Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/2026/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.12.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів кримінальне провадження №0000271 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вонігово Тячівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, охоронника ПП "Конгрес-сервіс" м.Київ, одруженого, раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим вироком Іршавського районного суду від 10.03.2016 за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України - до трьох років і одного місяця позбавлення волі на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, а повторно скоїв кримінальне правопорушення за таких обставин.

Так ОСОБА_4 , 11 березня 2016 року, близько 19 години 15 хвилин, знаходячись в тильній стороні адміністративної будівлі вузлової вантажно-пасажирської залізничної станції Королево Львівської залізниці, що по вул.Вокзальна, 3 в смт.Королево Виноградівського району, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, які б могли викрити його протиправні дії, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань, таємно викрав велосипед марки «Україна», який був припаркований біля вищевказаної будівлі, вартість якого згідно висновку експерта №11/444 від 28 серпня 2017 року становить 684,00 гривні, що належать ОСОБА_6 , і з викраденим зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, суду показав, що дійсно за викладених в обвинувальному акті обставин він викрав велосипед, щиро розкаявся у вчиненому та просив суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 немає.

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, на підставі та в порядку, встановленому ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, що підлягають доказуванню, оскільки проти цього не заперечили учасники судового провадження і такі обставини ніким не оспорюються. Зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною. При цьому їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім цього, судом було взято до уваги наступні докази:

- характеристику виконавчого комітету Королівської селищної ради Виноградівського району №02-07/388 від 17.03.2016 року на гр. ОСОБА_4 , згідно якої останній зарекомендував себе посередньо (а.п.80);

- характеристику ПП "Конгрес-сервіс" м.Київ від 15.09.2019 року відносно ОСОБА_4 , який працює на посаді охоронника даного ПП і зарекондував себе виключно із позитивної сторони (обв.акт);

- довідку виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області від 07.10.2019 року відносно ОСОБА_4 про те, що останній зареєстрований у АДРЕСА_1 (обв.акт);

- вимогу про судимість, згідно якої ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності (а.п.86-87);

- вирок Іршавського районного суду Закарпатської області №301/389/16-к від 10.03.2016 року, згідно якого ОСОБА_4 визнано виним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України - до трьох років і одного місяця позбавлення волі на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки (а.п.88-92);

- довідку Гребінківської центральної районної лікарні №01-31/444 від 07.04.2016 р., згідно якої ОСОБА_4 , 1968 р.н., на обліку у лікарів: нарколога, фтизіатра та психіатра не перебуває (а.п.72).

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мало місце.

Це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обвинувачений ОСОБА_4 винний у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за його вчинення.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд бере до уваги досудову доповідь уповноваженого органу пробації Гребінківського районного сектору центру пробації в Полтавській області, згідно якої виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети покарання, якою є не лише кара, а й виправлення особи і запобігання вчиненню нових злочинів, що заснована на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Суд також приймає до уваги, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004, який вказав, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Призначаючи обвинуваченому вид та розмір покарання, суд враховує викладені обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, позицію потерпілого, у якого відсутні претензії до обвинуваченого, наявність кількох обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу ОСОБА_4 , який вчинив злочин у період звільнення від відбування покарання з випробуванням, за місцем проживання характеризуються посередньо, щире розкаяння винного, осуд своєї поведінки, а також матеріали досудової доповіді, наявність самостійного доходу.

На підставі наведеного, суд вважає, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди) та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, слід застосувати положення ст.53 та ч.1 ст.69 КК України і перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.185 КК України - покарання у виді штрафу в розмірі 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно п.10 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що у разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК, та призначення покарання, яке згідно з частиною 3 статті 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги статті 71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 91, 94, 370, 374, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 150 (сто п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550,00 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят грн. 00 коп.) гривень.

Відповідно до ч.1 ст.71, ч.3 ст.72 КК України ОСОБА_4 за сукупністю вироків до покарання призначеного даним вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі 150 (сто п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550,00 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят грн. 00 коп.) гривень та трьох років і одного місяця позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки згідно з вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 10.03.2016 року, останній виконувати самостійно.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 395,48 (триста дев`яносто п`ять гривень 48 копійок) грн. витрат за проведення судової експертизи (а.п.52).

Документи залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Речові докази:

- велосипед марки «Україна» синього кольору (а.п.64), який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_6 , повернути ОСОБА_6 , як законному власнику;

- відеозапис із камер зовнішнього відеоспостереження, за період часу з 19 год. по 21 год. 11.03.2016 року, розміщених в тильній стороні адміністративної будівлі вузлової вантажно-пасажирської залізничної станції Королево Львівської залізниці, що по вул.Вокзальна, 3 в смт.Королево Виноградівського району, який міститься на CD-R диску залишити при матеріалах справи (а.п.67-68).

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

ГоловуючийОСОБА_1