печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,

слідчого у кримінальному провадженні ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за скаргою представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 03.05.2019,

ВСТАНОВИВ:
15.05.2018 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 того ж дня, на постанову слідчого Другого слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 03.05.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000182.

Вказану постанову вважає постановленою безпідставно, без належної перевірки доводів, викладених у заяві, а тому просить скасувати рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000182 та зобов`язати прокурора залучити ОСОБА_3 в якості потерпілого.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Слідчий ОСОБА_5 проти задоволення вимог скарги заперечував та просив відмовити в задоволенні.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши скаргу, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали провадження приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000182 від 28.02.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 03.05.2019 відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про визнання останнього потерпілим в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000182.

Цивільний позов у кримінальному провадженні ОСОБА_3 не подано.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою та у строки, передбачені КПК України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Так, в оскаржуваній постанові слідчий вказує, що є наявність очевидних та достатніх підстав вважати , що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК. Таким чином, слідчий вважає, що на даній стадії досудового розслідування не отримано достатніх та об`єктивних даних які б свідчили про спричинення заявнику якої небудь шкоди.

Слідчий суддя погоджується з такими доводами та вважає, що зазначене вказує на відсутність в органу досудового розслідування підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000182, а відтак слідчий суддя розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, про відсутність підстав для задоволення вимог скарги, з залишенням оскаржуваної постанови в силі.

Також, слідчим суддею в резолютивній частині ухвали допущено описку, а саме: неправильно зазначено посаду службової осби, яка брала участь в судовому засіданні, у якому постанволена ухвала, "процесуального укрівника досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні" замість правильного "слідчого у кримінальному провадженні", яку було виправлено в повному тексті ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 26, 303, 306, 307 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 03.05.2019 залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1