Справа № 159/5440/19
Провадження № 1-кп/159/388/19
УХВАЛА
28 листопада 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 190 300 100 005 42 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, утриманців не має, не працюючого, раніше не притягався до кримінальної відповідальності,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:
08.11.19 р. до суду надійшло клопотання представника власника майна, що арештоване у розглядуваному кримінальному провадженні за ухвалою слідчого судді Луцького міськрайсуду від 31.07.19 р., а саме - автомобіля марки "Зил - 131", н. з. НОМЕР_1 , 79 р. випуску, номер кузува - НОМЕР_2 , - ОСОБА_7 - адвоката. Клопотання обгрунтоване тим, що при розгляді клопотання слідчого на накладення арешту на цей автомобіль як його майно, власник автомобіля присутнім не був. Вважає арешт необгрунтованим, а також зазначає, що потреба у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала. Власником цього автомобіля є ОСОБА_7 , у якого автомобіль є вилученим та поміщеним на територію Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області. ОСОБА_7 цей автомобіль передав у користування ТОВ "Наша Тара" за оплатним договором від 10.03.16 р., посвідченим нотаріально. Користувач використовував автомобіль у своїй господарській діяльності. Вилучення автомобіля є перешкодою орендареві у використанні т/з і у зв"язку з простоєм, необхідністю підшуковування іншого т/з, зазнаються збитків. Покликаючись на ч. 1 ст. 170, ч. 1 ст. 174 КПК України, судову практику, просить арешт скасувати.

У судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення клопотання до вирішення справи по суті, а після дослідження письмових доказів у справі - у вирішенні цього питання поклався на розсуду суду.

Інші учасники судового засідання проти задоволення клопотання не заперечили.

Суд, врахувавши обгрунтування клопотання та надані на їх підтвердження докази; заслухавши думки учасників судового засідання, приходить до висновку про те, що клопотання є безпідставним та не підлягає до задоволення і на даний час є передчасним.

Та обставина, що вказаний заявницею автомобіль, дійсно, є у законному володінні її довірителя, стверджується матеріалами справи.
На даний час автомобіль є речовим доказом у справі, що стверджується копією відповідної постанови слідчого.
За ухвалою слідчого судді Луцького міськрайсуду від 31.07.19 р. клопотання слідчого про арешт майна - спірного автомобіля - було задоволено повністю. Розгляд питання провадився у відсутності власника чи володільця майна ( його представника).
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, третіх осіб, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
За ст. 174 КПК України інший власник або володілець майна, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Фактично заявниця обгрунтовує клопотання як доводами про необгрунтованість накладення арешту на майно, так і, одночасно, тим, що на даний час у подальшому його застосуванні відпала потреба.
Оскільки заявниця не надала суду доказів того, що в порядку ст. 174 КПК України вона чи її довіритель подавали до слідчого судді клопотання про скасування арешту; що вона чи її довіритель оскаржували судове рішення про накладення арешту, суд вважає, що доводи про необгрунтованість накладення арешту на увагу не заслуговують і є голослівними.
Оскільки заявниця та її довіритель не надали суду доказів того, що власник майна передав його в оренду іншій юридичній особі за господарським договором і у зв"язку з арештом майна маються виробничі втрати у тієї чи іншої юридичної особи; а автомобіль є речовим доказом у справі та був предметом судової експертизи, суд вважає, що підстав для висновку про те, що до вирішення справи по суті підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт автомобіля відпали, немає.
Тому суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні клопотання.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170 174 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду на протязі 7 - ми днів з моменту її проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1