Справа № 442/3258/18
Провадження № 1-кс/442/932/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2019 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , першого заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 , першого заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , процесуального прокурора ОСОБА_6 , -

в с т а н о в и в :

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність керівника Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 , першого заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 та процесуального прокурора ОСОБА_6 .

В обґрунтування скарги посилається на те, що 22.05.2018 він звернувся у Дрогобицький ВП із заявою про те, що цього ж дня близько 13.30 год ОСОБА_7 , знаходячись на вул.В.Великого в м.Дрогобичі, вчинив з ним конфлікт, під час якого наніс йому тілесні ушкодження.23.05.2018 відомості, викладені у його заяві, були внесені до ЄРДР (номер кримінального провадження 0001107, правова кваліфікація ч.1 ст.125 КК України). У подальшому, правова кваліфікація була змінена на ч.1 ст.122 КК України, а його було визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні. 25.05.2019 слідчою ОСОБА_8 винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування. Проте, ухвалою слідчого судді від 30.05.2019 вказану постанову скасовано. Як йому відомо, слідча неодноразово зверталась у Дрогобицьку місцеву прокуратуру з матеріалами кримінального провадження для погодження здійснення повідомлення про підозру ОСОБА_7 .У телефонній розмові з ним 15.05.2019 процесуальний прокурор ОСОБА_6 повідомила, що слідча ОСОБА_8 принесла їй для вивчення матеріали кримінального провадження та проект підозри ОСОБА_9 . Вказала, що у неї та її керівництва «інше бачення» щодо цієї справи і заступник керівника ОСОБА_4 та керівник прокуратури ОСОБА_5 блокують висування підозри. Він неодноразово звертався до керівника Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 зі скаргами на бездіяльність процесуального прокурора ОСОБА_6 . Однак, останні вважають, що відсутні підстави для оголошення підозри ОСОБА_10 . На його думку, є достатньо доказів для оголошення підозри в даному кримінальному провадженні, а тому просить зобов`язати Дрогобицьку місцеву прокуратуру прийняти рішення про погодження письмового повідомлення про підозру ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України у кримінальному провадженні, в якому він є потерпілим.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 подану скаргу підтримав та доповнив, що у прокуратурі неодноразово відмовляли слідчому погоджувати повідомлення про підозру, вважаючи, що відсутні підстави для оголошення такої ОСОБА_7 . Тому, на його переконання, вказане призвело до закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.

Заступник керівника Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги та пояснив, що скаржник безпідставно вказує на те, що в прокуратуру надходило повідомлення про підозру для погодження. Однак, таке повідомлення, яке б відповідало встановленій формі і підписане слідчим, та згідно з вимогами ст.276 КПК України у прокуратуру не надходило. Тому зазначає, що якби таке повідомлення надійшло у прокуратуру, то було б погоджене або відмовлено у його погодженні. Однак, ні слідчим, ні процесуальним прокурором у встановленому законодавством порядку повідомлення про підозру не подавалось. Він, у свою чергу, є першим заступником керівника прокуратури і не є процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні, як і не є таким керівник прокуратури ОСОБА_5 . Тому вони не можуть приймати будь-які рішення у даному провадженні, як і не можуть заборонити приймати їх ні слідчому, ні процесуальному прокурору. Щодо зобов`язання прокуратуру прийняти рішення про погодження письмового повідомлення про підозру, то вважає вказану вимогу такою, яка не передбачена положеннями ст.303 КПК України. Зокрема, слідчий, прокурор є самостійними у прийнятті рішень, а тому недоцільно просити слідчого суддю зобов`язувати останніх приймати процесуальні рішення.

Заслухавши пояснення скаржника, заступника керівника прокуратури, вивчивши доводи скарги та матеріали кримінального провадження №0001107, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

З матеріалів кримінального провадження №0001107 від 23.05.2018 вбачається, що постановою слідчого від 25.05.2019 таке закрито у зв`язку з закінчення строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України.

Проте, ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду від 30.05.2019 вищевказану постанову скасовано. Зокрема, слідчим суддею встановлено та викладено у мотивувальній частині згаданої ухвали, що слідчим не в повному обсязі досліджено усі обставини провадження (що мають значення для даного злочину), які б дали змогу надати належну оцінку зібраним та перевіреним доказам у їх сукупності.

Вказане свідчить про передчасність належного та об`єктивного висновку про негайну необхідність письмового повідомлення про підозру відповідної особи.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання, що скарга ОСОБА_3 щодо бездіяльності прокурорів, яка полягала у непогодженні повідомлення про підозру, не може підлягати задоволенню.

З приводу безпосередньо самої вимоги скарги щодо зобов`язання прокуратури прийняти рішення про погодження письмового повідомлення про підозру, слід зазначити, що слідчий, прокурор за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст.94 КПК України).

Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ст.110 КПК України).

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч.5 ст.40 КПК України).

Положеннями ч.2 ст.9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, нормами кримінального процесуального кодексу передбачено прийняття слідчим, прокурором відповідних процесуальних рішень після всебічного, повного й неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, у випадках, передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 303 - 307 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 12.06.2019.

Слідчий суддя ОСОБА_1