Провадження № 11-кп/4820/233/19
Справа № 676/4188/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 січня 2019 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 січня 2019 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, слюсаря КВПта А4 розряду в КП «Міськтепловоденергія» раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 35 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян -595 грн.
Як вбачається з вироку, ОСОБА_8 24.04.2018 року близько 10 год. 00 хв. в приміщенні квартири АДРЕСА_2 в ході словесного конфлікту на грунті довготривалих неприязних відносин, умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень наніс потерпілій ОСОБА_9 три удари ребром долоні правої руки в область потиличної ділянки голови, заподіявши останній легкі тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми потиличної ділянки.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 21.05.2018 року близько 23 години 30 хвилин в приміщенні квартири АДРЕСА_2 в ході словесного конфлікту на грунті довготривалих неприязних відносин, намагаючись перешкодити потерпілій ОСОБА_9 у користуванні мобільним телефоном, умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень своїми пальцями рук стиснув із прикладанням сили ліве та праве передпліччя ОСОБА_9 , заподіявши останній легкі тілесні ушкодження у вигляді чотирьох синців на передній поверхні нижньої третини правого плеча, на задній поверхні середньої третини правого передпліччя, середньої третини передньої і задньої поверхонь лівого передпліччя.
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить вирок скасувати, визнати його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України та виправдати на підставі п.1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, а провадження у справі закрити.
Вказує, що судом взято до уваги як доказ його вини докази потерпілої із якою тривалий час існують неприязні відносини. Покази потерпілої та її батьків не можуть братися за основу доведеності його вини, оскільки в цьому випадку є явна зацікавленість вказаних осіб у притягненні його до кримінальної відповідальності. По першому епізоду потерпіла в суді особисто визнала, що конфлікт між ними розпочався з її ініціативи, оскільки вона була незадоволена його поведінкою. Свідок - працівник поліції Пазій, який безпосередньо приїздив на виклик до них повідомив, що не бачив на тілі потерпілої тілесних ушкоджень, а про їх наявність було зазначено у відповідних документах лише зі слів потерпілої. Свідок поліцейський Чорний також підтвердив, що повірив наслово потерпілій щодо навності у неї тілесних ушкоджень. Свідок ОСОБА_11 , який працює у травмпункті, пояснив, що до нього дійсно зверталася потерпіла, однак ніякого почервоніння, синюшностей на її тілі не було зафіксовано. При тілесних ушкодженнях, нанесення яких йому інкримінується на тілі потерпілої повинні залишитися їх ознаки. Лікар Смольницька, яка оглядала потерпілу, підтвердила у суді, що остання повідомила їй, що вона вдарилася потилицею об стіну.
По другому епізоду не було умислу заподіювати тілесні ушкодження потерпілій. Навпаки він хотів зупинити неадекватну поведінку потерпілої. Він намагався стримати за руки потерпілу, в результаті чого і виникли на її руках тілесні ушкодження. Якщо б він хотів нанести потерпілій ушкодження, то вони б були іншого характеру. Згідно показів експерта ОСОБА_12 , сила стискання рук потерпілої була незначною, що ще раз підтверджує відсутність прямого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень. Допитаний поліцейський ОСОБА_13 у суді підтвердив, що видимих тілесних ушкоджень на тілі потерпілої він при виїзді на місце пригоди не бачив і не пригадує, щоб потерпіла про них говорила.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, потерпілої ОСОБА_9 та її представника про законність і обґрунтованість вироку суду та необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинних дій передбачених ч. 1 ст. 125 КК України відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними доказами по справі яким суд дав вірну кримінально правову оцінку.

Як вбачається з матеріалів справи в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину не визнав. Пояснив, що 24.04.2018 року в ранкову пору доби в приміщенні кухні за місцем свого проживання, збираючись на роботу, на шляху до холодильника, зіштовхнувся з дружиною, від чого остання впала на підлогу, вдарившись потилицею об холодильник. Коли потерпіла підвелась, одразу викликала поліцію та своїх батьків, повідомивши про те, що він її вдарив. Неочікувавши такого розвитку подій, вийшов на вулицю, де біля під`їзду побачив батьків дружини, а згодом і екіпаж поліції. Тоді всі разом піднялись в приміщення квартири, де надав пояснення про те, що вдарив дружину, оскільки перебував в стресовому стані. 21.05.2018 року близько 22 год. 45 хв. за місцем свого проживання в приміщенні кухні, намагаючись поговорити з дружиною, яка в цей час переписувалась з кимось по мобільному телефону та повністю ігнорувала його, взяв зі столу її мобільний телефон та заховав у шухляду. Дружину це обурило, між ними розпочався словесний конфлікт, в ході якого вона пішла в кімнату, де спав їх син, щоб його зібрати та піти до батьків. Ставши в дверях з метою завадити останній розбудити дитину, стримував її за кисті рук та не впускав до кімнати. В цей час дружина штовхала його, била з метою пройти до кімнати. Через голосне метушіння син все ж таки прокинувся, після чого допоміг дружині зібрати його та спустив дитячий візочок на вулицю, де вже підходили її батьки. Згодом приїхали працівники поліції. Жодних дій умисного характеру, спрямованих на заподіяння дружині тілесних ушкоджень не вчиняв, припустив, що тілесні ушкодження в останньої могли утворитись від того, що він утримував її за кисті рук коли та намагалась пройти до кімнати.
Вина обвинуваченого підтверджується показаннями потерпілої та свідків.

Зокрема, по епізоду від 24.04.2018 року потерпіла ОСОБА_9 суду першої інстанції показала, що 24.04.2018 року близько 10 год. в приміщенні квартири АДРЕСА_2 в ході словесного конфлікту на побутовому ґрунті, з чоловіком ОСОБА_8 , останній ребром правої долоні руки наніс три удари в область потилиці. Від нанесених ударів втратила рівновагу, окуляри впали на підлогу, тому присіла на підлогу, уникнувши таким чином четвертого удару. Одразу викликала поліцію та зателефонувала до своєї матері. ОСОБА_8 вийшов на вулицю з квартири і через деякий час повернувся разом з батьками. По приїзду працівники поліції відібрали пояснення і склали протокол про адміністративне правопорушення. Того ж дня звернулась до травмпункту, про що отримала відповідну довідку. Під час судового розгляду складеного адміністративного протоколу, виявила невідповідність наявних в ньому відомостей фактичним обставинам справи, тому суд повернув зазначений протокол у зв`язку із наявністю в діях ОСОБА_8 ознак складу кримінального правопорушення. Підтримала заявлений цивільний позов, просила його задоволити. Ці покази потерпіла підтвердила і в суді апеляційної інстанції.
Допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 суду показали, що 24.04.2018 року близько 10 год. до ОСОБА_14 зателефонувала донька ОСОБА_9 , повідомивши про її побиття чоловіком. Одразу обоє прибули за місцем проживання доньки, де побачили заплакану доньку з онуком на руках, яка пояснювала, що ОСОБА_8 наніс три удари своєю рукою їй по потилиці. По спливу близько 10 хв. прибули працівники поліції, які відібрали в доньки та її чоловіка пояснення. Так як поліцейські не побачили в ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді почервоніння і припухлості, що знаходились під волоссям, ними було складено адміністративні матеріали. Того ж дня разом із донькою пішли до травмпункту, де останню обстежили, встановили діагноз, про що надали відповідну довідку.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту з відеозаписом від 29.05.2018 року (т. 2 а.с. 26-28) потерпіла ОСОБА_9 у присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , в приміщенні службового кабінету Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області розповіла та відтворила в деталях, коли та за яких саме обставин обвинувачений ОСОБА_8 під час словесного конфлікту наніс три удари ребром правої долоні по потилиці, спричинивши їй тілесні ушкодження, що повністю відповідає наданим в ході допиту в судовому засіданні поясненням ОСОБА_9 , а також механізму спричинення та локалізації отриманих тілесних ушкоджень, викладених у висновку експерта № 249 від 16.06.2018 року та обвинувальному акті.

Об`єктивна вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України підтверджується даними довідок з лікарень та висновком експерта.

Згідно довідки Кам`янець-Подільського травматологічного пункту № 2465 від 24.04.2018 року (т. 2 а.с. 21), потерпілій ОСОБА_9 встановлено діагноз закритий черепно-мозковий струс мозку, забій м`яких тканин голови та рекомендовано консультацію невропатолога..
Відповідно до довідки лікаря-невропатолога від 24.04.2018 року (т. 2 а.с. 22) ОСОБА_9 скаржилась на запаморочення при закриванні очей, біль в правій потиличній ділянці, який посилюється при рухах, в цей день була побита чоловіком. Встановлено діагноз - забій м`яких тканин голови, гостра реакція на стрес.
Згідно висновку експерта № 249 від 16.06.2018 року (т. 2 а.с. 13-14) в потерпілої ОСОБА_9 на підставі медичних документів встановлено легке тілесне ушкодження у вигляді підшкірної гематоми потиличної ділянки, яке могло утворитись як від дії тупого твердого предмета так і при ударі об такий по механізму «удар». Встановити давність спричинення вказаного тілесного ушкодження не представляється можливим, оскільки лікарями в медичних документах не описано детально характер підшкірної гематоми, а саме її колір.
Допитаний в суді першої інстанції експерт ОСОБА_18 повідомив, що на момент проведення судово-медичної експертизи на тілі потерпілої будь-яких тілесних ушкоджень виявлено не було, тому експертиза проводилась на підставі медичної документації - довідки Кам`янець-Подільського травматологічного пункту № 2465 від 24.04.2018 року та даних медичної картки амбулаторного хворого. Зазначеної медичної документації було достатньо для здійснення експертизи та встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень та механізму їх спричинення. Не виключив механізму заподіяння тілесних ушкоджень у спосіб, відтворений потерпілою в ході слідчого експерименту.

По епізоду від 21.05.2018 року потерпіла пояснила, що 21.05.2018 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_8 прийшовши за місцем їх спільного проживання в стані алкогольного сп`яніння, провокував її до словесного конфлікту. В конфлікт не вступала, мовчала, тоді обвинувачений почав виривати з її рук мобільний телефон, навмисно стискаючи руки до болю, а коли йому вдалося вирвати телефон, розламав його. Зателефонувала з планшету до батька і попросила допомоги, на що батько відповів: «збирати дитину та йти до них». Намагаючись зібрати сина, який в цей час спав в кімнаті, ОСОБА_8 неодноразово штовхав її, стискав руки своїми руками, передпліччя, відкидав від кімнати. На її крик прокинувся син, після чого чоловік відступив, вона зібралась, вийшла на вулицю, де вже були батьки. Одразу викликала поліцію, по приїзду якої разом з батьками повернулась в квартиру, де було відібрано пояснення. Наступного дня звернулась до травмпункту.
Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в суді першої інстанції пояснили, що 21.05.2018 року близько 23 год 30 хв. до ОСОБА_15 з невідомого номеру зателефонувала донька і повідомила про повторне побиття ОСОБА_8 . Одразу обоє прибули за місцем проживання доньки, де поблизу аптеки «Валідол» побачили її з онуком. ОСОБА_9 пояснювала, що ОСОБА_8 пошкодив її мобільний телефон, вириваючи в неї з рук, відштовхував її від сина, коли та намагалась забрати його. Тоді ОСОБА_15 з онуком пішли за місцем їх проживання, а ОСОБА_14 з ОСОБА_9 викликали працівників поліції, з якими зайшли до квартири, в якій сталась подія, та надали відповідні пояснення поліцейським. Після чого пішли за місцем їх проживання, де побачили в ОСОБА_9 синці на руках, плечах та передпліччі, через що одразу направились в міський травмпункт, про що було надано відповідну довідку.
Об`єктивна вина обвинуваченого підтверджується даними довідок з лікарень та висновком експерта.
Зокрема, згідно довідки Кам`янець-Подільського травматологічного пункту № 3244 від 22.05.2018 року (т. 2 а.с. 63) підтверджено те, що потерпіла ОСОБА_9 звернулась з приводу отриманої 21.05.2018 року близько 23 год. 30 хв. травми, попередньо встановлено діагноз забиття синюхи обох передпліч та правого плеча, рекомендовано амбулаторне лікування.
Відповідно до даних висновків експертів № 262 від 25.05.2018 року та № 275 від 04.06.2018 року (т. 2 а.с. 64-65, а.с. 84-85) в потерпілої ОСОБА_9 виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді чотирьох синців на передній поверхні нижньої третини правого плеча (1), на задній поверхні середньої третини правого передпліччя (1), середньої третини передньої і задньої поверхонь лівого передпліччя (2), які могли утворитись внаслідок дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, можливо пальців рук при стисканні, близько 3-4 діб тому назад від моменту проведення судово-медичної експертизи та за обставин, про які вказує потерпіла під час проведення слідчого експерименту від 29.05.2018 року (т. 2 а.с. 73-75).
Суд оцінивши наведені докази у кримінальному провадженні у їх сукупності, обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у злочині передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Умисне легке тілесне ушкодження (ч. 1 ст. 125 КК України) з обєктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення легких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом). При цьому, відповідальність за ст. 125 КК України настає і у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної, неконкретизованої шкоди здоров`ю і фактично було заподіяно легке тілесне ушкодження.
Зазначене спростовує доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що злочин передбачений ст.. 125 КК України може бути вчинений лише з прямим умислом. Кваліфікація за умисне легке тілесне ушкодження може мати місце і при непрямому умислі коли особа усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно-небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання. Цей висновок суду відповідає положенням ст.. 24 КК України.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що суд першої інстанції взяв до уваги показання потерпілої про заподіяння тілесних ушкоджень ним і не взяв до уваги його заперечення з цього приводу перевірені колегією суддів апеляційної інстанції.
Як вбачається з показань обвинуваченого в суді першої інстанції він не заперечував, що 24.04.2018 року у нього відбулась сварка з потерпілою на грунті довготривалих неприязних стосунків і він будучи у збудженому стані вдарив дружину.
Факт заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій від умисних дій обвинуваченого підтвердили, крім потерпілої ОСОБА_9 і свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в суді першої інстанції. Ці обставини підтвердили і свідок ОСОБА_19 , який відібрав пояснення у потерпілої ОСОБА_9 . Зі слів останньої обвинувачений систематично вчиняє щодо неї насильство і в день виклику поліції 24.04.2018 року тричі вдарив її долонею руки по потилиці.
З показів свідка ОСОБА_20 вбачається, шо 24.04 2018 року опитував ОСОБА_8 , який не заперечував факт спричинення потерпілій трьох ударів долонею по потилиці. Та обставина, шо потерпіла ОСОБА_9 заявила, що її побив обвинувачений підтверджується і показами свідків ОСОБА_21 , лікаря ОСОБА_22 .
Відповідно до даних протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.05.2018 року ( т. 2 а.с. 10) потерпіла ОСОБА_9 заявила, що 24..04.2018 року під час конфлікту з ОСОБА_8 останній умисно спричинив їй тілесні ушкодження.
Оскільки наявні докази у справі узгоджуються між собою і підтверджують послідовні показання потерпілої про заподіяння їй легких тілесних ушкоджень саме обвинуваченим ОСОБА_8 . Колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість висновку суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Посилання в апеляційній скарзі на недопустимість доказів та неповноту судового розгляду перевірені колегією суддів і не беруться до уваги. Оскільки докази у кримінальному провадженні отримані у порядку встановленому КПК України. Оцінка наявних доказів проведена у відповідності до вимог ст.. 94 КПК України. Докази у кримінальному провадженні є допустимими, достовірними, а сукупність зібраних доказів підтверджує достатність та взаємозв`язок для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_8 .
Дані копій графіків чергувань лікарів травматологів за квітень-травень 2018 року надані в суді апеляційної інстанції не беруться до уваги колегії суддів, як такі, що не відкриті, відповідно до положень статті 290 КПК України, імперативні вимоги якої не допускають відомості, що містяться в них, як докази.
Покарання призначене ОСОБА_8 відповідає загальним засадам передбаченим ст.. 65 КК України. Цивільний позов потерпілій задовлено частково в сумі 7500 грн моральної шкоди, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 1167 ЦК України.
За таких обставин, підстав для скасування чи зміни вироку і задоволення вимог апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 січня 2019 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді