Справа № 304/1147/19
Провадження № 1-кс/304/537/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 рокум. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , фактичного користувача майна ОСОБА_3 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000316 від 16 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

29 серпня 2019 року до слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області звернувся ОСОБА_3 з клопотанням, у якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 24 липня 2019 року по справі №304/1147/19 на тимчасово вилучене майно, а саме вантажний автомобіль марки «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 та трактор марки «ЮМЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , які перебувають у його фактичному володінні. Клопотання мотивує тим, що у провадженні Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000316 від 16 липня 2019 року з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України. 16 липня 2019 року під час огляду місця події вилучено вантажний автомобіль марки «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 та трактор марки «ЮМЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 які перебувають у його фактичному володінні. Ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду №304/1147/19 від 24 липня 2019 року накладено арешт на вказані транспортні засоби. Оскілки з моменту арешту майна минув значний час, повідомлення про підозру у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 КПК України у вчиненні кримінального правопорушення йому не вручалось, будь-які слідчі дії з майном не проводяться, тому вважає, що відпала необхідність у такому заході забезпечення кримінального провадження, при цьому органом досудового розслідування не було здобуто та не надано слідчому судді достатніх та належних доказів для безспірного висновку про наявність підстав, які б виправдали тривале тримання належного йому майна під арештом, у зв`язку з чим просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі та просив таке задовольнити, посилаючись на обставини викладені у ньому.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, оскільки органу досудового розслідування ще не наданий висновок експерта з приводу вказаного майна, а тому наявна потреба у подальшому арешті такого майна.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 липня 2019 року клопотання слідчого СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000316 від 16 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, про арешт майна задоволено, накладено арешт на транспортний засіб марки «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 та перебуває у користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , піщано-гравійну суміш, яка знаходиться на кузові вказаного автомобіля, піщано-гравійну суміш, яку вилучено з берега річки Уж, трактор марки «ЮМЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , шляхом заборони використовувати, відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином зазначеним майном. Трактор марки «ЮМЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , залишено на відповідальному зберіганні на території, яка належить приватному підприємцю ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 . Арештований транспортний засіб марки «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 передано на відповідальне зберігання фактичного користувача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , забезпечивши слідчому у разі необхідності доступ до вказаного транспортного засобу. Піщано-гравійну суміш, яка знаходилася на кузові транспортного засобу марки «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 , з метою проведення у майбутньому експертиз, залишено на відповідальному зберігання на майданчику тимчасового тримання Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області за адресою: м. Перечин, вул. Ужгородська, №37. У задоволенні клопотання фактичного користувача ОСОБА_3 про передачу трактора марки «ЮМЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 йому на відповідальне зберігання відмовлено.

Разом з цим, ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 12 серпня 2019 року апеляційну скаргу прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 задоволено частково, з ухвали слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 липня 2019 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні ЄРДР №0000316 від 16 липня 2019 року виключено вказівку про передачу на зберігання ОСОБА_3 арештованого автомобіля «Камаз» номерний знак НОМЕР_1 , а в решті ухвалу залишено без зміни.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 цього Кодексу арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «Агосі проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.

Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що у даному кримінальному провадженні призначені всі необхідні експертизи, при цьому транспортні засоби не є об`єктами даних експертиз, а також того, що транспортні засоби в силу ст. 96-1 КК України не підлягають спеціальній конфіскації, а відтак подальше застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження як арешт майна не є необхідним, у зв`язку з чим, з метою недопущення порушення прав фактичного користувача майна, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 22, 26, 169, 174, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 липня 2019 року на транспортний засіб марки «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 та перебуває у користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та трактор марки «ЮМЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає та підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1