ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1669/19 Справа № 199/3954/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2017 року в межах кримінального провадження № 0000004 та ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2017 року в межах кримінального провадження № 0002026, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту на майно квартиру АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2017 року в межах кримінального провадження № 0000004 та ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2017 року в межах кримінального провадження № 0002026.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001503, в рамках якого, діють ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2017 року та ухвала слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2017 року, якими накладено арешт та заборона відчуження об`єкту житлової нерухомості стосовно квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , на даний час триває та перебуває у провадженні СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, процесуальне керівництво відносно якого здійснює Дніпропетровська місцева прокуратура № 3.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки у вказаному об`єднаному кримінальному провадженні, орган досудового розслідування перебуває за межами територіальної юрисдикції Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.
Питання про скасування арешту та заборони відчуження об`єкту житлової нерухомості, що належить ОСОБА_6 , накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2017 року у справі № 201/8738/17 (1-кс/201/5603/17) в рамках кримінального провадження № 0002026 та ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2017 року у справі № 199/700/17 (1-кс/199/761/17) в рамках кримінального провадження № 0000004 необхідно вирішувати шляхом звернення до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання про скасування арешту майна у справі № 199/3954/18 задовольнити в частині вимог про скасування арешту та заборони відчуження і розпорядження стосовно квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , накладеного ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2017 року по справі № 199/700/17 (1-кс/199/76/17).
Скасувати арешт та заборону відчуження і розпорядження стосовно квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , накладений ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2017 року по справі № 199/700/17 (1-кс/199/76/17).
Клопотання про скасування арешту майна, заявлене ОСОБА_6 у справі № 199/3954/18, в частині вимог про скасування арешту та заборони відчуження об`єкту житлової нерухомості стосовно квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , накладених ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2017 року по справі № 201/8738/17 (1-кс/201/5603/2017) залишити без розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги адвокат зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам.
Вказує, що ОСОБА_6 не була та не є стороною ані кримінального провадження № 0000004, ані кримінального провадження № 0002026, про вирішення питання стосовно арешту належного їй майна, останній не повідомлялось, участі у розгляді відповідних клопотань не приймала, жодних обставин того, що її квартира є предметом протиправного кримінально-карного посягання і даний факт досліджується в межах того чи іншого кримінального провадження, в тому числі і в провадженні № 0001503, жоден із прокурорів, які брали участь у розгляді справи, не повідомив, також не було здійснено посилань і на те, що ОСОБА_6 пов`язана із кримінальним провадженням № 0001503, або те, що квартира була набута у протиправний спосіб або те, що існує потерпілий, якому внаслідок певних подій за участі ОСОБА_6 було завдано шкоди або потерпілий був протиправно позбавлений права власності на той чи інший об`єкт нерухомості тощо.
Зазначає, що матеріали, які були виділені із кримінального провадження, не містять ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2017 року постановленої в ході досудового розслідування за кримінальним провадженням № 0000004, якою було накладено арешт на квартиру, а отже дана ухвала із матеріалів кримінального провадження № 0000004 виділена не була, а тому із кримінального провадження № 0000004 було виділено та приєднано до кримінального провадження № 0001503 документи, які здебільшого не є процесуальними джерелами доказів, а є лише наслідком здійснення органом досудового розслідування певних слідчих дій.
Також вказує, що самого факту виділення із кримінального провадження № 0000004 певних документів, які навіть не є процесуальними джерелами доказів, та приєднання документів до іншого кримінального провадження № 0001503 без включення до переліку виділених матеріалів самої ухвали про накладення арешту на майно недостатньо для того, щоб на дане кримінальне провадження почала розповсюджуватись дія відповідної ухвали про арешт майна, крім того, згідно постанови прокурора від 15 травня 2018 року виділення матеріалів не було зумовлено обставинами, що якимось чином пов`язані із квартирою ОСОБА_6 або нею самою.
Висновок суду стосовно того, що виділення вищевказаних документів на виконання постанови прокурора зумовило продовження дії ухвал Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2017 року стосовно арешту майна вже в іншому кримінальному провадженні є безпідставним, та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується з критерієм справедливості, який має бути дотриманий при ухваленні судового рішення.
Також зазначає, що заявлене у даній справі клопотання про скасування арешту майна обґрунтовано, зокрема, тим, що у кримінальному провадженні № 0000004 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено вирок, який набрав законної сили, але судом не вирішувалось питання про скасування арешту на квартиру.
Наголошує, що діючий КПК України не містить норми права, яка б санкціонувала можливість продовження дії ухвали суду, постановленої щодо арешту майна в одному кримінальному провадженні, яке завершилось ухвалення вироку, що набрав законної сили, в іншому кримінальному провадженні.
В оскаржуваній ухвалі не викладено правові підстави, з яких суд, що був прямо зобов`язаний вирішити питання про скасування арешту майна при ухваленні вироку, позбавлений можливості розглянути дане питання, зокрема у частині арешту, накладеного у межах того ж самого кримінального провадження ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2017 року.
