В И Р О К
Іменем України

08 листопада 2019 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000356 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, висунуте ОСОБА_5 та визнане судом недоведеним.

Сьомого квітня 2017 року близько 22 год. 10 хв. обвинувачений ОСОБА_5 , керуючи технічно-справним автомобілем «Субару Форестер», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по 8 км + 260 м автодороги «Житомир Могилів-Подільський», в смт. Гуйва, Житомирського району у напрямку м. Бердичів, порушуючи вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, при виявленні на проїзній частині пішохода ОСОБА_7 , який перетинав її зліва на право в безпосередній близькості до пішохідного переходу, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та здійснив наїзд на ОСОБА_7 .

Внаслідок цієї ДТП пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток основи черепа, розриву спинного мозку, крововиливів під м`які мозкові оболонки, переломів ребер по 3 анатомічним лініям, розриву перикарду, легені, капсули селезінки, перелому лонної кістки, крововиливів в м`які тканини, садна та рана тіла, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_7 .

Отже, стороною обвинувачення дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Пояснення учасників кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому діянні не визнав та пояснив, що 07.04.2017 він разом із родиною їхав на автомобілі зі швидкістю 60 км/год з Києва до м. Бердичева по неосвітленій дорозі із увімкненим дальнім світлом фар, яке він перемикав на ближнє, коли наближалися зустрічні автомобілі. Проїхавши пішохідний перехід, він відчув удар в капот, після чого плавно з`їхав на узбіччя та зупинився. На дорозі він побачив тіло потерпілого без ознак життя. Вони з дружиною зупинили попутній автомобіль, викликали швидку та працівників поліції. Після цього він сів у свій автомобіль та побачив, що у ньому горіло ближнє світло фар, оскільки за декілька секунд до зіткнення у зустрічній смузі руху їхала інша машина і щоб не засліпити їй дорогу він перемкнув світло фар на ближнє. Категорично стверджував, що не бачив потерпілого до моменту зіткнення через відсутність будь-якого освітлення на дорозі та було увімкнене ближнє світло фар.

За свідченнями ОСОБА_8 в квітні 2017 роки близько 22 години вона разом із чоловіком ОСОБА_5 , свекрухою та донькою їхали з Києва до Вінниці на автомобілі «Субару», при цьому вона сиділа на передньому пасажирському сидінні. Виїхавши за межі м. Житомира та рухаючись на неосвітленій ділянці без жодних ліхтарів, проїхавши пішохідний перехід, зненацька відчула удар в автомобіль у частину лобового скла зі сторони водія, а тому подумала, що вони збили тварину, оскільки весь час вона дивилася на дорогу, але будь-яких пішоходів не бачила через темряву. Вийшовши з автомобіля, побачила як на землі лежав потерпілий із кров`ю на голові, одягнутий у темний одяг. Вона зупинила автомобіль, який наближався до місця ДТП, і вони разом із водієм цього автомобіля почали викликати швидку та поліцію. Зауважила, що під час проведення із обвинуваченим слідчого експерименту погодні умови, природнє освітлення, положення автомобіля обвинуваченого та одяг статиста, що відображав потерпілого, суттєво відрізнялися від тих, які були на час ДТП.

ОСОБА_9 суду пояснила, що 07.04.2017 близько 22 години вона разом із татом ОСОБА_5 , мамою та бабусею їхали на автомобілі «Субару» із увімкненими фарами, в той час на вулиці було дуже темно. В цей час вона відчула удар в автомобіль, однак на дорозі нікого не побачила. У зв`язку з цим тато зупинив автомобіль та вийшов з мамою подивитися кого вони збили, а вона лишилися біля машини і нічого не бачила.

ОСОБА_10 вказала, що 07.04.2017 близько 22 год. вона разом із родиною їхала з Києва до Вінниці, перебуваючи на задньому пасажирському сидінні. В той вечір було дуже темно, вона задрімала і прокинулась від гальмування автомобіль, а коли він повністю зупинився вона побачила розбите лобове скло зі сторони водія. Вона вийшла з автомобіля, але нікуди не відходила, проте на дорозі побачила лежачу людину.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що коли вона була понятою під час слідчого експерименту, то в ході відтворення обставин ДТП, знаходячись на місці водія їй не було видно статиста, а саме слідчого, який відтворював пішохода і переходив проїжджу частину, оскільки статист так само як і пішохід, був у темному одязі, а ділянка дороги не освітлювалася. Зауважила, що якби вона не знала про наявність статиста, який переходив дорогу, то його не було б видно водію. Працівникам поліції не сподобались її твердження про те, що статиста видно не було і вони почали переконувати її у зворотньому. Внаслідок втоми та поганого самопочуття вона підписала протокол слідчого експерименту не читаючи його. У подальшому слідчий приїжджав до неї додому, розпитував про слідчий експеримент та переконував її у своїй версії подій, що відбувались під час слідчого експерименту.

