Справа № 308/6605/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури Закарпатської області радника юстиції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000097 від 16.04.2019 за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна ,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури Закарпатської області радник юстиції ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням, у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000097 від 16.04.2019 за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна.

Клопотання мотивовано тим, що до правоохоронних органів звернувся ОСОБА_4 із заявою про те, що головний архітектор Рахівського району ОСОБА_5 та директор КП «Архітектура Плюс» ОСОБА_6 вимагають у нього неправомірну вигоду за сприяння у виготовленні та погодженні схем розміщення архітектурних споруд (пункт обміну валют).

Після цього, 17.04.2019 в період із 17.00 год. по 18.00 год. ОСОБА_5 , знаходячись в своєму робочому кабінеті сектору містобудування та архітектури Рахівської РДА за адресою: м. Рахів, вул. Миру, 19, погодивши своїм підписом три схеми розташування тимчасових архітектурних споруд (пункти обміну валюти), одержав від ОСОБА_4 частину обумовленої суми неправомірної вигоди в розмірі 200 доларів США, чотири грошові купюри номіналом по 50 доларів США кожна, серія та номер MD 42392450A, GL02036524A, MG80257608A та MF69381891A, які попередньо були вручені ОСОБА_4 згідно протоколу від 17.04.2019.

У подальшому, 10.06.2019 приблизно о 09.40 год. ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, які полягали у його особистому протиправному збагаченні, знаходячись на терасі одного з кафе по вул. Миру, в м. Рахів, Закарпатської області, вимагав та одержав від ОСОБА_4 обумовлену суму неправомірної вигоди в розмірі 400 доларів США, а саме чотири купюри номіналом по 100 доларів США кожна, серією та номером KB30408468E, KG44110733B, KB73662026D, AB00462719T, які були вручені ОСОБА_4 згідно протоколу від 10.06.2019, за виготовлення чотирьох комплексних схем території для розміщення торгових павільйонів на території м. Рахів, а саме по вул. Миру, біля АЗС «ОККО», по вул. Київській, біля АЗС «Укрнафта», по вул. Б.Хмельницького, біля входу в парк, та по вул. Карпатська, біля входу в лікарню.

Після цього, о 10.02 год. ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні ювелірного магазину «Адамас» по вул. Миру, 30, в м. Рахів, обміняв у пункті обміну валют ТОВ ФК «Октава фінанс» вказані 400 доларів США на українські гривні.

В свою чергу, 10.06.2019 о 11.00 год. ОСОБА_5 , знаходячись в своєму робочому кабінеті, за адресою: м. Рахів, вул. Миру,19, Закарпатської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, які полягали у його особистому протиправному збагаченні, вимагав та одержав від ОСОБА_4 неправомірну вигоду в розмірі 900 доларів США, з яких 200 доларів США дійсні грошові купюри номіналом по 100 доларів США кожна, серією та номером HD60862942B, KB72865947H, а 700 доларів США імітаційні грошові кошти, за погодження вищевказаних чотирьох комплексних схем території для розміщення торгових павільйонів на території м. Рахів.

В клопотанні вказано, що 10.06.2019 о 12.11 год. проведено огляд у приміщенні ювелірного магазину «Адамас» по вул. Миру, 30, в м. Рахів, в ході чого у касира пункту обміну валют ТОВ ФК «Октава фінанс» ОСОБА_7 , вказані 400 доларів США, серією та номером KB30408468E, KG44110733B, KB73662026D, AB00462719T, які є предметом злочину, були вилучені.

Прокурор зазначає, що вказані грошові кошти тимчасово вилучені, оскільки є речовими доказами у кримінальному провадженні та зберегли на собі його сліди.

В клопотанні вказано, що грошові кошти 400 доларів США є предметом злочину, а тому є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Прокурор зазначає, що зазначене тимчасово вилучене майно, саме по собі та в сукупності з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а саме для з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, як тимчасово вилучення майна та його арешт.

Абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК України встановлено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення , збереження речових доказів.

Відповідно до ч 3. ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
В клопотанні вказано, що на даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані предмети та документи є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.

Прокурор зазначає, що накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, у тому числі як речових доказів.

В клопотанні прокурором вказано, що незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення, розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також може призвести до їх втрати, що сприятиме та уникнення осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, від передбаченої законом кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, як вказує прокурор виникла необхідність у зверненні до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 36, 131-132, 167-168, 170-173 КПК України, прокурор просить слідчого суддю: накласти арешт на майно тимчасово вилучене під час огляду 10.06.2019 у приміщенні ювелірного магазину «Адамас» по вул. Миру, 30, в м. Рахів, в касира пункту обміну валют ТОВ ФК «Октава фінанс» ОСОБА_7 , а саме: чотири купюри номіналом по 100 доларів США, серією та номером KB30408468E, KG44110733B, KB73662026D, AB00462719T.

Прокурор в судове засідання не з`явився, разом із тим до суду прокурор ОСОБА_8 , подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, та повідомив, що клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Неприбуття в судове засідання власника майна, відповідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Так, згідно протоколу огляду від 10.06.2019 року, у вказаний день о 12.11 год. проведено огляд у приміщенні ювелірного магазину «Адамас» по вул. Миру, 30, в м. Рахів, в ході чого у касира пункту обміну валют ТОВ ФК «Октава фінанс» ОСОБА_7 , вказані 400 доларів США, серією та номером KB30408468E, KG44110733B, KB73662026D, AB00462719T.

Разом із тим, згідно протоколу огляду та вручення грошових коштів вказані тимчасово вилучені, грошові кошти 400 доларів США серією та номером KB30408468E, KG44110733B, KB73662026D, AB00462719T було вручено гр. ОСОБА_4 , для участі у проведенні негласних слідчих дій (розшукових) направлених на пошук, фіксацію та отримання фактичних даних про вимагання та одержання від нього неправомірної вигоди.

Слідчий суддя вважає, доведеним, що виявлені та вилучені речі могли зберегти на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Слідчим в клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз, встановлення осіб винних у вчиненні кримінального правопорушення, та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури Закарпатської області радника юстиції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000097 від 16.04.2019 за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на майно тимчасово вилучене під час огляду 10.06.2019 у приміщенні ювелірного магазину «Адамас» по вул. Миру, 30, в м. Рахів, в касира пункту обміну валют ТОВ ФК «Октава фінанс» ОСОБА_7 , а саме: чотири купюри номіналом по 100 доларів США, серією та номером KB30408468E, KG44110733B, KB73662026D, AB00462719T.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1