Справа № 478/1772/18 Провадження № 1-кп/478/13/2019
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
10 липня 2019 року. Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
- вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21.08.2008 року за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 186, ст.ст. 70,71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 18.07.2012 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;
- вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 08.11.2017 року за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком тривалістю в 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, в період не знятої та непогашеної судимості в установленому порядку, вчинив новий, корисливий злочин за наступних обставин.
11 серпня 2018 року, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилося можливим, у особи, мешканця с. Володимирівка, Казанківського району, Миколаївської області, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: металевої черепиці, розміщеної на господарській будівлі (сараї) на території домоволодіння громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Цього ж дня, близько 20 год. 00 хв., з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, дана особа звернулась до обвинуваченого ОСОБА_4 із пропозицією щодо спільного вчинення крадіжки металевої черепиці, розміщеної на господарській будівлі (сараї) на території домоволодіння громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .
На вказану пропозицію обвинувачений ОСОБА_4 погодився після чого вони, спільно з зазначеною вище особою, за попередньою домовленістю підійшли до господарської будівлі (сараю) на території домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 зі сторони присадибної ділянки, де переконавшись, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, демонтувавши її, здійснили таємне викрадення металевої черепиці в кількості 91 шт., загальною вагою 80 кг., після чого викраденим розпорядилися на власний розсуд.
Такими діями, потерпілій ОСОБА_6 було спричинено матеріальний збиток на загальну суму 446,40 грн.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
10 липня 2019 року між прокурором Казанквського відділу Баштанської місцевої прокуратури, за згодою із потерпілою у даному провадженні ОСОБА_6 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст.185 КК України, обвинувачений у повному обсязі беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення та зобов`язався визнати її в судовому засіданні.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 місяць. Крім того, отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просять вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана інтересам фізичної особи ОСОБА_6 , яка надала свою письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості.
Суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відповідності угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 вимогам КПК України та КК України.
За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, а тому його дії кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, за якою належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
Окрім цього, суд враховує те, що вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 листопада 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого за ч.1 ст.263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік.
Злочин у вчиненні якого ОСОБА_4 визнає свою вину у даному кримінальному провадженні, вчинений 11 серпня 2018 року, тобто після ухвалення попереднього вироку та в період іспитового строку, а тому остаточне покарання підлягає призначенню з урахуванням положень ч. 1 ст.71 КК України із повним приєднанням невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Суд враховує, що у разі вчинення нового злочину до закінчення іспитового строку при звільненні від відбування покарання з випробуванням невідбутою частиною покарання є раніше призначене покарання в його повному обсязі, за винятком строку попереднього ув`язнення.
При призначенні покарання, суд згідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання цілком відповідає ступеню тяжкості та обставинам вчиненого кримінального правопорушення.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Речові докази по даному провадженню підлягають вирішенню на підставі ст.100 КПК України.
Судові витрати у справі відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обвирався.
Цивільний позов не заявлено.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 100,373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 08 липня 2019 року між прокурором Казанківського відділу Баштанської місцевої прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднати до невідбутої частини покарання за вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 08.11.2017 та визначити остаточне покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Речові докази по справі, а саме: металеву черепицю в кількості 91 штук вагою 80 кг., передані під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_6 залишити останній, яка законному володільцю.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Строк відбуття покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1