Єдиний унікальний номер справи № 382/1381/19 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2998/19 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
секретаря судових засідань ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 29 серпня 2019 року, про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Яготинського районного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 29 серпня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_6 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто по 27 жовтня 2019 року включно.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції, переконавшись у наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, враховуючи ступінь тяжкості злочину в якому підозрюється ОСОБА_6 , характеризуючи дані, оцінивши крім наявності ризиків, передбачених п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, в сукупності всі обставини, у тому числі визначені ст. 178 КПК України, прийшов до висновку, про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 29 серпня 2019 року скасувати і обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту та покласти на нього обов`язки, визначені ст. 194 КПК України.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, в порушення вимог кримінального процесуального закону за клопотанням прокурора, яке на думку захисника, не відповідає вимогам закону, вирішив питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказує, що ОСОБА_6 перебував під вартою з 29.07.2019 у статусі обвинуваченого, а тому прокурор мав право звернутись з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, а не про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, разом з тим суд першої інстанції на зазначені порушення вимог закону уваги не звернув, вказане клопотання прокурору не повернув, а розглянув його, чим, як вважає апелянт допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Крім того, апелянт зазначає, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.07.2019 підозрюваному ОСОБА_6 було продовжено строк тримання під вартою до 29 серпня 2019 року, тобто, як вважає захисник, строк дії тримання під вартою сплив 28 серпня 2019 року о 24 год. 00 хв., а тому подальше тримання обвинуваченого під вартою, і продовження йому 29 серпня 2019 року строку тримання під вартою є незаконним.
Вказує, що судом першої інстанції не було задоволено клопотання про приєднання до матеріалів кримінального провадження копії висновку експерта №12-1/1185 від 08.07.2019, що позбавило сторону захисту спростувати обґрунтованість підозри.
Також, апелянт вважає, що змінивши запобіжний захід на домашній арешт з покладенням обов`язку заборони спілкуватися із свідками чи іншими особами зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризику незаконного впливу на свідків та потерпілу.
Крім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 зазначає, що родичами ОСОБА_6 за його згоди повністю відшкодовано моральну шкоду потерпілій, надається щомісячна фінансова допомога та взято зобов`язання щодо витрат пов`язаних з похованням, потерпіла не заперечує щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, працює в комунальному підприємстві «Яготинтепломережа», є депутатом Яготинської міської ради, позитивно характеризується, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, а тому на думку захисника запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків визначених ст. 194 КПК України, забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та просив залишити її без задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Згідно ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадженняне було завершене до його спливу.
Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні Яготинського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №000337 від 06.05.2019 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , була заслухана думка прокурора та потерпілої, надані пояснення обвинуваченого та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.
Також, суд першої інстанції, розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, наявність ризику, які в сукупності з даними про особу обвинуваченого вказують на наявність підстав для продовження обвинуваченому запобіжного заходу.
Колегія суддів погоджується із наявністю встановленого судом першої інстанції ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні. Обґрунтовуючи наявність зазначеного ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, суд першої інстанції звернув увагу на те, що свідки в даному кримінальному провадженні та потерпіла не допитані і проживають з обвинуваченим в одному населеному пункті. Крім того невідоме ставлення ОСОБА_6 до пред`явленого обвинувачення.
Також, судом першої інстанції, при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , було враховано ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється, розмір покарання, який загрожує останньому у разі доведення його винуватості, характеризуючі дані та дані про особу обвинуваченого, а саме наявність в нього родини та неповнолітньої дитини, міцність соціальних зв`язків.
Таким чином, враховуючи викладене та оцінивши окрім наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, в сукупності всі обставини, у тому числі визначені ст. 178 КПК України, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про існування у обвинуваченого ОСОБА_6 ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, який на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не зменшився і, що інший більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 дотримався вимог кримінального процесуального закону, розглянув питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою та постановив ухвалу у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наявних у суду матеріалів, а тому доводи апеляційної скарги захисника про допущенні судом першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає неспроможними.
Також, колегія суддів не погоджується з доводами захисту, щодо вирішення судом питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 після спливу строку визначеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01липня 2019 року. Як встановив суд першої інстанції, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.07.2019 ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, і як зазначає сам захисник до 29 серпня 2019 року, тобто останнім днем строку є кінцева дата 29 серпня 2019 року, яка входить до визначеного часового терміну і є останнім днем визначеного слідчим суддею строку тримання під вартою.
Також судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 були враховані, зокрема, і ті дані про особу обвинуваченого, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, проте вони не зменшують існуючого ризику, а тому не можуть бути підставою для зміни останньому запобіжного заходу.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а не інший більш м`який запобіжний захід, як того просить апелянт, має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 405, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення
Ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 29 серпня 2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто по 27 жовтня 2019 року включно залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4