Судом не зазначено норму права, яка унеможливлює розгляд питання про скасування арешту у межах справи, що закінчена ухваленням вироку, з огляду на виділення/приєднання певних матеріалів із одного кримінального провадження до іншого та не викладено посилань на процесуальні правила стосовно того, в якому саме обсязі та які саме документи мають бути виділені із одного кримінального провадження та приєднані до іншого, задля висновку про те, що дія ухвали суду стосовно арешту майна продовжила свою дію.
У суду першої інстанції не існувало як фактичних, так і процесуальних перешкод у розгляді клопотання заявника про скасування арешту майна по суті та задоволенні останнього в частині вимог, що стосуються арешту майна накладеного у кримінальному провадженні № 0000004.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано не було.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 щодо невідповідності висновків викладених в ухвалі суду фактичним обставинам та порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає їх слушними, з огляду на наступне.
Згідно вимог ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, при цьому, частиною другою цієї статті передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених зокрема п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України.
За п.12 ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд повинен вирішити питання, зокрема, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.
Частиною 4 ст. 174 КПК України передбачено, що суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2017 року в межах кримінального провадження № 0000004 було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони будь-яким особам у т.ч. за дорученням на підставі цивільно-правових угод відчужувати вказане майно, розпоряджатися ним.
В межах кримінального провадження №0002026 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2017 року накладено арешт на майно шляхом заборони відчуження об`єкту житлової нерухомості: квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 .
Частиною 1 ст. 170 КПК визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до абз. 3 п. 1 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03 червня 2016 року Про судову практику в справах про зняття арешту з майна за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Необхідність скасування накладення арешту майна можуть обумовити такі обставини: відшкодування підозрюваним, обвинуваченим завданої ним шкоди, з метою забезпечення відшкодування якої був накладений арешт; зміна кваліфікації дій підозрюваного, обвинуваченого на статтю Кримінального кодексу, санкція якої не передбачає додаткового виду покарання у вигляді конфіскації майна, якщо арешт майна був накладений саме з метою її забезпечення; помилкове накладення арешту на майно осіб, які не мають статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії.
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2019 року у кримінальному провадженні № 0000004 ОСОБА_9 засуджено за ч. 3 ст. 190 та ч. 4 ст. 358 КК України, але питання про скасування арешту, накладеного ухвалами Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2017 року та Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2017 року не вирішувалось, оскільки ОСОБА_9 не було повідомлено про підозру у шахрайстві відносно квартири АДРЕСА_1 .
Згідно постанови прокуратури Дніпропетровської області від 27.04.2017 року кримінальні провадження за № 0001503 та № 0002026 об`єднано в одне кримінальне провадження за № 0001503.
Колегія суддів звертає увагу на те, що висновки суду першої інстанції про те, що матеріали кримінального провадження № 0002026, № 0000004 та № 0001503 об`єднані в одне кримінальне провадження є необгрунтованими, оскільки як вбачається з постанови прокуратури Дніпропетровської області від 15.05.2018 року прокуратурою виділено із кримінального провадження № 0000004 матеріали досудового розслідування, зокрема в частині квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 та направлені для приєднання до кримінального провадження № 0001503, яке на підставі постанови прокуратури Дніпропетровської області від 31.01.2019 року про визначення підслідності у кримінальному провадженні перебуває у провадженні СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Разом з тим, як вбачається з переліку документів, виділених з матеріалів кримінального провадження № 0000004 від 12.01.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, ухвала слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2017 року, постановлена в ході досудового розслідування за кримінальним провадженням № 0000004, якою було накладено арешт на квартиру, з матеріалів кримінального провадження № 0000004 виділена не була, що спростовує висновки суду першої інстанції щодо продовження дії ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2017 року в рамках кримінального провадження № 0001503.
При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що питання про скасування арешту та заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2017 року в рамках кримінального провадження №0002026 необхідно вирішувати шляхом звернення до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
При ухваленні Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 08.02.2019 року вироку у кримінальному провадженні № 0000004 щодо ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 190 та ч. 4 ст. 358 КК України, питання про зняття арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2017 року в межах кримінального провадження № 0000004, а саме з квартири АДРЕСА_1 , не вирішувалось, в рамках даної кримінальної справи конфіскація майна не застосовувалась, цивільний позов не розглядався, інших обставин, які б свідчили про необхідність подальшого арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження № 0000004, колегією суддів не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2017 року в межах кримінального провадження № 0000004 та ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2017 року в межах кримінального провадження № 0002026 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту на майно - квартиру АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2017 року в межах кримінального провадження № 0000004 та ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2017 року в межах кримінального провадження № 0002026 задовольнити частково.
Скасувати арешт та заборону відчуження і розпорядження квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , накладені ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2017 року в межах кримінального провадження № 0000004.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: