Справа №150/145/19
Провадження по справі №1-кс/150/190/19
УХВАЛА
01 жовтня 2019 року с. Мазурівка

Слідчий суддя Чернівецького районного суду Вінницької області в складі ОСОБА_1 , отримавши клопотання слідчого СВ Чернівецького відділення поліції Могилів Подільського відділу поліції Головного управління національної поліції України у Вінницькій області про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, пенсіонера

в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023 від 07.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП ГУНП України у Вінницькій області ОСОБА_3 звернувся до районного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_2 в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023 від 07.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Слідчий суддя дослідивши матеріали провадження, дійшов наступного висновку.
Із матеріалів, доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_2 , зокрема, із повідомлення ОСОБА_2 про підозру від 04.09.2019 року та із самого клопотання, вбачається, що ОСОБА_2 являється інвалідом третьої групи (трудове каліцтво). Однак, як свідчить довідка характеристика, видана виконкомомо Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 12.04.20-19 року за №152, ОСОБА_2 являється інвалідом другої групи.
Кримінальним процесуальним законодавством не передбачено повернення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Проте, відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України та ч. 1 ст. 26 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні сторонами кримінального провадження своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Частиною 6 статті 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Разом з тим, частиною 2 статті 185 КПК України передбачено, якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням.
Виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, враховуючи викладені обставини, приходжу до переконання, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_2 у відповідності до п. 19 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 26, ч. 2 ст. 185 КПК України підлягає поверненню ініціатору.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст., ст. 7, 26, 19, 185 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Чернівецького відділення поліції Могилів Подільського відділу поліції Головного управління національної поліції України у Вінницькій області про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_2 , в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023 від 07.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, - повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Відповідно до ч.5 ст.532 КПК України ухвали слідчого судді, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Відповідно до ч.2 ст.21 КПК України ухвала суду, що набрала законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1