Справа № 344/5231/19
Провадження № 1-кп/344/576/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Злочин вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 із грудня 2018 року спільно із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , орендував для проживання квартиру АДРЕСА_2 .

01.02.2019, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні вказаної квартири, скориставшись відсутністю в квартирі своїх співмешканців, зайшов до кімнати, де проживав ОСОБА_5 та побачив на дерев`яній тумбочці ноутбук марки «Dell Inspiron 15-5555», сірого кольору, із вмонтованою планкою оперативної пам`яті марки «Kingston SODIMM DDR3L-1600 8192 МВ РС3L-12800 (КVR16LS11/8)», який належав ОСОБА_5 . В цю мить у ОСОБА_4 виник умисел таємно викрасти цей ноутбук.

Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_4 підійшов до вищевказаної тумбочки, де скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких, таємно викрав ноутбук марки «Dell Inspiron 15-5555», сірого кольору, s/n;76BCS32, вартість якого, згідно висновку експерта №СЕ-19/109/28-135ТВ/19 від 04.03.2019 року, становить 5078 грн. 50 коп., із вмонтованою планкою оперативної пам`яті марки «Kingston SODIMM DDR3L-1600 8192 МВ РС3L-12800 (КVR16LS11/8)», вартість якої, згідно висновку експерта №СЕ-19/109/28-135ТВ/19 від 04.03.2019 року становить 964 грн.

Після цього, ОСОБА_4 покинув приміщення даної квартири, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_5 спричинено майнову шкоду на загальну суму 6042 грн. 50 коп.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

20 квітня 2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст.471 КПК України, згідно якої сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.185 КПК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений повністю визнав свою винуватість, щиро розкаявся у вчиненому та відшкодув завдані збитки, потерпілий підтвердив, що заподіяна шкода йому відшкодована в повному обсязі, претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого він не має.

Крім того, обвинувачений та потерпілий узгодили покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Сторони, яким роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, встановлені ст.476 КПК України, дали згоду на призначення узгодженого покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим.

В ст.471 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про примирення. Надана суду угода про примирення у вказаному провадженні відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Згідно вимог ч.3 ст.474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій та переходить до розгляду угоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України визнав повністю та беззастережно, згоду на застосування узгодженого виду покарання підтримав, а угоду про примирення від 20 квітня 2019 року просив затвердити.

Потерпілий ОСОБА_5 в судові засідання з 03.05.2019 року не з`являвся, зі слів сторони державного обвинувачення, уклав угоду та покинув територію України.

Прокурор вважає, що в затвердженні угоди слід відмовити, оскільки потерпілий виїхав за межі території України і про його повернення їй не відомо.

Суд, роз`яснивши ОСОБА_4 в ході розгляду справи суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, його права передбачені ч.5 ст.474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди передбачені ст.473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статей 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду, вивчивши письмові документи, зокрема, заяву потерпілого ОСОБА_5 від 18.03.2019 року про добровільне відшкодування обвинуваченим завданих йому збитків в повному обсязі, а саме в розмірі 8000 гривень, а також те, що в майбутньому не матиме претензій матеріального характеру до останнього, що також підтверджується самою угодою про примирення між потерпілим та обвинуваченим, прийшов до переконання, що потерпілий розумів наслідки укладення даної угоди. Жодних обставин, як б давали суду підстави сумніватися, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, судом не встановлено.

Суд також враховує наступне.

Законодавче закріплення та практична реалізація угоди про примирення в кримінальному процесі є втіленням ідеї відновлювального, так званого реституційного, правосуддя, яка являється тенденцією розвитку сучасного судочинства. В угоді про примирення задовільняються інтереси як потерпілої сторони, так і особи, що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення. Покликання угоди є якнайшвидше і повне відновлення прав потерпілого за рахунок дій обвинуваченої особи.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, та виходячи з положень статей 468, 469 КПК України угода про примирення при викладених вище обставинах може бути укладена.

Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.471 КПК України, а обвинувачення, з якими погоджується обвинувачений ОСОБА_4 є обґрунтованим.

Правильною є і узгоджена сторонами кваліфікація діянь обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України, так як вона ґрунтується на зазначених вище обставинах кримінального правопорушення і відповідно до ст.349 КПК України при визнанні обвинуваченим своєї вини не потребує підтвердження іншими доказами.

Кваліфікація діянь ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України є вірною, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, визнано щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Визначаючись у призначенні покарання, сторони обґрунтовано вважають за можливе призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу.

Виходячи з обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне винести у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_4 , яким затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.368, 370, 373, 374, 474-475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 20 квітня 2019 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази:

- слід пальця руки, розміром 28х15, вилучений 01.02.2019 при огляді місця події, згідно постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 04.03.2019 залишити при матеріалах кримінального провадження в Івано-Франківській місцевій прокуратурі.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1430 (одну тисячу чотириста тридцять) гривень процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1