Провадження № 11-кп/4806/802/19
Закарпатський апеляційний суд
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження

27.09.2019 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевірив апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_2 поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Ужгородського міськрайонногосуду Закарпатської області від 06.09.2019.

Цією ухвалою у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою АДРЕСА_1 з 21 год. до 07 год. наступної доби, визначивши дату його закінчення 04.11.2019 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.152 КК України.

Цією ж ухвалою на обвинуваченого ОСОБА_3 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатись із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну; утриматись від спілкування з потерпілою ОСОБА_5 ..

Також ОСОБА_3 попереджено про те, що невиконання ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту тягне за собою обрання більш тяжкого запобіжного заходу, такого як тримання під вартою.

Відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та мотивуючи необхідність обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд першої інстанції вказав, що судове провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_3 триває. Разом з тим, посилання прокурора на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 152 КК України, які відносяться до категорії тяжких, не може безумовно свідчити про те, що ОСОБА_3 у випадку застосування до нього іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від органів досудового слідства або суду. Також суд першої інстанції констатував, що прокурор не вказано риси особистості або поведінки

-2-

обвинуваченого, які б виправдали його висновок про наявність небезпеки, що ОСОБА_3 має намір переховуватись від органів досудового слідства або суду (про необхідність оцінки таких обставин при обранні судом запобіжного заходу зазначив ЄСПЛ у рішенні у справі «Мамедова проти РФ» від 01.06.2006) та не названо конкретних аргументів, яким чином обвинувачений може впливати на хід кримінального провадження, яке на разі розглядається судом та які докази може сховати, спотворити чи знищити. Крім того судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_3 є учасником бойових дій, нагороджений відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції», також його нагороджено медаллю УПЦ КП, раніше не судимим, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, зокрема, матір обвинуваченого пенсійного віку й перебуває на диспансерному лікуванні, потребує стороннього догляду. Окрім цього, починаючи з 30.08.2019 був звільнений з-під варти, і до часу розгляду клопотання, не маючи жодного запобіжного заходу, обраного до нього, не уникав явки до суду. При цьому судом враховано побоювання потерпілої, що обвинувачений ОСОБА_3 може заподіяти шкоду такій.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду в частині застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, захисник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.09.2019 та відмовити у задоволенні клопотання прокурора повністю.

Дослідивши матеріали контрольного провадження №11-кп/4806/802/19, перевіривши апеляційну скаргу, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно відмовити, з таких підстав.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства - є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Згідно з ч.1ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Із матеріалів контрольного провадження вбачається, що обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.152 КК України, знаходиться у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції від 06.09.2019 до ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки строк дії попередньої ухвали про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сплив ще 30.08.2019.

Відповідно до постановленого рішення Конституційним судом України 13.06.2019 по справі № 3-208/2018(2402/18) № 4-р/2019, за конституційною скаргою ОСОБА_6 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

-3-

У своєму рішенні Конституційний Суд дійшов висновку, що положення частини другої статті 392 Кодексу в частині неможливості окремого апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою не гарантують особі ефективної реалізації її конституційного права на судовий захист, не відповідають критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), не забезпечують справедливого балансу інтересів особи та суспільства.

Разом з тим, в данному випадку під час судового засідання обвинуваченому ОСОБА_3 не продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи положення ст.392 КПК України та вищевказане рішення Конституційного Суду України, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.09.2019 в частині застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Вищенаведе не свідчить про те, що захисник ОСОБА_2 оскаржує рішення суду, яке не входить до передбаченого ст. 392 КПК України переліку ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню та оскарження якого не передбачено й іншими нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає окремому оскарженню.

За таких обставин, у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно відмовити, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, у тому числі й таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права та законність, а також не призводить до порушення конституційних прав та свобод осіб у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 399 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, яку подав захисник адвокат ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.09.2019 про обрання щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч.1 ст.121, ч.1 ст.152 КК України, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати захиснику адвокату ОСОБА_2 як особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК України на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Суддя: