Дата документу 27.08.2019 Справа № 331/3440/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/794/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/3440/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

затриманого ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника затриманого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 серпня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 серпня 2019 року задоволено клопотання заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний Чеченської Республіки РФ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу (екстрадицію) та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації строком на 2 (два) місяці, тобто до 02.10.2019 року.

Згідно зі змістом судового рішення, клопотання заступника прокурора Запорізької області старшого радника юстиції ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 обґрунтоване тим, що 25.06.2019 року в період з 16 години 20 хвилин в пункті пропуску ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку ст.ст.208, 582 КПК України затримано ОСОБА_8 , розшукуваного Російського Федерацією за скоєння злочинів, передбачених ч.1 ст.205.1, ч.2 ст.208 КК Російської Федерації.

Після цього, 25.06.2019 року в період з 19 години 14 хвилин до 00 години 43 хвилин, оперуповноваженим Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 в приміщенні службового кабінету № 29 Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за адресою: місто Запоріжжя, вулиця 8-березня, будинок 31 (дата, час та місце фактичного затримання особи: 25.06.2019 року о 16 годині 20 хвилин в пункті пропуску для авіаційного сполучення Запоріжжя), у присутності захисника ОСОБА_13 , (свідоцтво № 2903 від 14.05.2008). відповідно до ст.ст.41, 104, 131, 132, 191, 208, 210, 213, 582 КПК України затримано ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підстави затримання: перебування у міжнародному розшуку з 26.09.2013 року, згідно постанови про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 26.04.2017 року виданої суддею Старопромисловського районного суду міста Грозний Російської Федерації за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.205.1 (сприяння терористичної діяльності), ч.2 ст.208 (організація незаконного збройного формування або участь у ньому) КК Російської Федерації.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що всі обставини які зазначені судом в ухвалі не відповідають дійсності та протирічать діючому законодавству України. Дослідивши надані суду матеріали сторона захисту вважає, що прокурором не було надано усіх документів, які вимагає Європейська конвенція про видачу правопорушників. Відхилення слідчим суддею твердження захисника про те що ОСОБА_8 30 липня 2019 року звернувся у відповідності до вимог Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», до управління ДМС в Запорізької області про надання йому захисту, є неправомірним, та дана обставина свідчить про необ`єктивність та неповноту, допущену судом при розгляді матеріалів скарги і є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки існують обставини, які перешкоджають видачі ОСОБА_8 до РФ відповідно до ч.4 ст.590 КПК України. Згідно матеріалів перевірки підозрюваний покинув територію РФ у серпні 2014 року, кримінальна справа відносно нього за ч.2 ст.208 КК Російської Федерації була порушена лише у вересні 2014 року, обвинувачення йому за ч.2 ст.208 КК Російської Федерації було висунуте вже після затримання його на території України 22 липня 2019 року. ОСОБА_8 вимушений був покинути територію РФ, у зв`язку з тим, що переслідувався за ознаками віросповідання та не згодою з політикою РФ відносно мусульман з боку правоохоронних органів РФ.

Поза увагою суду залишилися наведені ОСОБА_8 реальні ризики у випадку його видачі до РФ, а саме те, що він буде підданий катуванню, насильству, жорстокому поводженню.

Оскільки, згідно ч.2 ст.589 КПК України, надання особі статусу біженця, або особи, яка потребує додаткового захисту, або надання їй тимчасового захисту в Україні, виключає можливість видання державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України, звернення особи за наданням такого статусу, з урахуванням положень глави 44 КПК України, належить вважати формою реалізації права такої особи на захист у кримінальному процесі.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; затриманого та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили ухвалу слідчого судді скасувати і відмовити у задоволенні клопотання прокурора; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положеннями ч.2 ст.29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

В статтях 1 та 2 Європейської конвенції «Про видачу правопорушників» від 13 грудня 1957 року, яка була ратифікована Законом України № 43/98-ВР від 16.01.1998 року закріплено зобов`язання сторін видавати одна одній, з урахуванням положень та умов викладених в Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючи Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою. Видача правопорушника проводиться за дії, які відповідно до законодавства обох держав є злочинами.

Частиною 1 ст.61 Конвенції «Про правову допомогу і правові відношення в цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року передбачається, що особа, яка потребує видачі, за клопотанням може бути взята під варту і до отримання вимоги про видачу.

Відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.541 КПК України, екстрадицій ний арешт - це застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Частиною 1 ст.584 КПК України передбачається, що після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадицій ний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. При вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. При розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу. Екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Згідно ст.585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачу, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиціним арештом). При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або іншого кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і установленої судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону, дослідив належним чином всі надані йому матеріали, в тому числі і ті, що стосуються даних про особу ОСОБА_8 , на підставі чого прийшов до обґрунтованого рішення з приводу того, що будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не може гарантувати запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому його видачі. З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується.

Як вбачається з матеріалів провадження, 25.06.2019 року в період з 16 години 20 хвилин в пункті пропуску Державної прикордонної служби України ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку ст.ст.208, 582 КПК України затримано ОСОБА_8 , розшукуваного Російського Федерацією за скоєння злочинів, передбачених ч.1 ст.205.1, ч.2 ст.208 КК Російської Федерації.

Після цього, 25.06.2019 року в період з 19 години 14 хвилин до 00 години 43 хвилин, оперуповноваженим Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 в приміщенні службового кабінету № 29 Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за адресою: місто Запоріжжя, вулиця 8-березня, будинок 31 (дата, час та місце фактичного затримання особи: 25.06.2019 року о 16 годині 20 хвилин в пункті пропуску для авіаційного сполучення Запоріжжя), у присутності захисника ОСОБА_13 , (свідоцтво № 2903 від 14.05.2008). відповідно до ст.ст.41, 104, 131, 132, 191, 208, 210, 213, 582 КПК України затримано ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01.08.2019 року до прокуратури Запорізької області з Генеральної прокуратури України надійшли матеріали запиту Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу громадянина цієї держави ОСОБА_8 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.205.1, ч.2 ст.208 КК Російської Федерації.

Органом досудового розслідування Російської Федерації було встановлено, що 26.09.2013 року ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій. передбачаючи і бажаючи настання громадських небезпечних наслідків своїх дій. розділяючи терористичну ідеологію «ваххабізму» і дотримуючись її. добровільно, з метою безпосередньої участі в здійсненні вбивств представників влади, які перешкоджали поширенню терористичної ідеології «ваххабізму», громадян, які засуджують помилковий світогляд «ваххабізму» і сприяють представникам влади і співробітникам правоохоронних органів у протидії тероризму, а також скоюють посягання на життя співробітників правоохоронних органів, які здійснюють законну діяльність по протидії такій терористичної діяльності, вийшов з будинку АДРЕСА_1 і добровільно, грунтуючись на своєму світогляді, вступив до неконтрольованого державою збройного формування, не передбачене федеральним законодавством Російської Федерації, а саме: Конституцією Російської Федерації. Федеральним законом від 31.05.1996 «Про оборону», Федеральним законом від 06.02.1997 № 27-ФЗ «Про внутрішні війська Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації». Федеральним законом від 03.04.1995 № 40-ФЗ «Про Федеральну службу безпеки Російської Федерації», Федеральним законом від 07.02.2011 № 3-ФЗ «Про поліцію». Законом від 11.03.1992 № 2487-1 (ред. від 30.12.2014) «Про приватну детективну і охоронну діяльність в Російській Федерації», а також іншими законодавчими та іншими нормативно-правовими актами Російської Федерації (далі - незаконне збройне формування), що діє на території Ачхой-Мартанівського, Сунженського районів та м. Грозний Чеченської Республіки під керівництвом ОСОБА_14 .

До теперішнього часу ОСОБА_8 в правоохоронні органи Чеченської Республіки про своє добровільне припинення участі у вказаному незаконному збройному формуванні не заявив.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.208 КК РФ тобто участь в незаконному збройному формуванні, не передбачене федеральним законом.

Крім того, ОСОБА_8 будучи активним учасником незаконного збройного формування під керівництвом ОСОБА_14 , в червні 2014 року точна дата і час слідством не встановлені, перебуваючи в с. Алхан-Кала Грозненського району та в м. Грозному Чеченської Республіки, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій передбачаючи і бажаючи настання громадських небезпечних наслідків своїх дій. розділяючи терористичну ідеологію «ваххабізму» та дотримуючись її, з метою забезпечення життєдіяльності незаконного збройного формування, створеного для здійснення вбивств представників влади і громадян, які засуджують помилковий світогляд «ваххабізму», а також вчинення посягання на життя співробітників правоохоронних органів, що здійснюють законну діяльність по протидії такій терористичної діяльності, спрямованих на підрив основ Конституційного ладу Російської Федерації, проводив вербування чоловіків, які проживають в с. Алхан-Кала Грозненського району для подальшої участі в діях цього формування і схиляв їх до надання пособництва.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.205-1 КК РФ, тобто схиляння особи до вчинення злочину, передбаченого ст.208 ККРФ (в редакції ФЗ № 352 від 09.12.2010 року).

Відповідно до постанови Старопромисловського районного суду м. Грозний Чеченської Республіки від 26.04.2017 до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Інкримінований ОСОБА_8 злочин, передбачений ч.1 ст.205.1 КК Російської Федерації відповідає ч.1 ст.258-4 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Інкримінований ОСОБА_8 злочин, передбачений ч.2 ст.208 КК Російської Федерації відповідає ч.2 ст.260 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за інкриміновані ОСОБА_8 діяння не закінчилися.

ОСОБА_8 оголошено в державний та міжнародний розшук.

Згідно висновку про перевірку обставин, що свідчать про наявність чи відсутність громадянства Російської Федерації від 10.06.2016 року ОСОБА_8 є громадянином Російської Федерації.

Відповідно до повідомлень Державної міграційної служби України (№6.5-8237/6-19 від 15.07.2019 року), управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (№2301.2.4-7613/23.2-19 від 15.07.2019 року) ОСОБА_8 з питань набуття громадянства України, реєстрації на території України, визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та інших питань до органів ДМС України не звертався.

ОСОБА_8 громадянином України не являється, рішення про надання йому статусу біженця на день розгляду клопотання відносно нього не приймалося, а дванадцятимісячний строк перебування його під вартою не закінчився.

Враховуючи вище зазначені обставини, а також тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких ОСОБА_8 обвинувачується компетентними органами Російської Федерації, дані про його особу, його вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, колегія суддів вважає, що запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не може гарантувати запобігання втечі особи та забезпечити його подальшу видачу.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 звернувся до міграційної служби з заявою про надання йому статусу біженця, то слід зазначити, що рішення про надання ОСОБА_8 статусу біженця, на день розгляду справи, відсутнє.

При цьому, набуття особою статусі біженця, відповідно до вимог ст.589 КПК України, враховується при прийнятті рішення про видачу особи (екстрадицію) чи її відмову. В свою чергу екстрадиційний арешт є засобом забезпечення видачі особи у разі, якщо в ході екстрадиційної перевірки будуть встановлені наявні для цього підстави. Це стосується і встановлення обставин політичного переслідування.

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи і посилання апелянта на недостатність наданих прокурором матеріалів для застосування відносно ОСОБА_8 екстрадиційного арешту.

Отже, на теперішній час реально існує ризик, що ОСОБА_8 з метою уникнення його видачі та в подальшому відбування реального покарання на території Російської Федерації, знаходячись на свободі може вдатись до спроб залишити територію України, що в свою чергу перешкодить виконанню запиту компетентного органу іноземної держави про його видачу.

Будь яких обставини, які б відповідно до вимог ст.585 КПК України, давали б підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Апеляційний суд зазначає, що при розгляді клопотання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя дотримався вимог ст.584 КПК України, зокрема, слідчим суддею була встановлена особа, перевірений запит компетентних органів Російської Федерації про видачу ОСОБА_8 , екстрадиційний арешт застосовано в межах строків, передбачених ч.10 ст.584 КПК України.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються викладеним.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 серпня 2019 року, якою задоволено клопотання заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу та застосовано до громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний Чеченської Республіки РФ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу (екстрадицію) та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації строком на 2 (два) місяці, тобто до 02.10.2019 року, - залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4