Справа № 453/337/19
Провадження № 1-кп/456/287/2019
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою

18 листопада 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000493 від 09.10.2018 відносно ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просить суд продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , покликаючись на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Так, в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження стороною обвинувачення відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які продовжують мати місце. ОСОБА_8 , враховуючи міру покарання, яка може бути застосована до обвинуваченої у разі визнання судом її винною у вчиненні вказаного злочину, перебуваючи на волі, зможе переховуватися від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене. Окрім цього, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідне для запобігання спробам обвинуваченої незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема, з метою зміни їх показів, оскільки свідки в судовому засіданні ще не допитані, покази останніх мають важливе значення для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, так як відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Також в обґрунтування продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покликається на необхідність запобігання спробам обвинуваченої вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачена на час вчинення злочину непрацевлаштована, не має постійного джерела доходів та постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями та неналежно виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своїх малолітніх дітей, що свідчить про небажання останньої стати на шлях виправлення. За таких обставин застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш доцільним та достатнім для забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків. Викладені обставини виправдовують продовження обвинуваченій ОСОБА_6 більш впливового, а не більш суворого виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти наведеним вище ризикам, які існували при обранні запобіжного заходу відносно обвинуваченої та продовжують існувати до цього часу. Крім цього, судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Крім того, для відмови в звільненні особи з-під варти застосовуються принципи конвенційного прецедентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ «Штегмюллер проти Австрії» 1969 року), ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ «Вемгофф проти Німеччини» 1968 року). Будь-яких даних, які б свідчили про неможливість утримання ОСОБА_6 в умовах Львівської установи виконання покарань № 19 за медичними показниками, не встановлено.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 в судовому засіданні проти продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою заперечив, просить суд застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю в порядку ст. 195 КПК України, з особистою порукою матері ОСОБА_9 та з покладенням на неї обов`язку не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, оскільки прокурором не зазначено ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обвинувачена не має наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свідків відсутній, один із свідків помер, інший тяжко захворів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином в обвинуваченої немає можливості, скоювати нові злочини ОСОБА_6 не збирається. Крім цього, сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції»). Вважає, що застосування цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю до ОСОБА_6 буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження, а гарантією забезпечення належної поведінки обвинуваченої є особиста порука її матері ОСОБА_9 . Крім цього, обвинувачена має проблеми зі здоров`ям та позитивну добросовісну процесуальну поведінку.

ОСОБА_9 , яка є матір`ю обвинуваченої ОСОБА_6 , подала заяву про бажання взяти на її поруки, поручається за виконання обвинуваченою ОСОБА_6 покладених на неї обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України та зобов`язується за необхідності доставити її в суд на першу про те вимогу.

Обвинувачена ОСОБА_6 просить суд застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю в порядку ст. 195 КПК України, з особистою порукою матері ОСОБА_9 та з покладенням на неї обов`язку не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченої та її захисника, вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.09.2019 обвинуваченій ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.11.2019.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

З моменту взяття обвинуваченої ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченої може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченій більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Розглянувши заяву ОСОБА_9 про взяття обвинуваченої ОСОБА_6 на поруки матері ОСОБА_9 , суд доходить висновку, що в обранні такого запобіжного заходу слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Суд враховує, що при обранні такого запобіжного заходу як особиста порука, наявність одного поручителя може бути визнана достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру (народний депутат України, депутат місцевої ради, особа, яка відзначена державними нагородами тощо).

Суд не вбачає достатніх підстав вважати, що мати обвинуваченої ОСОБА_9 є особою, що заслуговує на довіру, повагу до її наміру та бажання взяти на поруки дочку обвинувачену ОСОБА_6 . В заяві про взяття на поруки обвинуваченої ОСОБА_6 не зазначається другий поручитель, який може взяти обвинувачену на поруки і нести відповідальність за її належну процесуальну поведінку. Наявність одного поручителя, в даному випадку, не може бути визнано достатньою. Доводи, викладені в заяві, є непереконливими, тому не беруться судом до уваги.

Крім цього, суд не бере до уваги доводи захисника ОСОБА_7 про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченої під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_6 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України, які є реальними і триваючими та виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченої на більш м`який, а тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій без визначення розміру застави на підставі ч. 4 ст.183 КПК України, оскільки обставини, зазначені в клопотанні, виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою.

Згідно зі ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Враховуючи, що строк тримання обвинуваченої ОСОБА_6 під вартою спливає 22.11.2019, суд вважає за необхідне продовжити тримання обвинуваченої під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16 січня 2020 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
В клопотанні обвинуваченої та її захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю відмовити.

В заяві ОСОБА_9 про взяття на поруки обвинуваченої ОСОБА_6 відмовити.

Обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів - з 18 листопада 2019 року до 16 січня 2020 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору ОСОБА_5 , обвинуваченій ОСОБА_6 та скерувати директору ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуюча-суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3