ОСОБА_12 вказав, що близько двох років тому вночі вони разом із ОСОБА_13 були понятими в ході слідчого експерименту із обвинуваченим ОСОБА_5 на дорозі, що веде до м. Бердичева. Він разом із ОСОБА_13 сіли на задні пасажирські сидіння автомобілю та працівники поліції питали чи їм видно пішохода, роль якого виконував інший понятий у темному одязі, при увімкненому світлі фар. Він чітко пам`ятає, що при ближньому світлі фар статиста не було видно, а при дальньому світлі він його бачив. Зауважив, що ОСОБА_13 сперечалася із працівниками поліції, але він не пам`ятає про що. В кінці слідчої дії він підписав протокол, не читаючи його.

Докази сторони обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_5 із зазначенням мотивів з яких суд їх відкидає.

Згідно із рапортами від 08.04.2017 до чергової частини Житомирського РВП надійшло повідомлення від ОСОБА_14 про те, що цього ж дня на автодорозі «Житомир Могилів-Подільський» автомобіль збив людину та надійшло анонімне повідомлення про ДТП на цій й же дорозі (том 2, а.к.п. 1-2).

Відповідно до протоколу огляду місця ДТП від 07.04.2017 з ілюстративними таблицями на автомобілі «Субару Форестер», державний номерний знак НОМЕР_1 виявлені наступні механічні пошкодження: розлом розсіювача лівої фари головного світла, відшарування лакофарбового покриття кришки моторного відсіку із лівої сторони, руйнація переднього вітрового скла в лівій частині, розлому лівого дзеркала заднього виду. Також на смузі руху у напрямку до м. Бердичева був виявлений труп ОСОБА_7 , голова якого знаходилась в напрямку правого узбіччя. Крім цього, до даного протоколу надана схема де зафіксоване місце розташування згаданого трупа, сумки та папки з документами, осипу скла із лівої фари головного світла, осипу скла і пластмаси, туфля на ліву ногу, речовини бурого кольору, а також місце розташування автомобіля «Субару Форестер», що також відображено у відеозаписі на диску, який був оглянутий відповідно до протоколу огляду предметів від 08.04.2017 (том 2, а.к.п. 3-16, 17-18).

Відповідно до висновку експерта №3/319 від 06.06.2017 робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобіля «Субару Форестер» знаходилась в технічно працездатному стані як на момент огляду, так і під час ДТП, а зовнішні світлові прилади на момент ДТП перебували у технічному працездатному стані, проте на час огляду знаходилися у технічно несправному стані, внаслідок аварійних механічних пошкоджень, які виникли у процесі ДТП. Водночас, у вказаному автомобілі не встановлено яких небудь характерних ознак раптової відмови або технічної несправності систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху і могли б знаходитися у причинному зв`язку із виникненням аварійної обстановки та даної ДТП. Визначити режим роботи фар головного світла наведеного автомобіля в момент ДТП відноситься до компетенції експертизи за спеціальністю 10.3 «Дослідження деталей транспортних засобів», а тому відповісти на питання яке світло фар було у автомобілі обвинуваченого на час ДТП не виявилось можливим (том 2, а.к.п. 26-39).

Згідно із висновком експерта №344 від 08.05.2017 на тілі трупа потерпілого ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток основи черепа, розриву спинного мозку, крововиливів під м`які мозкову оболонки, переломів ребер по 3 анатомічним лініям, розриву перикарду, легені, капсули селезінки, перелому лонної кістки, крововиливів у м`які тканини, саден та ран тіла, які складають тупу поєднану травму тіла, тобто утворилися від контактів із твердими тупими предметами, що мають обмежену переважаючу пласку поверхню, ребра, якими могли бути виступаючі частини автомобіля, що рухався, із подальшим викиданням тіла на тверде дорожнє покриття та додатковим його травмуванням. Дані ушкодження утворилися не виключено 07.04.2017 близько 22 години під час травмування пішохода ОСОБА_7 автомобілем, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у причинному зв`язку із смертю останнього. Смерть ОСОБА_7 настала в межах доби до часу розтину трупа від тупої поєднаної травми тіла, що супроводжувалася переломами кісток скелету, ушкодженнями внутрішніх органів та зовнішньою і внутрішньою кровотечами. В момент первинного контакту потерпілий знаходився у вертикальному чи близькому до нього положенні та більш вірогідним є те, що первинно контактуючою була задньо-бокова поверхня правої гомілки. У крові трупа ОСОБА_7 виявлено етиловий спирт у концентрації 4,2%, що відноситься до тяжкого алкогольного сп`яніння (том 2, а.к.п. 21-23).

Згідно із висновку експерта №1824/48 від 31.08.2017 швидкість автомобіля «Субару Форестер» в момент ДТП складала приблизно в межах 50-80 км/год. (том 2, а.к.п. 58-60)

За даними Житомирського Обласного центру з гідрометеорології 07.04.2017 близько 22 год. 05 хв. на 8-ому км. + 260 м. автодороги Житомир Могилів-Подільський було хмарно, без опадів, метеорологічна дальність видимості у зазначений час становила 10 км. (том 2, а.к.п. 40).

Лист Служби автомобільних доріг у Житомирській області №11-02/791 від 27.04.2017 підтверджує наявність на автодорозі «Житомир Могилів-Подільський» відповідних дорожніх знаків, які зафіксовані у схемі до протоколу огляду ДТП, у тому числі знак про наявність пішохідного переходу (том 2, а.к.п. 41-42).

З висновку №292 від 08.04.2017 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 на час вчинення ДТП перебував у тверезому стані (том 2, а.к.п. 19).

Усі вищенаведені докази лише доводять існування ДТП, її наслідків у вигляді смерті ОСОБА_7 , а також підтверджують швидкість ОСОБА_5 , відсутність у нього стану алкогольного сп`яніння та містять відомості щодо погодних умов і наявності дорожніх знаків, але такі докази будь-яким чином не доводить винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочині.

Окрім цього, стороною обвинувачення на підтвердження вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину наданий протокол слідчого експерименту від 17.06.2017, з якого вбачається, що ОСОБА_5 показав напрямок до м. Бердичева куди він рухався на автомобілі з увімкненим дальнім світлом фар, останній вказав місце на проїзній частині, де пішохід перебігав дорогу зліва на право відносно напрямку руху та слідчим було встановлено, що об`єктивна видимість пішохода настає на 3,5 секунді, що відповідає 58,1 м. (том 2, а.к.п. 43-46).

Однак, суд не може визнати такий протокол допустимим доказом, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Як вбачається із протоколу проведення слідчого експерименту ОСОБА_5 вказував про те, що пішохід перебігав дорогу у темпі швидкого бігу.

Разом з цим, у своїх зауваженнях до цього протоколу обвинувачений зазначив, що він не бачив пішохода взагалі, а тому не міг вказувати з яким темпом пішохід перетинав проїзну частину дороги, що відповідає показам у суді обвинуваченого та понятої ОСОБА_11 , а також узгоджується із показами свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які у суді також стверджували, що на дорозі взагалі нікого не бачили, у тому числі, пішоходів.

З огляду на викладене, а також зважаючи на відсутність інших очевидців ДТП, для суду є незрозумілим яким чином під час слідчого експерименту було встановлено, що пішохід перетинав проїзну частину перебігаючи її, та ще й у темпі швидкого бігу.

Окрім цього, у суді ОСОБА_12 , який був понятим під час слідчого експерименту, зазначав, що видимість пішохода встановлювалась як при дальньому, так і при ближньому світлі фар, однак протокол слідчого експерименту містить посилання лише на використання дальнього світла фар, що суперечить ч. 6 ст. 240 КПК України, згідно із якою у протоколі проведення слідчого експерименту докладно викладаються умови і результати його проведення.

З огляду на вищевикладене, а також ураховуючи те, що стороною обвинувачення не надано будь-яких доказів на спростування показань обвинуваченого про те, що у момент зіткнення в його автомобілі було увімкнене ближнє світло фар, у суду виникають об`єктивні сумніви у достовірності викладених у протоколі слідчого експерименту даних та їх відповідність реальній обстановці ДТП, а згідно із ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, суд звертає увагу на те, що у висновку експерта №3/319 від 06.06.2017 не надано відповіді на запитання про те, яке світло фар було увімкнене в автомобілі обвинуваченого на момент ДТП через відсутність в експерта компетенції на дослідження в даній галузі, а сторона обвинувачення, у свою чергу, не вжила інших передбачених законом заходів для визначення режиму роботи фар в автомобілі обвинуваченого під час зіткнення, а саме дальнього чи ближнього світла фар.

За таких обставин, суд визнає недопустимим доказом протокол слідчого експерименту від 13.06.2017 із ОСОБА_5 , а також висновок експерта №569/606/17-25 від 25.07.2017, адже цей висновок був проведений з використанням вихідних даних та обмірів, що були встановлені, у тому числі, під час слідчого експерименту (том 2, а.к.п. 48-53).

Мотиви ухвалення виправдувального вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КК України кримінально карним діянням є порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
При цьому об`єктивна сторона даного злочину характеризується діяннями, що полягають у порушенні правил безпеки руху, суспільно-небезпечними наслідками, тобто смерть потерпілого, а також причинним зв`язком між діяннями і наслідками.
Відповідно до пункту 12.3 Правил дорожнього руху України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Отже, порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху України має місце лише тоді, коли водій мав об`єктивну спроможність виявити небезпеку для руху, яка згідно пункту 1.10 цих Правил полягає у зміні дорожньої обстановки, у тому числі і у появі рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її.

З протоколу огляду місця ДТП та відеозапису до нього вбачається, що ДТП, яка відбулась о 22 годині 10 хв., сталася у похмуру погоду на неосвітленій ділянці дороги, тобто в умовах відсутності як природнього, так і штучного освітлення, потерпілий ОСОБА_7 , всупереч п.п. 4.4, 4.14 «а» Правил дорожнього руху України вийшов на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху, жодним чином не виділивши себе на проїзної частини дороги, був одягнутий у темний одяг та не мав будь-яких світловідбиваючих елементів, що на думку суду, підтверджує покази обвинуваченого, про те, що він не бачив потерпілого до зіткнення.

Крім цього, потерпілий перебував у стані тяжкого алкогольного сп`яніння, що могло вплинути на правильність оцінки ним дорожньої обстановки при перетині проїзної частини поза межами пішохідного переходу.

До того ж, локалізація пошкоджень в автомобілі обвинуваченого, які зосереджені у лівій передній частині з боку водія, та висновок судово-медичної експертизи трупа потерпілого, за яким первинно контактуючою була задньо-бокова поверхня правої гомілки ОСОБА_7 , вказують, що потерпілий ОСОБА_7 до моменту зіткнення знаходився не безпосередньо перед автомобілем «Субару Форестер», а з його лівого боку, де світло від фар не розсіювалося та не освітлювало бокову ділянку дороги.

Відсутність слідів гальмування чи раптової зміни напрямку руху автомобіля обвинуваченого, на думку суду, лише підтверджує той факт, що обвинувачений не бачив потерпілого до зіткнення, адже у протилежному випадку у водія ОСОБА_15 спрацювала б природня реакція на раптову появу ОСОБА_16 на проїзній частині, яка б проявилась у вигляді гальмування чи різкого вивертання керма для зміни напрямку руху.

Наведені обставини у своїй сукупності та у сукупності із показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 вказують на правдивість версії сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_15 не бачив та не міг бачити потерпілого до моменту ДТП, а тому обвинувачений об`єктивно не був спроможний виявити таку небезпеку для руху, що вказує на відсутність порушення ОСОБА_5 п. 12.3 Правил безпеки дорожнього руху України та виключає в діях останнього склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Виходячи із закріпленого у статті 17 КПК України принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

При цьому, окрім вимоги доведення прокурором винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом, вказаної нормою закріплено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Отже, дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений, а обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Разом з тим, досліджені судом докази не доводять поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діянні.

Отже, у суду є розумний сумнів, щодо наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_5 складу інкримінованого йому злочину

У свою чергу, згідно із ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення

Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, та оцінюючи кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, дійшов переконливого висновку, що прокурором не доведено поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_15 підлягає виправданню за відсутність в діяннях останнього складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Судові витрати за проведення експертиз у розмірі 1780 грн. 96 коп. суд відносить на рахунок держави.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та виправдати за відсутністю в його діяннях складу зазначеного кримінального правопорушення.

Судові витрати за проведення експертиз у розмірі 1780 грн. 96 коп. віднести на рахунок держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 13.04.2017 на автомобіль «Субару Форестер», державний номерний знак НОМЕР_1 , який повернути власнику чи іншому законному володільцю.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Потерпілим, які не були присутніми у судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: