УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0008376, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 вересня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,
в с т а н о в и в:
06 вересня 2019 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва поштою надійшло клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 , про арешт майна, тимчасово вилученого 01 вересня 2019 року під час проведення огляду місця події у кримінальному провадженні № 0008376, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 вересня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, а саме: - автомобіля марки «Smart Fortwo», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; - свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 26 червня 2018 року; - ключа від автомобіля марки «Smart Fortwo», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що Шевченківським УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0008376, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 вересня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

01 вересня 2019 року під час проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 32, було виявлено та вилучено автомобіль марки «Smart Fortwo», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 26 червня 2018 року; ключ від автомобіля марки «Smart Fortwo», державний номерний знак НОМЕР_1 .

На даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт тимчасово вилученого майна, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема зберегло на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У судове засідання слідчий СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання, не з`явився, однак слідчий СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою (вх. № 88710), в якій просив вирішити питання про арешт тимчасово вилученого майна за його відсутності.

Власник тимчасово вилученого майна, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини свого неприбуття. Разом із цим, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання прокурора про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0008376 від 02 вересня 2019 року, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 01 вересня 2019 року під час проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 32, а саме: - автомобіль марки «Smart Fortwo», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 26 червня 2018 року; - ключ від автомобіля марки «Smart Fortwo», державний номерний знак НОМЕР_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170-173, 309-310, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0008376, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 вересня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 01 вересня 2019 року під час проведення огляду місця події, а саме: - автомобіль марки «Smart Fortwo», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 26 червня 2018 року; - ключ від автомобіля марки «Smart Fortwo», державний номерний знак НОМЕР_1 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1