ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/4955/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/523/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18.04.2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Тамань, Темрюкського району, Краснодарського краю РФ, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого;
?15.06.2004 року Каланчацьким районним судом Херсонської області за ч.3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
?21.10.2005 року Керченським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 187, ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі
?03.02.2006 року Комсомольським районним судом м. Херсона за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі, звільнений по закінченню строку відбування покарання 21.08.2015 року;
?28.03.2017 року Херсонським міським судом Херсонської області за ст. 186 ч. 2 КК України до 04 років 06 місяців позбавлення волі. Зараховано у строк покарання період попереднього ув`язнення з 15.07.2016 року по 28.04.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні заяви засудженогоОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення його від відбування покарання.
В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_7 є особою, раніше неодноразово судимою, в тому числі за особливо тяжкий злочин, за який відбував реальне покарання у виді 10 років позбавлення волі. Проте, це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки менше ніж через рік після звільнення з місць позбавлення волі, в період непогашеної судимості, ОСОБА_7 знову вчинив три епізоди умисного тяжкого злочину, покарання за який відбуває на даний час.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 ставить питання про скасування ухвали суду з постановленням нової ухвали, якою просить звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання. В обґрунтування своїх доводів, посилається на те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував всі обставини, які доводять, що він виправився, сумлінно працював у промисловій зоні, за сумлінну поведінку та ставлення до праці переведений до дільниці соціальної реабілітації, де постійно працює на виробництві, має три заохочення, підтримує соціальні зв`язки, не має ніякої загрози для суспільства.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу; думку прокурора, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Матеріали особової справи містять відомості про те, що ОСОБА_8 засуджено 28.03.2017 року Херсонським міським судом Херсонської області за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Зараховано у строк покарання період попереднього ув`язнення з 15.07.2016 року по 28.04.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З досліджених судом першої інстанції характеристики та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_7 на даний час працевлаштований на контрагентському об`єкті різноробочим, до роботи ставиться добре, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, роботи із благоустрою установи та дільниці соціальної реабілітації виконує під контролем адміністрації. На заходи виховного випливу реагує, але висновки робить несвоєчасно. Протягом строку відбування покарання має три заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці (23.07.2018, 13.11.2018,18.03.2019 року). 03.08.2018 року за постановою начальника установи переведений до дільниці соціальної реабілітації цієї колонії. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія».
Разом з цим, матеріали особової справи на засудженого містять дані про те, що ОСОБА_7 є особою, раніше неодноразово судимою, в тому числі за умисні тяжкі злочини, передбачені ст. 153 ч.2, 187 ч. 1, 186 ч.2 КК України та умисний особливо тяжкий злочин, передбачений 153 ч. 2 КК України, відбував покарання у місцях позбавлення волі, проте, це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки менше ніж через рік після звільнення з місць позбавлення волі, в період непогашеної судимості, знову вчинив три епізоди умисного тяжкого злочину, покарання за який відбуває на даний час.
Оцінюючи вказані відомості про особу засудженого та ставлення його до праці за час відбування покарання у сукупності, а не лише за короткий проміжок часу, що передував зверненню з клопотанням, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_7 , навіть за наявності трьох заохочень, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
При цьому суд обґрунтовано не прийняв до уваги долучені захисником, як докази виправлення засудженого, розписки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про відшкодування їм майнової шкоди ОСОБА_7 , оскільки зміст вказаних розписок свідчить, що відшкодування майнової шкоди потерпілим відбулось лише 17.04.2019 року, тобто безпосередньо перед вирішенням питання про застосування до ОСОБА_7 умовно дострокового звільнення.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги визнаються апеляційним судом не достатніми для її задоволення та звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково, оскільки матеріали справи не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405 , 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18.04.2019 року про відмову в умовно-достроковому звільнені від відбування покарання засудженому ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: три підписи
З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_2