ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/2091/18
Провадження № 1-кп/210/196/19

"10" червня 2019 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника особи, щодо якої
вирішується питання про
застосування примусових
заходів медичного характеру ОСОБА_5

особи, щодо якої вирішується
питання про застосування примусових
заходів медичного характеру ОСОБА_6

представника потерпілої особи ОСОБА_7
свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Меліоративне, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянку України, не заміжню, не маючу на утриманні малолітніх дітей, маючу середню освіту, не працюючу, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

в кримінальному провадженні № 000342 від 12.02.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
12 лютого 2018 року приблизно о 08.50 годині ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні магазину «Ева-74а», ТОВ «РУШ», розташованого на пл. Горького,8, в Металургійному районі м. Кривого Рогу, скориставшись відсутністю уваги з боку персоналу магазину, та інших очевидців, шляхом вільного доступу, таємно викрала з торгівельного прилавка належне ТОВ «РУШ» майно, а саме: туш для вій GlamBeeDelightWithVolume@division» об`єм та розділення, вміст 10 мл.,вартість якої станом на 12.02.2018 року відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 1088 від 07.03.2018 становила 49,99 гривен, та флакон парфумованої води, жіночої «LeBouquetparfaitLisdesvallees» об`ємом 60 мл., вартість якої станом на 12.02.2018 року відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 1088 від 07.03.2018 становила 190 гривен, після чого, виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, утримуючи викрадене майно, направилась до виходу з приміщення магазину, пройшовши касову зону, за межами якої на виході з приміщення магазину, ОСОБА_6 була зупинена працівниками охорони магазину, тим самим не закінчивши злочин з причини, які не залежали від її волі.
Тим самим, своїми діями ОСОБА_6 могла завдати ТОВ «РУШ» магазину «Ева-74а» майнової шкоди, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1088 від 07.03.2018 року, на загальну суму 239 гривень 99 копійок, виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причини, які не залежали від її волі.

Висновком судово-психіатричної експертизи №94 від 12.04.2018 року встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за своїм психічним станом в теперішній час потребує застосування у відношенні неї примусових заходів медичного характеру, у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні з загальним режимом спостереження.

Згідно вказаного висновку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу скоєння інкримінованого їй правопорушення (12.02.2018) в стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не знаходилась, страждала хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії параноїдної, безперервно протікаючої(F 20.00, згідно МКХ -10), за своїм психічним станом не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Слідчий СВ Металургійного ВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної установи зі звичайним наглядом.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та пояснив, що досудовим слідством зібрано достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 15 КК України, ч. 1 ст. 185 КК України, але ж під час досудового розслідування кримінального провадження було встановлено, що вона не осудна, а тому просив клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання психіатричної допомоги та госпіталізувати її до психіатричної установи зі звичайним наглядом.
Захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання слідчого.

Особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 в судовому засіданні вину не визнала, пояснила що зайшла до магазину за парфумами, ні чого зайвого в неї не було, спрацювала сигналізація, після чого прибігла касири та почали кричати на неї, проте ОСОБА_6 пояснила, що не має сплачувати кошти за товар, якщо касира не має.
Крім того, ОСОБА_6 додатково суду пояснила:
-в магазині одна каса, касира не було;
-вона взяла парфуми та туш для вій, поклала до себе в сумку, товар хотіла оплатити, проте нікого не було;
-вона товар повернула.
В судовому засіданні ОСОБА_6 просила застосувати відносно неї штраф.

Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із положень ст.ст. 93,94 КК України, ст.ст.512,513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені упостанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Обставини вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі наданих суду доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, та були досліджені в ході судового розгляду.
Так, свідок ОСОБА_8 в ході допиту показала, що на минулому місці робити в магазині, де вона працювала, зайшла жінка вказала на ОСОБА_6 , та її очах взяла товар та вийшла; всі це бачили та викликали охорону та поліцію після чого її затримали.
На питання учасників процесу свідок додатково пояснила, що:
-це було вранці, вона проводила перерахунок, коли поверталася побачила збоку як ОСОБА_6 брала товар. Вона одразу підійшла до управляючої, повідомила ситуацію, після чого вони натиснули кнопку сигналізації, після чого вийшли, зачинили магазин, щоб вона не вийшла та не втекла;

-ОСОБА_6 брала речі та клала в рюкзак;

-Вона намагалась вийти з магазину, йшла до виходу, перетнула лінію кас і спрацювала сигналізація;

-В руках у неї не було товару, сховала в рюкзак;

-Вона була продавцем та знаходилась в залі магазину, перераховувала товар;

-На касах в той момент не було нікого;

-Вона як брала парфуми одразу клала їх в сумку;

-Вона почала йти через магазин, управляюча пішла швидко за нею, спитала що пищить, запропонували повернутися, вона повернулась, пред`явила рюкзак, спочатку говорила, що це куплено в іншому магазині, але чеків не показала.

