У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001148

за апеляційною скаргою прокурора Вітовського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 Миколаївської області ОСОБА_5

на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 4 лютого 2019 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Костянтинівка Вітовського району Миколаївської області, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

- обвинуваченої за ч. 2 ст. 125 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачена ОСОБА_6

потерпіла ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить змінити вирок в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, виключивши рішення про призначення обвинуваченій покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засуджену за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на 200 годин.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 лютого 2019 року ОСОБА_6 засуджена за ч. 2 ст. 125 КК України:

- за епізодом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , до покарання у виді громадських робіт строком на 180 годин,

- за епізодом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , до покарання у виді громадських робіт строком на 160 годин.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначено остаточне покарання у виді громадських робіт строком 200 годин.

Вирішено питання про цивільні позови.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор, не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_6 та доведеності її вини, вважає зазначений вирок суду в частині призначення обвинуваченій покарання, за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що, відповідно до ч. 1 ст. 33 КК України сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини Кримінального кодексу України. Разом з тим, оскаржуваним вироком ОСОБА_6 засуджено за вчинення двох епізодів, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України.

За наведених обставин, суд застосував положення ч. 1 ст. 70 КК України та призначив покарання за сукупністю злочинів, тобто, застосував закон, який не підлягав застосуванню.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

27 жовтня 2018 року, близько 16.40 год, ОСОБА_6 , знаходячись на вул. Жовтнева в с. Костянтинівка Вітовського району Миколаївської області, на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході зненацька виниклого конфлікту між її дочкою та ОСОБА_9 , в той час, як останні вчепившись один одному у волосся і впали на землю, нанесла алюмінієвим бідончиком об`ємом 10 л один удар в область голови ОСОБА_9 , а потім один удар правою ногою в область обличчя та один удар тією ж ногою їй в область лівої руки, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, в той же час та день, ОСОБА_6 , в ході того ж конфлікту, нанесла алюмінієвим бідончиком об`ємом 10 л., один удар в область голови ОСОБА_8 , яка намагалася припинити протиправні дії ОСОБА_6 , спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді забиття м`яких тканин голови та припухлості м`яких тканин тьмяно-скроневої області голови справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

ОСОБА_6 визнана винною у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та її дії двічі кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст. 125 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченої ОСОБА_6 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 та кваліфікація її дій за ч.2 ст. 125 апелянтом не оспорюються. Тому, на підставі ч.1 ст.404 КПК України, в цій частині не перевіряються.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченій ОСОБА_6 , на що посилається прокурор, є слушними доводи апелянта про неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 33 КК України, сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Проте, суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував при прийнятті рішення.

З вироку вбачається, що відповідальність ОСОБА_6 за вчинення двох епізодів заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, передбачена однаковою нормою кримінального закону ч. 2 ст. 125 КК України.

Тому підстав для кваліфікації кожного епізоду окремо за однією тією ж нормою закону не має.

Але ж суд першої інстанції, помилково кваліфікувавши дії ОСОБА_6 окремо за кожний епізод обвинувачення за ч.2 ст. 125 КК України, при призначенні покарання, безпідставно двічі призначив покарання за однією й тією ж нормою закону, а остаточне покарання - за сукупність злочинів на підставі ч.1ст.70 КК України, чим допустив неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Отже, суд мав кваліфікувати дії ОСОБА_6 за двома епізодами обвинувачення лише за ч.2 ст.125 КК України, призначивши покарання за вказаний злочин.

З вироку вбачається, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 за епізодом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 покарання у виді громадських робіт на 180 годин, за епізодом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , у виді громадських робіт на 160 годин.

Прокурор просить скасувати вирок змінити, виключивши посилання суду на застосування положень ч. 1 ст. 70 КК України. В той же час, прокурор просить вважати ОСОБА_6 засудженою за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на 200 годин, призначити більш суворе покарання за розміром.

Разом з тим, враховуючи вимоги прокурора про зміну вироку, зазначене позбавляє процесуальної можливості призначити більш суворе покарання.

За такого апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Вітовського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 4 лютого 2019 року у відношенні ОСОБА_6 , змінити в частині призначення покарання з застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України.

Виключити посилання суду на застосування вимог ч.1 ст. 70 КК України при призначенні покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.2 ст. 125 КК України з призначенням покарання у виді громадських робіт строком на 180 годин.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3