Справа № 468/1197/19-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

іменем України

19.09.2019 року слідчий суддя Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про арешт майна по кримінальному провадженню №0000034 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України,

ВСТАНОВИВ:
17.09.2019 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Баштанського ВП ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту по кримінальному провадженню №0000034 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України, на два мобільних телефони марки Huawei білого кольору та марки Samsung сірого кольору, що належать ОСОБА_4 та були вилучені в ході обшуку домоволодіння по АДРЕСА_1 .

З клопотання вбачається, що 16.09.2019 року під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 були вилучені 8 кущів зовні схожих на рослини конопель, листя конопель в напівсухому стані та картонні об`єкти з написами латинськими літерами, а також в жіночій сумці два мобільних телефони марки Huawei білого кольору та марки Samsung сірого кольору.

Слідчий просить накласти арешт на належні ОСОБА_4 мобільні телефони, обґрунтовуючи тим, що вказані телефони 17.09.2019 року визнані речовими доказами по справі, на них могли зберегтись сліди злочину, тому для їх збереження та можливої конфіскації слід накласти на них арешт.

Заслухавши слідчого, який підтримав клопотання та просив його задовольнити, оскільки вилучені телефони можуть також містити відомості про можливий збут наркотичних засобів, третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт, яка заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки вилучені в неї телефони не мають відношення до розслідуваного факту вирощування коноплі, дослідивши матеріали клопотання (витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.09.2019 року; копію повідомлення Новобузького МРВ УСБУ України в Миколаївській області від 12.09.2019 року № 64/26-895; копію постанови про проведення досудового розслідування групою слідчих від 13.09.2019 року; копію ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку від 16.09.2019 року; копію протоколу обшуку від 16.09.2019 року; копію пояснень ОСОБА_4 від 16.09.2019 року), слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З закріпленої в ст. 26 КПК України диспозитивності як загальної засади кримінального провадження слідує, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
При цьому, з врахуванням вимог ч.2 ст. 171 КПК України відповідне обґрунтування необхідності арешту майна має бути викладене в письмовому клопотанні та підтверджене долученим до клопотання документами і слідчий суддя з врахуванням принципу диспозитивності обмежений виключно відповідним обґрунтуванням письмового клопотання та долученими до нього документами.
Крім того, відповідно до ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Також, відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, закріплених в ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

З тексту клопотання слідує, що слідчий просить накласти арешт на вилучені мобільні телефони з метою їх збереження як речових доказів та з метою їх можливої конфіскації. При цьому, матеріали клопотання навіть не містять відповідних відомостей про те, що слідчим вказані мобільні телефони відповідною постановою були визнані речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню (до клопотання копія такої постанови не долучена взагалі). Крім того, з витягу з ЄРДР слідує, що в даному кримінальному провадженні №0000034, в якому подане клопотання про арешт майна, здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України, санкція якої взагалі не передбачає конфіскації, тому і арешт майна з цією метою неможливий.
При цьому, слід зауважити, що диспозиція саме ч.1 ст. 310 КК України за якою здійснюється досудове розслідування та в межах якого подане дане клопотання слідчому судді, передбачає кримінальну відповідальність за незаконний посів або незаконне вирощування конопель у кількості від 10 до 50 рослин, натомість вбачається, що при обшуку було вилучено лише 8 рослин, схожих на рослини коноплі, чого не достатньо для настання кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 310 КК України.
Крім того, в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази на підтвердження того, що вилучені мобільні телефони, на які слідчий просить накласти арешт, будь-яким чином використовувались чи навіть могли бути використані безпосередньо для вчинення діяння, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України (для незаконного посіву чи вирощування конопель), щодо якого здійснюється досудове розслідування та в межах кримінального провадження по якому було подане дане клопотання слідчому судді.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Проте, при розгляді клопотання слідчим не було доведено належним чином той факт, що злочин, передбачений ч.1 ст. 310 КК України (а саме незаконний посів чи вирощування конопель), щодо якого здійснюється досудове розслідування та в межах кримінального провадження по якому було подане дане клопотання слідчому судді, був вчинений з використанням даних мобільних телефонів саме як знаряддя вчинення злочину, оскільки, на переконання слідчого судді, знаряддям вчинення злочину буде тільки той об`єкт чи річ, без якої даний злочин не можливо вчинити або його невикористання суттєво ускладнить вчинення злочину (а саме його об`єктивної сторони). В усіх інших випадках відсутні достатні підстави вважати, що такий об`єкт має ознаки знаряддя злочину.
В клопотанні також не наведено фактичних обставин щодо того, які сліди злочину, щодо якого здійснюється досудове розслідування (ч.1 ст. 310 КК України) та в межах кримінального провадження по якому було подане дане клопотання слідчому судді могли зберегтись на вилучених телефонах.
Крім того, під час розгляду клопотання не було встановлено жодних доказів на підтвердження існування реальних підстав вважати, що третя особа чи інші особи можуть здійснити приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаних телефонів, оскільки існування вказаних ризиків, передбачених абзацом другим ст. 170 КПК України, є обов`язковим при прийнятті слідчим суддею рішення про накладення арешту на майно, та слідчим не було надано жодних доказів, які б підтверджували існування вказаних ризиків.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За такого, подібне втручання в права особи на вільне володіння, користування та розпорядження належним їй майном у вигляді його арешту не буде таким, що ґрунтується на законі, та не буде таким, що є необхідним та співмірним, а, отже, не відповідатиме вимогам ст. 132 КПК України.

Що ж стосується можливого вчинення певними особами інших злочинів, які могли бути пов`язані з даним діянням, щодо якого здійснюється досудове розслідування та в межах кримінального провадження по якому було подане дане клопотання слідчому судді,то відповідно до ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
При цьому, визначення кримінального провадження міститься в п. 10 ч.1 ст. 3 КПК України, відповідно до якого кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, і ст. 3 КПК України, і ст. 214 КПК України вказують на кримінально каране діяння, як на підставу внесення відомостей до ЄРДР та здійснення досудового розслідування. За такого, для відмежування одного кримінального провадження від іншого необхідно виходити з його визначення, що міститься в п. 10 ч.1 ст. 3 КПК України, яке, у свою чергу, нерозривно пов`язане з поняттям злочину, визначення якого міститься в ч.1 ст. 11 КК України, відповідно до якого злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Тому при виявленні факту вчинення діяння такі відомості мають вноситись до ЄРДР, оскільки без внесення відповідних відомостей до ЄРДР про конкретний злочин здійснення досудового розслідування щодо нього прямо заборонене.
За такого, відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення в кримінальному провадженні щодо конкретного злочину з метою перевірки можливого вчинення інших злочинів щодо яких відомості до ЄРДР не вносились взагалі.

Таким чином, оскільки під час розгляду клопотання слідчим не було доведено необхідність накладення арешту на належні третій особі мобільні телефони, в зв`язку з тим, що не було надано доказів на підтвердження факту їх використання при вчиненні діяння, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України, а також не доведено наявність ризиків того, що третя особі може здійснити приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, що, у свою чергу, є підставою для відмови в задоволенні клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.170-173 КПК України, слідчий суддя, -

У х в а л и в :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Баштанського ВП ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту по кримінальному провадженню №0000034 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України, на два мобільних телефони марки Huawei білого кольору та марки Samsung сірого кольору, що належать ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: