ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/4147/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/1007/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному проваджені прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, розлученого, маючого на утриманні малолітнього сина, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби до 22 листопада 2019 року включно, з покладанням на підозрюваного певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.
За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він 22 вересня 2019 року приблизно о 00 год. 00 хв., маючи умисел на грабіж, поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи у дворі буд. АДРЕСА_2 , де знаходилась ОСОБА_11 , охопив останню руками за шию, після чого, поваливши її на підлогу, наніс потерпілій декілька ударів правою рукою в область голови та обличчя зліва, а також розпочав тягнути за волосся, в результаті чого подавив її можливий опір. Далі, без перерви у часі, користуючись тим, що остання перебуває на підлозі, усвідомлюючи, що вона спостерігає за його злочинними діями, ОСОБА_7 відкрито викрав майно ОСОБА_11 , тим самим завдав вищевказаній особі майнову шкоду на загальну суму 3000 гривень
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у відкритому викрадення чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
22 вересня 2019 року відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001675, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
22 вересня 2019 року о 00 год. 30 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
22 вересня 2019 року о 12 год. 50 хв. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя зазначив, що слідчим не доведено наявність тих ризиків, на які він посилається в клопотанні для обґрунтування обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також не надано доказів про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, оскільки підозрюваний свою вину у вчиненому визнав у повному обсязі, бажає відшкодувати заподіяну шкоду, має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з батьками, має на утриманні малолітнього сина, працює неофіційно, має стабільний заробіток.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя пришов до висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 такого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, як домашній арешт.
В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням вимог КПК України.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та у разі визнання його винним, може бути засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.
Крім того, допитаний в судовому засіданні підозрюваний показав, що він дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , проте працює неофіційно, зловживає алкоголем та систематично залишається ночувати на вулиці в м. Запоріжжі, що також підтвердив допитаний в судовому засіданні батько підозрюваного.

Враховуючи, що ОСОБА_7 не має постійного місця проживання, не одружений та не працює можна прийти до висновку, що він не має стійких соціальних зв`язків.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, разом з тим пояснила, що дані на підтвердження того, що застосований 23 вересня 2019 року слідчим суддею запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечив належної процесуальної поведінки підозрюваного на цей час у органу досудового розслідування відсутні.
Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, зазначили, що з 23 вересня 2019 року ОСОБА_7 жодним чином умови застосованого у відношенні нього запобіжного заходу не порушив, не переховується, неофіційно працює, намагається відшкодувати потерпілій майнову шкоду, і лише посилання на тяжкість вчиненого злочину не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за вчинення якого передбачено покарання до шести років позбавлення волі.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.
Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши як обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, так і наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому, слідчий суддя врахував відсутність доказів на підтвердження наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також доказів, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання можливим ризикам.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
На думку колегії суддів, з урахуванням даних про особу підозрюваного та його фактичної процесуальної поведінки, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Отже, за наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, а також недоведеності неможливості застосування до даної особи альтернативного запобіжного заходу, розв`язання відповідного клопотання у відношенні ОСОБА_7 було виваженим та із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, з яким пов`язано вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу.
Зокрема, слідчий суддя взяв до уваги, що ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, свою вину у вчиненні злочину визнав у повному обсязі, бажає відшкодувати потерпілій спричинену шкоду, має місце проживання та реєстрації, проживає разом з батьками, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, працює неофіційно.
Доводи прокурора щодо тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, наявності обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, жодним чином не впливають у даному випадку на обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , оскільки така міра запобіжного заходу в силу існуючих обставин, що мали місце як під час розгляду клопотання слідчого, так і в суді апеляційної інстанції, не дають законних підстав для її застосування.
Відомостей про те, що підозрюваний після обрання у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту: переховувався від органу досудового розслідування або суду; намагався знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що можуть бути використані як докази його вини; здійснював незаконний вплив на потерпілу чи свідків; вчинив інше кримінальне правопорушення прокурором не надано.
В судовому засіданні апеляційної інстанції не надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під домашнім арештом.
Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який за викликом апеляційного суду самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.
З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики є мінімальними.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.
Отже, підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення поданої прокурором апеляційної скарги судова колегія не вбачає.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, залишити без змін.
Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 337/4747/19