Справа № 127/9521/19
Провадження № 1-кп/127/293/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.08.2019 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.05.2018 р. за № 0002012 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приборівка Липовецького району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця строкової служби в/ч НОМЕР_1 , з середньою освітою, не одруженого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , громадянина України, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України,-

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 29 квітня 2018 року у невстановлений час перебував у приміщені квартири АДРЕСА_2 , де винаймав кімнату. У цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення наявного у квартирі майна. Скориставшись відсутністю господарів квартири, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, умисно, таємно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв із полички шафи, яка розташована в спальні господарів, коробку для прикрас, з якої забрав належні потерпілій ОСОБА_5 золоту каблучку 585 проби вагою 4, 01 г вартістю 4 475 грн. 16 коп. згідно з висновком експерта № 979-980/19-21 від 12.02.2019 року та золоту каблучку 585 проби чистою вагою 3, 36 г з оздобленням із камінця вартістю 2 147 грн. 61 коп. (вартість каблучки згідно з висновком експерта № 979-980/19-21 від 12.02.2019 року експертним шляхом встановити не вдалося за можливе, разом з тим, згідно довідки НБУ №3069/200/19 від 26.02.2019 року станом на 29.04.2018 року ціна 1 г золота 585 проби становила 639 грн. 17 коп.). Після чого ОСОБА_3 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 6 622 грн. 77 коп.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення визнав та показав, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин. Викрадені речі здав до ломбарду, отримані кошти витратив на власні потреби. Цивільний позов визнає. Завдану шкоду потерпілій згоден відшкодувати у повному обсязі, однак на даний час не має такої можливості, оскільки є військовослужбовцем строкової служби. У вчиненому щиро кається та просить вибачення у потерпілої. Просить суворо його не карати та призначити мінімальну міру покарання.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що обвинувачений дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин. Просить призначити обвинуваченому покарання згідно закону, цивільний позов просить задовольнити.
Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
А тому, крім допиту обвинуваченого та потерпілої, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, допитавши потерпілу, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.
Показання обвинуваченого та потерпілої є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ними обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позицій.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
За таких обставин суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України є злочином середньої тяжкості, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є військовослужбовцем строкової служби, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем проходження військової служби.
Крім того, при призначенні покарання суд враховує молодий вік обвинуваченого та його відношення до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається та просить вибачення у потерпілої.
Суд також враховує думку потерпілої, яка просить призначити обвинуваченому покарання згідно закону.
Обставиною, яка, згідно ст. 66 Кримінального кодексу України, пом`якшує покарання суд визнає щире каяття.
Крім того, відповідно до положень частини 2 статті 66 Кримінального кодексуУкраїни, при призначенні покарання суд визнає такою, що його пом`якшує, обставину, не зазначену в частині першій цієї статті, а саме, вчинення злочину вперше.
Обставин, які, згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання судом не встановлено.
Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді арешту в межах санкції ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України.
При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 60 Кримінального кодексу України військовослужбовці відбувають арешт на гауптвахті.
Суд не вбачає підстав для застосування більш суворого покарання.
Що стосується цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, суд зазначає таке.
Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
В судовому засіданні обвинувачений винним себе у вчиненні кримінального правопорушення визнав, також визнав цивільний позов.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
В судовому засіданні потерпіла пояснила, що майнова шкода на даний час не відшкодована. Підтримала цивільний позов та просила його задовольнити, стягнути з обвинуваченого на її користь 6 622 грн. 77 коп. майнової шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що цивільний позов обгрунтований, а тому його слід задовольнити повністю та стягнути із обвинуваченого на користь потерпілої 6 622 грн. 77 коп. майнової шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.
Речових доказів у кримінальному провадженні немає.
На підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта: висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 979-980/19-21 від 12.02.2019 року в розмірі 286 грн. 00 коп.
Керуючись ст. ст. 65-67 Кримінального кодексу України, ст. ст. 124, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 286 (двісті вісімдесят шість) грн. 00 коп.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 (військовослужбовця строкової служби в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_5 (проживаючої по АДРЕСА_4 ) 6 622 (шість тисяч шістсот двадцять дві) грн. 77 коп. майнової шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя