Справа № 742/1680/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/668/19
Категорія - ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000479 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 червня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , одружена, освіта середня, не працює, раніше неодноразово судима, останній раз 28.03.2019 року Прилуцьким міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік; на підставі ст.75 КК України, звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

засуджена за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду від 28.03.2019 року та остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 44000 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 190 грн. процесуальних витрат.

Вироком місцевого суду встановлено, що 09 квітня 2019 року, близько 10 години, ОСОБА_8 прибула до будинку АДРЕСА_2 , де користуючись відсутністю сторонніх осіб та власника, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрала золотий ланцюжок 583 проби, вагою 39,88 г., та золотий хрестик, 583 проби, вагою 3,25 г., що належать ОСОБА_10 , завдавши останньому збитків на загальну суму 48893,89 грн.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду та ухвалу від 04.06.2019 року, якою було відмовлено у затвердженні угоди про примирення, і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. У разі не встановлення підстав для скасування вироку суду першої інстанції, просив його змінити та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1020 грн. На підставі ст.71 КК України, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком Прилуцького міськрайонного суду від 28.03.2019 року, яким її засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, із звільненням від його відбування з іспитовим строком 1 рік, на підставі ст.75 КК України, та штрафу у розмірі 1020 грн., які виконувати самостійно. Апелянт вказує, що суд безпідставно відмовив у затвердженні угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченою, не мотивувавши, у чому полягає невідповідність угоди інтересам суспільства. Зазначив, що угода про примирення захищала інтереси передусім потерпілого, оскільки вона була б гарантією відшкодування йому обвинуваченою завданої шкоди.

В судове засідання обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник не з`явилась, про час та місце розгляду справи були поінформовані належним чином, клопотань про відкладення слухання справи від них не надходило.

Відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, котрий просив залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, та кваліфікація її дій в апеляційній скарзі захисником не оспорюються.

Доводи захисника з приводу необґрунтованої відмови місцевим судом у затвердженні угоди про примирення не заслуговують на увагу.

Так, ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 04 червня 2019 року було відмовлено у затвердженні угоди про примирення між обвинуваченою ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні (а.к.п.88-89).

У своєму рішенні суд зазначив, що узгоджене покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, не відповідає загальним засадам призначення покарання та суперечить вимогам ст.65 КК України,

Крім того, до початку апеляційного розгляду кримінального провадження потерпілим ОСОБА_10 було подано клопотання, у якому останній просить відмовити у задоволенні прохання захисника про затвердження угоди про примирення, оскільки обвинувачена з ним не примирилась і завданих збитків не відшкодувала.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, відношення обвинуваченої до скоєного, дані про її особу, яка за місцем проживання характеризується формально позитивно, раніше неодноразово судима, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, відсутність даних про суспільно-корисну зайнятість; обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та часткове добровільне відшкодування шкоди потерпілому; відсутність обставин, які обтяжують покарання; враховуючи висновок органу пробації, а також позицію потерпілого щодо призначення виду та міри покарання, та дійшов правильного висновку про необхідність призначення їй покарання саме у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.185 КК України, з урахуванням вимог ст.71 КК України, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів, оскільки її перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Отже, беручи до уваги, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судима за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не стала, скоїла злочин у період іспитового строку, що свідчить про свідоме ігнорування загальноприйнятих соціальних норм і вказує на сталу тенденцію вчинення обвинуваченою корисливих злочинів в якості джерела доходу, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного їй покарання.

Відтак, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання враховані, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 червня 2019 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4