Справа № 631/2237/15-к
Провадження № 1-кп/638/1070/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю :
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000022від 15.01.2015, з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

26.02.2019 до Дзержинського райсуду м. Харкова надійшли матеріали кримінального провадження № 0000022від 15.01.2015, з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України, які були направлені на розгляд ухвалою Харківського апеляційного суду від 21.02.2019.

26.02.2019 зазначені матеріали кримінального провадження було розподілено судді ОСОБА_1 в порядку, передбаченому приписами ст. 35 КПК України, про що свідчить відповідний протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дзержинського райсуду м. Харкова.

Як встановлено в підготовчому судовому засіданні суддею ОСОБА_1 , як слідчим суддею, 23.12.2016 була розглянута скарга ОСОБА_5 на постанову слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону від 30.06.2016 про закриття кримінального провадження, за матеріалом досудового розслідування внесеного до ЄРДР за № 0000834 від 24.12.2015, за фактом вчинення співробітниками Генеральної прокуратури України та ГВ БКОЗ СБУ в Харківській області, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, по якому він є потерпілим.
В межах розгляду вказаної скарги ОСОБА_5 було встановлено, що зазначене кримінальне провадження № 0000834 від 24.12.2015, відомості про яке було внесено до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського райсуду м. Харкова, є похідним з кримінального провадження № 0000022 від 15.01.2015, з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України, так як зазначені в кримінальному провадженні № 0000834 від 24.12.2015 співробітники Генеральної прокуратури України та ГВ БКОЗ СБУ в Харківській області здійснювали досудове розслідування по кримінальному провадженню у відношенні ОСОБА_5 , тому обставини кримінального провадження № 0000022 від 15.01.2015 були предметом дослідження під час розгляду скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону від 30.06.2016 про закриття кримінального провадження.
За результатами розгляду вказаної скарги, ухвалою слідчого судді Дзержинського райсуду м. Харкова ОСОБА_1 від 23.12.2016 зазначена постанова слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону від 30.06.2016 про закриття кримінального провадження, за матеріалом досудового розслідування внесеного до ЄРДР за № 0000834 від 24.12.2015, за фактом вчинення співробітниками Генеральної прокуратури України та ГВ БКОЗ СБУ в Харківській області, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, була скасована.
Приписами ст. 75 КПК України передбачені обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, зокрема в п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України зазначено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Крім того, відповідно до ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування не має права брати участь у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст. ст. 75-79 цього Кодексу слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює. Питання про відвід ( самовідвід ) повинно вирішуватися з постановленням відповідної ухвали за наслідками розгляду заяв про відводи та самовідводи.
В розумінні положень ч. 2 ст. 81 КПК України заяву про самовідвід судді може розглянути той же суддя, в провадженні якого знаходиться справа.
Приписами ч.ч. 2, 4 ст. 82 КПК України передбачено, що у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею. Слідчий суддя, суддя ( судді ), на розгляд яких передається кримінальне провадження, або справа, визначається у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України.
Відповідно до положення статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», якою визначено дві вимоги щодо безсторонності суду: по-перше бути об`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву в його безсторонності.
Згідно з практикою ЄСПЛ, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).
Зазначену позицію ЄСПЛ підтримала і колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України у справі №5-15п12.
Також, у рішеннях «Білуха проти України» від 09.11.2006, «Ветштайн проти Швейцарії» від 28.10.1998 ЄСПЛ наголошує, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.
За пунктом 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Суддя під час здійснення судочинства зобов`язаний бути неупередженим та незалежним, не повинен виявляти будь-якої упередженості та особистих переконань керуватися під час прийняття рішення лише вимогами закону та фактами, які ним встановлені.
Таким чином, приймаючи до уваги наведене, вважаю необхідним заявити по вказаній справі самовідвід, так як вищевикладені обставини виключають можливість розгляду суддею ОСОБА_1 кримінального провадження № 0000022від 15.01.2015, з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України.
На підставі викладеного, ст.ст. 75, 76, 80-82, 314 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Заявити та задовольнити самовідвід судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 по кримінальному провадженню № 0000022від 15.01.2015, з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України.
Кримінальне провадження № 0000022від 15.01.2015, з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України, передати до канцелярії суду для подальшого розподілу відповідно до ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1