Справа № 204/4298/18
Провадження № 1-кп/204/185/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань того ж суду матеріали кримінального провадження № 0001469 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Дніпропетровську, громадянина України, який має середню освіта, не одруженого, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 03 вересня 1997 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ст. 140 ч. 3, 44, 140 ч. 2, 42 ч. 1, 145 ч. 1 КК України 1960 року до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 16 лютого 1999 року Амур-Нижньодніпровським районним районним судом м. Дніпропетровська за ст. 140 ч. 3 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 28 травня 2002 року Ленінським районним судом за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 19 травня 2004 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ст. 15, 185 ч. 2 до 1 року позбавлення волі;
- 21 березня 2006 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 185 ч. 2, 15 ч. 3, 185 ч. 2, 263 ч. 1, 309 ч. 1, 70 КК України до 2 рорків позбавлення волі;
- 14 серпня 2009 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 263 ч. 1, 185 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі.
- 27 квітня 2011 року Красногвардійським районним судом за ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 ч. 1 ККУкраїни до відбуття 2 роки 1 місяць позбавлення волі;
- 30 листопада 2011 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, за ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 21.09.2012 року з ОСОБА_6 на підставі ст. 81 КК України згідно постанови Синельніковського міськрайонного суду від 14.09.2012 року умовно-достроково на 5 місяців 7 днів;
-25 лютого 2013 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;
- 10 вересня 2015 року Ленінським районний судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 30 травня 2016 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185, ч.1,ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2015 року, визначено остаточне покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. Звільнений 02 липня 2018 року з Синельниківської ВК №94 по відбуттю строку покарання,
- 28 листопада 2018 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12.04.2019 року вирок від 28.11.2018 року залишений без змін,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив злочин проти власності.
Так, 03 вересня 2015 року приблизно о 15.40 годині ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 7 по вул. Курчатова у м. Дніпропетровську, побачив автомобіль «ВАЗ 21043», д.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , та реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаються таємними для оточуючих, шляхом злому, за допомогою ножиць, замку водійської двері вказаного транспортного засобу, проник до салону автомобілю та повторно, таємно викрав ноутбук ACER Aspire 5738 MS2264, синього кольору, що належить потерпілому ОСОБА_8 , спричинивши збитки останньому відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 4578-15 від 18.09.2015 року у розмірі 1 464,50 грн. Після чого, ОСОБА_7 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений, ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю і підтвердив та не оспорював обставини зазначені в обвинувальному акті, просив суворо не карати. Пояснивши, що дійсно, в час та у місці, зазначеному у обвинувальному акті, тобто 03 вересня 2015 року приблизно о 15.40 годині, він, знаходячись біля будинку № 7 по вул. Курчатова у м.Дніпропетровську, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою ножиць, які були при ньому, зламав замок на двері припаркового автомобіля «ВАЗ 21043», проник у салон машини і скоїв крадіжку ноутбуку ACER Aspire. Після чого, з викраденим майном з місця вчинення злочину втік. У вчиненому розкаюється.

Від потерпілого ОСОБА_8 надійшла заява, в якій він просить суд слухати провадження за його відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просить призначити покарання на розсуд суду. Не заперечує щодо проведення розгляду справи відповідно до ст.349 КПК України.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого (а.п.47-61), протокол огляду місця події від 03.09.2015 року, з фототаблицею (а.п.14-16), судово-товарознавчу експертизу № 4578-15 від 19.09.2015 року (а.п.33-35), акт здачі-приймання висновку судового експерта (а.п.31), постанови про визнання речовими доказами (а.п.17,28), та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання судом враховуються вимоги, передбачені ч.1 ст. 65 КК України, а саме, суд призначає покарання у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 , раніше неодноразово судимий, вчинив злочин середньої тяжкості, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, страждає на хронічні захворювання: ВІЛ, гепатит, туберкульоз. Як пом`якшуючу покарання обставину, відповідно до ст.66 КК України, суд враховує щире каяття обвинуваченого. Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочинів.

Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
На підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, що відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, цілям його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість скоєного кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлено.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив зазначений злочин до ухвалення вироку Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2018 року.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 по данному кримінальному провадженні не обирався, клопотань про його обрання не надходило.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого фактичну вартість проведення судової товарознавчої експертизи, згідно наданого акту здачі-приймання висновку судового експерта.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання: один рік вісім місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2018 року більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді одного року восьми місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню не обирався.
Речові докази: ноутбук ACER Aspire 5738 MS2264, синього кольору, який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 - залишити законному власнику ОСОБА_8 , канцелярські ножиці, які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція №1276) - знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз фактичну вартість проведення судової товарознавчої експертизи № 4578-15 від 18.09.2015 року, у розмірі 123,00 грн.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення вироку направляється учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1