Справа № 946/7986/19
Провадження № 1-кс/946/2889/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні СВ Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2019 за №00001759 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Слідчий СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про арешт майна, в якому зазначив, що до Ізмаїльського ВП ГУ НП в Одеській області 15.08.2019 надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_5 шахрайським шляхом заволоділа правом власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
За даним фактом 15.08.2019 слідчим відділом Ізмаїльського ВП ГУ НП в Одеській області внесено відомості до ЄРДР за № 0001759 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та розпочато досудове розслідування.
У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з 24.04.2007 зареєстровані в шлюбі. ОСОБА_4 в момент укладення шлюбу працював штурманом далекого плавання та повністю займався забезпеченням сім`ї, оскільки ОСОБА_5 не працювала, та всю свою заробітну плату перераховував на банківський рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий в АТ «Укрексімбанк» на ім`я ОСОБА_5 .
Далі, в 2011 році, більш точну дату та час встановити під час слідства не вдалося, подружжя ОСОБА_7 прийняло рішення купити трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 вартістю 32000 доларів США. Через деякий час, коли ОСОБА_4 був у рейсі, дружина повідомила, що купила вказану квартиру. Враховуючи те, що ОСОБА_4 довіряв дружині, він не став перевіряти документи та з`ясовувати обставини купівлі.
З часом стосунки подружжя почали псуватися та в 2017 році, більш точну дату та час встановити під час слідства не вдалося, прийнято рішення жити окремо. Потім, 06.08.2019 ОСОБА_4 запропонував дружині розірвати шлюб, однак, остання погодилася лише при умові написання ОСОБА_4 розписки про відсутність претензій щодо майна. Вислухавши позицію дружини, ОСОБА_4 звернувся за допомогою до адвоката, який під час дослідження шлюбу встановив, що ОСОБА_5 нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 отримала в дарунок від ОСОБА_8 , а не купила, як говорила своєму чоловіку.
Як стало відомо, ОСОБА_8 являється подругою ОСОБА_5 , яка на її усну вимогу, без детального пояснення причин даного вчинку, 20.09.2011 придбала право власності на дану квартиру, а потім цього ж дня договором дарування подарувала її ОСОБА_5 .
Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України майно, набуте чоловіком, дружиною під за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування є особистою власністю того, хто його набуває.
На основі вищевикладеного є підстави вважати, що в діях ОСОБА_5 наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме шахрайства, яке виразилося у заволодінні 1/2 частини грошових коштів чоловіка ОСОБА_4 , які виділялися ним для купівлі нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зловживання довірою останнього.
З метою отримання документів, які сприяють проведенню досудового розслідування 01.11.2019 на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 № 946/7610/19 від 22.10.2019 здійснено тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у володінні АТ «Укрексімбанк» за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Героїв Сталінграду, буд. 66, в результаті якого вилучено наступне:
- копію паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_5 на 1 арк.;
- копію картки фізичної особи платника податків щодо присвоєння ОСОБА_5 ідентифікаційного номеру на 1 арк.;
- виписку про рахунки клієнта ОСОБА_5 за період з 24.04.2007 р. по 20.09.2011 року.
Таким чином, як зазначено в клопотанні слідчого, враховуючи той факт, що вищевказані документи можуть бути використані як доказ, мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, з метою збереження даних доказі, виникла необхідність накласти арешт на: копію паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_5 на 1 арк.; копію картки фізичної особи платника податків щодо присвоєння ОСОБА_5 ідентифікаційного номеру на 1 арк.; виписку про рахунки клієнта ОСОБА_5 за період з 24.04.2007 року по 20.09.2011 року.

Слідчий та прокурор надали суду заяву та просять розглянути справу за їх відсутності.

В силу ст. 107 КПК України технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до ст. 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Так, зазначене вище майно було вилучено 01.11.2019р. та 01.11.2019 року слідчим винесено клопотання про накладення арешту на вказані речі, яке 01.11.2019 року погоджено з процесуальним керівником прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та згідно штампу «Укрпошти» на поштовому конверті, слідчим відправлено до суду клопотання про арешт майна 01.11.2019 року.
Таким чином, строк звернення до суду із вказаним клопотанням слідчим СВ Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 не пропущено.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Як передбачено п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України, вважаю за необхідне клопотання слідчого про арешт майна задовольнити та накласти арешт на вилучене в ході здійснення тимчасового доступу до речей і документів, які перебувають у володінні АТ «Укрексімбанк» за адресою: АДРЕСА_3 , наступне: копію паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_5 на 1 арк.; копію картки фізичної особи платника податків щодо присвоєння ОСОБА_5 ідентифікаційного номеру на 1 арк.; виписку про рахунки клієнта ОСОБА_5 за період з 24.04.2007 по 20.09.2010.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 171, 172, 173 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на вилучене в ході здійснення тимчасового доступу до речей і документів, які перебувають у володінні АТ «Укрексімбанк» за адресою: АДРЕСА_3 , наступне майно:

- копію паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_5 на 1 арк.;

- копію картки фізичної особи платника податків щодо присвоєння ОСОБА_5 ідентифікаційного номеру на 1 арк.;

- виписку про рахунки клієнта ОСОБА_5 за період з 24.04.2007 по 20.09.2011.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1