Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9407/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.199 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №296/9407/19 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 26 вересня 2019 року,
в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну, та ухвалити нову ухвалу якою застосувати до його підзахисної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем тимчасового проживання - АДРЕСА_1 , з покладенням на неї виконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. При цьому, зазначає, що в порушення вимог ч.3 ст.315 КПК України, суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання не розглянув клопотання сторони захисту та не змінив запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченої. Вважає, що суд, враховуючи припущення прокурора з вірогідною підставою прийшов до незаконного висновку про наявність можливих (непідтверджених будь-якими належними доказами) ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України. Судом першої інстанції при розгляді клопотання прокурора, не прийняті до уваги суттєві обставини кримінального провадження, а саме, що стосуються умисних дій ОСОБА_8 , які б були спрямовані на вчинення нею вбивства потерпілого, її дії були самозахистом від нападу на неї потерпілим. Вказує на відсутність обґрунтованої підозри про умисне вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Суд не прийняв до уваги звернення сторони захисту на порушення прокурором вимог ч.1 ст.199 КПК України, згідно якої клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор не пізніше ніж за 5 днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Обвинувачена ОСОБА_8 має можливість та усвідомлює необхідність дотримуватись запобіжного заходу, призначеного судом, і мати належну процесуальну поведінку, а тому вважає, що вищенаведені доводи та вимоги КПК України дають підстави стверджувати, що цілодобовий домашній арешт повною мірою забезпечить мету обрання запобіжного заходу і без застосування виключного запобіжного заходу як тримання під вартою.

Згідно оскарженої ухвали Корольовського районного суду м.Житомира від 26 вересня 2019 року, запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено без змін - у виді тримання під вартою, з продовженням строку цього запобіжного заходу на 60 діб до 24 листопада 2019 року (включно) без права внесення застави.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченої, які просили апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора, яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з виділених матеріалів судового провадження №296/9407/19, в провадженні Корольовського районного суду м.Житомира перебуває кримінальне провадження №0003174 від 28.07.2018 відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України. Кримінальне провадження відносно останньої перебуває в провадженні суду першої інстанції з 23.09.2019.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження №296/9407/19, 26.09.2019 в судовому засіданні Корольовським районним судом, в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто письмове клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої (а.п.8-9) та клопотання адвоката ОСОБА_7 , підтримане обвинуваченою, про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_8 на більш м`який, а саме домашній арешт.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченої під вартою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, та доводи адвоката, щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченій на більш м`який, з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Вирішуючи зазначені клопотання як прокурора, так і сторони захисту, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшилися й виправдовують тримання під вартою обвинуваченої.

Апеляційні посилання адвоката обвинуваченої, що його підзахисна дала правдиві показання про обставини кримінального правопорушення, своєю поведінкою сприяє органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення, має можливість та усвідомлює необхідність дотримуватись умов запобіжного заходу, на думку апеляційного суду не можуть, в цьому випадку, бути тими беззаперечними стримуючими факторами та доказами котрі переконливо забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_8 в разі зміни їй запобіжного заходу на більш м`який.

Крім того, як вбачається з доводів клопотання прокурора, та що знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, обвинувачена не має постійного місця роботи та проживання, зареєстрована в Запоріжській області, тимчасово проживає в Житомирі, має не міцні соціальні зв`язки. Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої під вартою та стороною захисту в судовому засіданні не доведені.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції перевірив доводи адвоката щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_8 .

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції що в разі зміни міри запобіжного заходу обвинуваченій на більш м`який, а саме домашній арешт, на чому наполягає адвокат в скарзі, може призвести до незаконного впливу ОСОБА_8 на свідків у провадженні, до переховування від суду, чи до вчинення інших правопорушень.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суспільно-небезпечні наслідки дій, що інкримінуються обвинуваченій, передбачене законом покарання, характеризуючі дані обвинуваченої, вказують на необхідність врахування реальної можливості вчинення нею неправомірних дій.

Апеляційні доводи адвоката про порушення прокурором при подачі клопотання про продовження строку тримання під вартою, вимог ч.1 ст.199 КПК України, не є такими, що вказують на істотне порушення прокурором вимог кримінального процесуального закону та не можуть бути підставою для скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу, що питання винності та кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 , як фактичні обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, є питанням виключно судового розгляду провадження по суті.

При цьому, всі викладені адвокатом апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом при продовженні обвинуваченій строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, вирішуючи клопотання, як прокурора про продовження строку тримання під вартою, так і адвоката обвинуваченої щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання її винною, дані про особу обвинуваченої, яка обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, та відповідно наявність передбачених ст.177 КПК ризиків переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 26 вересня 2019 року, якою запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_8 , залишено без змін - у виді тримання під вартою та продовжено строк дії цього запобіжного заходу на 60 діб до 24 листопада 2019 року (включно), без права внесення застави, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :