Зазначає, що судом в основу визнання вини обвинуваченої не обґрунтовано покладені лише покази потерпілої та свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а свідчення ОСОБА_12 визнані недопустимим доказом. Також, судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що свідок ОСОБА_11 є зацікавленою особою, оскільки перебуває в родинних відносинах з потерпілою, а саме є її донькою. Твердить, що покази свідка ОСОБА_10 викликають сумнів. Вважає, що судом першої інстанції необґрунтовано визнано неналежним доказом протокол обшуку житла обвинуваченої, так як у ході проведення обшуку квартири, працівниками поліції не було виявлено мобільний телефон потерпілої, що є доказом того, що ОСОБА_8 не скоювала злочин, передбачений ч.1 ст. 186 КК України. Просить вирок Вознесенського міськрайонного суду м. Миколаєва від 31.07.2018 року скасувати, кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрити.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_9 зазначає, що ухвалене судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим. Вважає, що покарання призначене судом першої інстанції обвинуваченій є достатнім та відповідає скоєному злочину. Просить вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який висловився проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Суд апеляційної інстанції відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як передбачено ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зі змісту цієї норми вбачається, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Викладені у вироку висновки суду щодо обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, не відповідають фактичним обставинам справи і не підтверджені зібраними у матеріалах провадження доказами.
В силу ст. 374 КПК України та роз`яснень, які містяться в пп. 15-18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», зі змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.93; № 12 від 03.12.97; № 6 від 30.05.2008р. - мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. У цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази; обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви зміни обвинувачення; у разі визнання частини обвинувачення необґрунтованою - підстави для цього. Суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто, всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення. При постановленні вироку суд колегіально чи суддя одноособово, в умовах, що виключають будь-яке втручання у вирішенні конкретних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.
Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.
Мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у співставленні ознак установленого судом злочинного діяння та ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.
Однак зазначених вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції дотримано не було.
Так, у злочинах що посягають на власність, корисливий мотив, що входить до складу суб`єктивної сторони злочину, проявляється передусім в тім, що особа бажає протиправно збагатитись за рахунок іншої особи (потерпілого), обертає певне майно на власну користь (або ж на користь третіх осіб) чи отримує майнову вигоду без обернення на свою користь відповідного майна. В той же час, досягнення інших цілей шляхом вчинення лише злочинів проти власності вбачається об`єктивно неможливим.
Під користю (корисливим спонуканням, корисливим мотивом) у чинному законодавстві про кримінальну відповідальність розуміється бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе чи інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат, досягти іншої матеріальної вигоди. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 вересня 2018 року (справа № 227/3367/16-к).
Під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 судом першої інстанції допитані потерпіла ОСОБА_9 та свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які пояснили, що при зустрічі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почали сваритися між собою з приводу того, що ОСОБА_9 нібито не відправила гроші доньці в місто Одесу. При цьому з руки ОСОБА_9 . ОСОБА_8 вирвала мобільний телефон та сказала, що віддасть їй мобільний телефон, після того, як ОСОБА_9 відправить гроші Христині. Після цього ОСОБА_8 пішла в сторону ринку.
Тобто, аналізуючи вказані покази потерпілої та свідків, апеляційним судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_8 діяла не з корисливих мотивів, оскільки її дії не вказують на бажання збагатитись за рахунок потерпілої ОСОБА_9 .
Таким чином, під час встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення суд першої інстанції належним чином не перевірив мотиви дій обвинуваченої з врахуванням її доводів, доводів потерпілої та сторони обвинувачення, не встановив причини неповернення обвинуваченою телефону потерпілій, подальшу його долю та яким чином обвинувачена ним розпорядилась.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що при ухваленні вироку допущено невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення кримінального процесуального закону та неповноту судового розгляду, які перешкодили прийняттю законного та обґрунтованого рішення у справі та тягнуть за собою його безумовне скасування, відповідно до вимог ч.1 ст.412 КПК України, з направленням справи на новий судовий розгляд.
Згідно з ч.2 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позиції сторін обвинувачення та захисту з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином вмотивоване рішення.
Виходячи з викладеного, апеляційна скарга захисника має бути задоволена частково.
Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31.07.2018 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий судовий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4