Справа № 950/2360/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2019 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в колегіальному складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000290 від 09.07.2019 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,
ВСТАНОВИВ:
23 вересня 2019 року з Сумського апеляційного суду в порядку ст.. 34 КПК України надійшов обвинувальний акт, затверджений начальником Лебединського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , по кримінальному провадженню № 0000290 від 09.07.2019 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.09.2019 р. призначено підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у закритому судовому засіданні.
Вислухавши думку обвинуваченого, його захисника, які не заперечують проти призначення судового розгляду у закритому судовому засіданні, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд приходить до висновку про можливість призначення судового розгляду з наступних підстав.
Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст. ст. 468 475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Охтирському міськрайонному суду Сумської області.
Відповідно до ч. 2 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.27 КПК України слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини у випадках розгляду справи про злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.
Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення судового розгляду на підставі зазначеного обвинувальногоакту у закритомусудовому засіданні колегіально судом у складі трьох професійних суддів.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного особливого тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років та що існує ряд ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути покарання за особливо тяжкі злочини проти статевої недоторканості, в скоєнні яких він обвинувачується, крім того на даний час ніде не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, стійких соціальних зв`язків в нього не має, був неодноразово засуджений за вчинення умисних тяжких злочинів, і будучи засудженим вчиняв особливо тяжкі злочини проти статевої недоторканості; може незаконно вплинути на потерпілих, свідків чи інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні, для зміни їхніх показів на свою користь, так як з допитів потерпілих та свідків встановлено, що ОСОБА_6 , застосовував фізичне насилля та погрози вбивством останнім в разі повідомлення про вказані кримінальні правопорушення до правоохоронних органів; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 будучи засудженим 07.12.2018 року Лебединським районним судом до покарання у виді 6 місяців арешту продовжував неодноразово вчиняти особливо тяжкі кримінальні правопорушення до того часу, поки не був поміщений в місця відбування покарання, характеризується негативно, постійного місця роботи, джерела доходів, стійких соціальних зв`язків не має. Більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Обвинувачений та його захисник в підготовчому судовому засіданні просили клопотання прокурора вирішити на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою виходячи з наступного.
Ухвалою Лебединського районного суду від 26.07.2019 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до 24 годин 00 хвилин 23.09.2019 року, з послідуючим утриманням підозрюваного в Сумському слідчому ізоляторі Державної пенітенціарної служби України в Сумській області.
Зі змісту ухвали суду вбачається, що міра запобіжного заходу була застосована обвинуваченому з урахуванням тяжкості інкримінованого йому злочину та даних про його особу.
Ухвалою Лебединського районного суду від 19.09.2019 р. продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 24 год. 00 хв. 26.09.2019 року.
Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше, як на підставах та в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. 5 п. 1 підпункт с Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1, п. 5 ч.2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Ст. 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.
Суд вважає встановленим існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні під час досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час ці ризики не зникли та не зменшились.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, за яким законом передбачена відповідальність у виді позбавлення волі до 15 років, характеризується негативно, постійного місця роботи, джерела доходів, стійких соціальних зв`язків обвинувачений не має, має молодий вік, а тому в останнього дійсно може виникнути бажання переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Також , враховуючи характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , слід погодитись із ризиком незаконного впливу на потерпілу та свідків з метою зміни їх показів на свою користь.

Крім того, залишаючись на волі ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як він раніше судимий за вчинення умисних злочинів, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень після засудження його вироком Лебединського районного суду від 07.12.2018 року до покарання у виді 6 місяців арешту.

Медичних даних, які б свідчили про неможливість перебування ОСОБА_6 в умовах тримання під вартою, суду не надано.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання винуватим у його вчиненні, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , та з урахуванням його віку та стану здоров`я, суд вважає, що з метою запобігти спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень, до обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З правової позиції Європейського суду з прав людини, викладену у справі «W проти Швеції» від 26.01.1993 року, слідує, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірність її поведінки, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства та суду.
У зв`язку з цим на думку суду, більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.
Виходячи з положень ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, суд дійшов висновку не визначати обвинуваченому розмір застави.
На думку суду, тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою з наведених вище підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного судового розгляду кримінального провадження про особливо тяжкі кримінальні правопорушення, що за таких обставин переважає принцип поваги до особистої свободи, що відповідає вимогами ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Керуючись ст. 7- 20, 22-29, 31, 35, 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 314-317 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Призначити судовий розгляд кримінального провадження за № 0000290 від 09.07.2019 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, у закритому судовому засіданні на 07.10.2019 року на 10.00 год. в залі судових засідань Охтирського міськрайонного суду Сумської області за адресою: м. Охтирка, вул. Ярославського, 2.
Розгляд кримінального провадження здійснювати колегіально судом у складі трьох професійних суддів.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з 24.09.2019 р. до 24.00 год. 22 листопада 2019 року.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження: прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілу, законного представника потерпілої.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3