Свідок ОСОБА_9 в ході допиту показав, що він колишній чоловік ОСОБА_6 ,, йому подзвонили з її телефону з поліції та сказали що щось сталось. Він поїхав на 95кв., проте звідти вже поїхали до відділу поліції, там йому сказали, що вона забрала з магазину товар. Як це було він не знає, вони розлучені, дитина живе з ним, ОСОБА_6 позбавлена батьківських прав.
Також на питання учасників процесу свідок повідомив, що неодноразово запитував ОСОБА_6 що сталось, однак вона кожного разу розказує по-іншому.
Приймаючи рішення щодо того, чи було вчинено суспільно-небезпечне діяння і чи було воно вчинено саме ОСОБА_6 , тобто особою, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, суд оцінює у їх сукупності свідчення ОСОБА_6 , потерпілого, свідків, докази та документи, що маються у матеріалах провадження, досліджені судом в обсязі, визначеному за клопотанням сторін, що (за оцінкою суду) мають відношення для встановлення даних фактів.

Так, в ході судового засідання за клопотанням сторін досліджено:

-протокол місця події від 12.02.2018 року, а саме магазину «EVA» ТОВ «РУШ» (т. 2 а.с. 12-14);
-висновок судово-товарознавчої експертизи №1088 (т. 2 а.с. 19-23);
-постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання (т. 2 а.с. 24);

-розписку про отримання на зберігання речових доказів (т. 2 а.с. 25);

-протокол перегляду відеозапису з фото таблицею;

-технічний носій;

-матеріали, що характеризують особу щодо якої подано клопотання (т. 2 а.с. 53-65);

-висновок судово-психіатричного експерта № 94(т. 2 а.с. 77-84).

При цьому, у відповідності до висновку судово-психіатричної експертизи № 94 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу скоєння інкримінованого їй правопорушення (12.02.2018) в стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не находилась, страждала хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії параноїдної, безперервно протікаючої (F 20.00, згідно МКХ -10), за своїм психічним станом не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. Крім того, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за своїм психічним станом в теперішній час потребує застосування у відношенні неї примусових заходів медичного характеру, у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні з загальним режимом спостереження.

Таким чином, встановлена неосудність ОСОБА_6 на момент розгляду кримінального провадження, так як вонаі в момент скоєння вищевказаного суспільно-небезпечного діяння, і в даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
У відповідності до вимог ст.ст.19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.
Відповідно до ч.2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Таким чином, в ході судового розгляду, відповідно до вимог ст.513 КПК України, встановлено, що у даному випадку мало місце суспільно небезпечне діяння, (кримінальне правопорушення), передбачене ч. 2 ст. 15 КК України та ч.1 ст. 185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), оскільки особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причини, які не залежали від її волі.

Крім того, встановлено, що вказане діяння вчинено ОСОБА_6 , яка за станом свого здоров`я і в момент скоєння вищевказаного суспільно-небезпечного діяння, і в даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Згідно п.3 наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.
Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.
Питання про речові докази вирішується судом згідно вимог ч.9 ст.100 КПК України, а саме: туш для вій та флакон парфумованої води (передані представнику власника під розписку, т.1, а.с.25) залишити власнику.

Судові витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.19, 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Металургійного ВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної установи зі звичайним наглядом задовольнити.
Визнати, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинила суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення(злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 КК України та ч. 1 ст. 185 КК України, у стані неосудності.
Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Копію ухвалипісля її проголошення вручити учасникам судового провадження.

Речові докази: туш для вій та флакон парфумованої води, які повернуті потерпілому під розписку залишити власнику

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Ухвала може бути оскаржена до в порядку ст. 393, 395 КПК України до Дніпровського апеляційного суду протягом семи з дня її проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_1