Справа № 474/730/19
Провадження № 1-кс/474/269/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.07.19 року Врадіївський районний суд
Миколаївської області
у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
розглянувши клопотання слідчого Врадіївського відділу ОСОБА_3 погоджене прокурором Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт земельної ділянки у кримінальному провадженні №0000242 від 08.07.2019р. розпочатого за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

10.07.2019р. слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням в рамках кримінального провадження №0000242 від 08.07.2019р. розпочатого за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України, на підставі заяви ОСОБА_5 про те, що представник ПП ВКП «Каро» за допомогою трактора марки «John DEER 8345 RT » та восьмикорпусного плугу, здійснили самовільне захоплення земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0295 площею 2,1 га , яку він орендує у його батька ОСОБА_6 та яка розташована в межах Доброжанівської сільської ради, чим завдав йому матеріальної шкоди.
В обгрунтування клопотання слідчий посилається на те, що в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що- 24.12.2017р. між заявником ОСОБА_5 та його батьком ОСОБА_6 укладено та зареєстровано договір оренди спірної земельної ділянки, яку орендодавець успадкував від ОСОБА_7 .. Разом з тим представником ПП ВКП «Каро» слідчому було пред`явлено додаткову угоду до договору оренди землі укладеного між даним підприємством та ОСОБА_7 від 11.03.2006р., яка була укладена 17.08.2009р., тоді як орендодавець ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . А також на те, що 08.07.2019р. ОСОБА_5 звернувся до поліції з письмовою заявою про накладення арешту на спірну земельну ділянку, яка в ході досудового розслідування визнана речовим доказом.
Посилаючись на ці обставини, ст. ст. 167 ч.2 п.1, 3, 170 ч.1, ч.2 п.1 КПК України слідчий просив накласти арешт на земельну ділянку, з метою збереження речового доказу та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження або настанні інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та вирішенню спору.
Перевіривши доводи клопотання та його відповідність вимогам КПК України, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Так в матеріалах клопотання наявні: витяг з ЄРДР № 0000242 від 08.07.2019р. розпочатого на підставі заяви ОСОБА_5 про самовільне зайняття земельної ділянки ПП ВКП «Каро» та завдання йому матеріальної шкоди; протокол огляду місця події спірної земельної ділянки, в якому зафіксовано, що на цій земельній ділянці, де вже було здійснено збір урожаю пшениці, здійснюється її оранка трактором за кермом якого знаходиться водій ПП ВКП «Каро»; пояснення ОСОБА_8 , що він працює в ПП ВКП «Каро», за наказом якого приїхав на поле трактором для здійснення оранки земельної ділянки, яка належить підприємству; постанови слідчого про визнання трактору «John DEER 8345 RT » , восьмикорпусного плугу та спірної земельної ділянки речовими доказом у даному кримінальному провадженні, свідоцтво про право спадщину №249/2009 після смерті ОСОБА_7 та ім`я ОСОБА_6 , свідоцтво про смерть ОСОБА_7 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протокол допиту потерпілого ОСОБА_5 в якому він послався що ПП ВКП «Кар» продовжує використанні спірної земельної ділянки на підставі договору оренди землі із його покійною матір`ю ОСОБА_9 , строк дії якого закінчився у 2012р., а додаткова угода на яку він посилається є нікчемною, оскільки укладена 17.08.2009 року. тоді як орендодавець ОСОБА_9 (вона ж сторона додаткової угоди) померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та що він вважає що ПП ВКП «Каро» підробило підпис від імені орендодавця, оскільки раніше підприємство посилалося на одну додаткову угоду між цими особи та щодо цієї земельної ділянки, а тепер на нову; договір оренди землі від 24.12.2017р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на спірну земельну ділянку та витяг рпо реєстрацію цього речового права оренди за ОСОБА_5 у 2017р. на строк 30 років; витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №18737718 про реєстрацію речового права оренди спірної земельної ділянки на підстві договору оренди землі від 11.03.2006р., та додаткової угоди на нього від 17.08.209р. за ПП ВКП «Каро» до 31.12.2020 року; постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.10.2015р. про скасування рішень №11467539, 11467725 №11467634 від 06.03.2014р. та №11475015, 11477122, 11475981 від 07.03.2014р., в якому суд послався на те, що додаткова угода від 17.08.2009р. не зареєстрована, та була укладена після смерті орендодавця; ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду про залишення рішення цього суду без змін, постанову ВСУ від 13.12.2018р. про скасування цих рішення Миколаївського окружного суду та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду, з закриттям провадження по справі, з посиланням на необхідність вирішення таких спорів за правилами цивільного або господарського судочинства;
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За правилами п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно положень ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу.

Так, слідчий зазначає, що майном, на яке він просить накласти арешт, є земельна ділянка, та метою арешту є її збереження як речового доказу, посилаючись при цьому на ст. ст. 167, 170, 98 КПК України.

Однак наведене формулювання є суперечливим і не відповідає доктрині кримінального права, згідно якої об`єктом злочину, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України є суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. В той час як предметом даного злочину є земельна ділянка, як об`єкт права власності чи користування.
Крім того, слідчим не зазначено та не обґрунтовано яким саме чином земельна ділянка відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, в контексті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України. Та не розкрито змісту її доказового значення.
А винесення слідчим постанови про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні земельної ділянки не надає вказаному майну статусу речового доказу в кримінальному провадженні у розумінні ст. 98 КПК.
Імперативна норма ч.2 ст. 171 КПК України зобов`язує слідчого, прокурора у клопотанні про арешт майна зазначити:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, при перевірці додержання слідчим вимог вказаної правової норми слідчим суддею було встановлено, що внесене клопотання наведеним вимогам не відповідає.

Зокрема, як на підставу застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчий посилається на те, що існують реальні обставини можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженні та вирішенню спору.
В той же час слідчий не наводить таких обставин, доказів на підтвердження існування зазначених ризиків не надає, що дає підстави вважати, що слідчий гіпотетично припускає наявність таких обставин, адже в разі їх реальності він мав би зазначити їх в клопотанні.
Натомість в протоколі огляду спірної земельної ділянки, складеного у присутності понятих, за участі лише ОСОБА_10 та представників Врадіївського ВП., зафіксовано лише, що на спірній земельній ділянці на момент огляду вже було здійснено збір урожаю пшениці, та наявний трактор для здійснення її оранки.

З огляду на таке, слідчим не дотримано вимоги п. 1 ч.2 ст. 171 КПК України щодо зазначення підстав та обґрунтування необхідності застосування арешту.

Крім того, внесені до ЄРДР відомості, та клопотання слідчого містять дані про завдання потерпілому матеріальної шкоди, однак слідчим в клопотанні не було зазначено розмір шкоди, а отже і не доведено співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Не містить клопотання доказів про те, що угода від 17.08.2009 р. між ОСОБА_7 та ПП ВКП «Каро» про продовження строку дії договору оренди землі до 2020 року визнана у встановленому законом порядку недійсною, чи є нікчемною, а надані слідчим до клопотання рішення окружних судів І та ІІ інстанції на підтвердження цих обставин, не є такими, оскільки були скасовані, з закриттям провадження по справі.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя звертає увагу, що прокурор, слідчий при внесенні клопотання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, мають дотримуватись норм не лише глави 17 розділу ІІ Кримінального процесуального кодексу України, а й загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ч.3 ст. 132 КПК України, відповідно до яких застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що :

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відомостей щодо пред`явлення підозри особі, яка здійснила збір урожаю пшеницю, здійснювала обробіток земельної ділянки до матеріалів клопотання також не додано.

За такого, клопотання слідчого СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області про арешт земельної ділянки, на підставі п. 3 ст. 172 КПК України, підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків протягом сімдесяти двох годин.

На підставі викладеного, керуючись ст. 171, 172 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого Врадіївського відділу ОСОБА_3 погоджене прокурором Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт земельної ділянки у кримінальному провадженні №0000242 від 08.07.2019р. розпочатого за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України - повернути прокурору Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуроратури Миколаївської області для усунення недоліків протягом сімдесяти двох годин.
Ухвала слідчого судді про повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків не може бути оскаржена в апеляційному порядку. Заперечення проти ухвали можуть бути подані від час підготовчого судового провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1