Постанова

Іменем України
20 листопада 2019 року
м. Київ
Справа №127/2548/17
Провадження № 51-2791км18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції
захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 23 квітня 2019 року, за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Правдине Білозерського району Херсонської області, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 296 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 02 листопада 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 296 КПК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено від відбування покарання.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 заподіяну шкоду: матеріальну в сумі 9161 грн 50 коп, моральну у розмірі 100 000 грн.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23 квітня 2019 року вирок суду першої інстанції змінено, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 50 000 грн. В решті вирок залишено без змін.
За обставин, встановлених судом та викладених у вироку, ОСОБА_8 23 квітня 2016 року, о 22 год 30 хв, перебуваючи на вул. М. Шимка у м. Вінниці у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, демонструючи зверхнє ставлення до інших осіб, ігноруючи норми моралі та елементарні правила поведінки в суспільстві, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося нецензурною лайкою в присутності неповнолітніх, характеризувалось особливою зухвалістю, та виразилось в безпричинному триваючому нанесенні ударів кулаками та ногами по тулубу та у голову ОСОБА_9 , внаслідок чого потерпілому були заподіяні легкі тілесні ушкодження.
Зокрема, ОСОБА_8 безпричинно раптово схопив за волосся неповнолітню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою, після чого отримав зауваження від її батьків - ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Продовжуючи свої злочинні дії, ігноруючи прохання заспокоїтись, пішов вслід за вказаними особами та, наздогнавши їх поблизу будинку АДРЕСА_2 , вдарив потерпілого ОСОБА_9 кулаком у обличчя та наніс декілька ударів ногою у живіт, порвав його куртку, після чого ОСОБА_11 звільнила ОСОБА_9 і вони продовжили свій рух у напрямку місця проживання.
Однак, ОСОБА_8 продовжував переслідувати ОСОБА_9 , знову наздогнав його та продовжуючи хуліганські дії, завдав йому удар у тулуб, внаслідок чого останній впав на землю, а ОСОБА_8 , використовуючи безпорадний стан потерпілого, наносив удари ногами в область тулуба, доки його дії не зупинила ОСОБА_11 .
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить змінити оскаржувану ухвалу апеляційного суду в частині стягнення з засудженого ОСОБА_8 моральної шкоди в сумі 50 000 грн. Вважає, що вказаний розмір моральної шкоди не відповідає понесеним потерпілим внаслідок злочину моральним та фізичним стражданням через заподіянні тілесні ушкодження, а також засадам розумності, виваженості та справедливості. Також зазначає, що апеляційний суд не навів належного обґрунтування щодо розміру моральної шкоди, обмежившись лише загальними фразами, а тому дійшов необґрунтованих та хибних висновків в цій частині. Просить стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 3 000 грн.
Позиції учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_6 в режимі відеоконференції підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор, посилаючись на безпідставність наведених у касаційній скарзі доводів, вважав, що оскаржуване судове рішення слід залишити без зміни.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин неприбуття до Суду від них не надходило.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та викладені у касаційній скарзі доводи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 296КК України в касаційній скарзі не заперечуються.
Що стосується доводів захисника про незаконність ухвали апеляційного суду в частині розміру моральної шкоди, стягненої на користь потерпілого ОСОБА_9 , колегія суддів вважає їх безпідставними, при цьому виходить з наступного.

Зі змісту ст. 128 КПК України вбачається, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Із системного аналізу чинного законодавства слідує, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, у порушенні стосунків з оточуючими людьми, та у настанні інших негативних наслідків.
При цьому розмір відшкодування моральної шкоди (немайнової) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Крім того, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
На думку Суду, апеляційний суд дотримався вказаних вимог закону при перегляді вироку суду в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_9 заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 на його користь моральної шкоди на суму 100 000 грн (т. 1 а. п. 23-24).
Суд першої інстанції повністю задовольнив позовні вимоги потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди.
Із ухвали апеляційного суду убачається, що суд обґрунтовано погодився з висновками суду першої інстанції, що внаслідок вчиненого кримінального правопорушення різко змінився уклад життя потерпілого ОСОБА_9 в сторону погіршення, врахував сильні душевні страждання останнього, пережитий емоційний стрес за свою сім`ю та неповнолітню доньку, неодноразове його перебування на стаціонарному лікуванні. Крім того враховано й те, що ОСОБА_9 є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду.
Задовольняючи частково апеляційну скаргу обвинуваченого в частині стягнення розміру моральної шкоди, апеляційний суд вказав щодо помилкового врахування судом першої інстанції вчинення ОСОБА_8 злочину середньої тяжкості, так як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, в результаті вчинення якого ОСОБА_9 були спричинені легкі тілесні ушкодження, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
При цьому, з урахуванням фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, причин виникнення конфлікту, обґрунтованості доводів потерпілого ОСОБА_9 щодо спричиненої йому моральної шкоди, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, матеріального стану обвинуваченого ОСОБА_8 , наявності у нього малолітньої дитини, непрацевлаштованості, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відсутності співмірності між вказаними обставинами у їх сукупності та розміром стягненої місцевим судом моральної шкоди.
Таким чином, змінюючи вирок суду першої інстанції в частині відшкодування завданої моральної шкоди, апеляційний суд обґрунтовано прийняв рішення, що саме стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 грн відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості з врахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_9 і на які він посилався у позовній заяві, та тих обставин, із якими законодавець пов`язує визначення характеру та ступеню немайнових втрат.
З таким рішенням погоджується і суд касаційної інстанції, оскільки відсутні підстави вважати такий розмір стягненої моральної шкоди необґрунтованим.
Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Усі наведені засудженим в апеляційній скарзі доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги захисника, належним чином перевірені із зазначенням достатніх та обґрунтованих підстав постановленого рішення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 23 квітня 2019 року стосовно засудженого ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3