Справа № 712/9310/19
Провадження № 1-кс/712/5324/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
свідка ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Черкаси клопотання, винесене в кримінальному провадженні № 0003125 від 29.07.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про відібрання біологічних зразків примусово,
В С Т А Н О В И В:
До суду звернувся прокурор Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 з клопотанням про відібрання біологічних зразків примусово.
Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003125 від 29.07.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, в якому підозрюється ОСОБА_5
10.11.2011 прокуратурою м. Черкаси порушено кримінальну справу № щодо ОСОБА_5 за фактом нанесення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

У подальшому 04.04.2012 змінено правову кваліфікацію злочину на ч. 1 ст. 122 КК України та 15.06.2012 кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 скеровано до Соснівського районного суду м. Черкаси для розгляду по суті.

За результатами судового розгляду Соснівським районним судом м. Черкаси вказану кримінальну справу 10.04.2013 повернуто для проведення додаткового розслідування.

Слідчим відділом Соснівського РВ у м. Черкаси УМВС України в Черкаській області 29.07.2013 розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0003125 за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , 25.06.2011, близько 13:00 год. умисно наніс тілесні ушкодження, своєму сусідові ОСОБА_4 , за наступних обставин. Так він, у вказаний час перебуваючи на земельній ділянці між будинком АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , під час конфлікту з сусідом ОСОБА_4 , з приводу неправомірного будування паркану, після того як потерпілий вилив на нього відро з брудною водою, ухопив ОСОБА_4 , за плечі та став утримувати, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді крововиливів верхніх кінцівок, які згідно з висновком повторної судово-медичної експертизи від 03.04.2012 № 117 м/д, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, потім коли потерпілий вирвався та відійшов від паркану, ОСОБА_5 , відриваючи з указаного дерев`яного паркану дошки, кидав їх у сторону потерпілого, у результаті чого влучив однією з дошок йому в спину з лівого боку, чим завдав тілесні ушкодження, а саме крововиливи та садна попереку зліва, які згідно з висновком вищевказаної судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та в ліву ногу, чим спричинив перелом таранної кістки та зовнішньої щиколотки, розтягнення зв`язок лівого гомілково-ступеневого суглобу, крововилив лівого гомілково- ступеневого суглобу та лівої стопи, що згідно з висновком повторної судово- медичної експертизи від 03.04.2012 № 117 м/д, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Допитаний як потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 25.06.2011, близько 13 години, між ним та ОСОБА_5 виник конфлікт через встановлений на межі їхніх домоволодінь паркан. ОСОБА_5 , перехилившись через металеву огорожу, схопив ОСОБА_4 за піджак, наніс декілька ударів кулаком по голові та шиї. Вважає, що саме тоді ОСОБА_5 сам собі пошкодив живіт і грудну клітку, оскільки земельна ділянка ОСОБА_5 знаходиться вище його ділянки та він ( ОСОБА_5 ) «йорзаючи» животом по металевій огорожі самоушкодився. При цьому кров ОСОБА_5 потрапила йому ( ОСОБА_4 ) на спину, а саме на сорочку. У подальшому ОСОБА_5 почав зривати дошки з паркану та кидати в нього. Одна з дощок потрапила йому в ліву ногу, а інша - в лівий бік. Особисто він жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_5 не наносив та дошкою його не бив, та взагалі не міг цього робити, оскільки в нього був пошкоджений палець на правій руці.

Допитаний ОСОБА_5 пояснив, що 25.06.2011, близько 13 години, він приїхав додому. Зайшовши до подвір`я побачив, що його сусід ОСОБА_4 на межі їхніх домоволодінь побудував паркан. Оскільки між ними існував спір щодо межі між їхніми земельними ділянками він почав вимагати від ОСОБА_4 прибрати паркан, однак останній відмовився. Після чого він почав самостійно розбирати паркан та перекидати дерев`яні дошки на територію ОСОБА_4 . У подальшому під час конфлікту ОСОБА_4 дерев`яною дошкою від паркану наніс йому удар в грудну клітку та удар по кисті правої руки. Тілесні ушкодження ОСОБА_4 він не наносив.

Під час розслідування 05.01.2015 у ОСОБА_4 вилучено сорочку із плямами бурого кольору.

ОСОБА_4 неодноразово заявлялись клопотання про проведення експертизи приналежності біологічних зразків на вказаній сорочці та механізму їх нанесення.

Прокурором виносились постанови про відібрання біологічних зразків крові у ОСОБА_5 для проведення експертизи, однак останній відмовився надати їх добровільно.

На даному етапі досудового розслідування зазначеного кримінального провадження виникла необхідність у призначенні ряду судових експертиз, проведення яких потребує отримання вищевказаних біологічних зразків.

Враховуючи викладене, неможливо провести необхідні експертизи без надання ОСОБА_5 вищевказаних зразків, у зв`язку із чим виникла необхідність у відібранні біологічних зразків примусово.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити. Посилаючись на те, що ОСОБА_5 добровільно відмовився надавати зразки крові, а іншим шляхом, без його зразків, неможливо провести судову експертизу призначену по об`єктам, вилученим під час досудового розслідування, тому в порядку ч. 3 ст. 245 КПК України просить у примусовому порядку отримати вказані зразки у ОСОБА_5 .
Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання та вказав, що слідство здійснюється з порушення розумних строків, чим порушуються його права.
ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у клопотанні, вказав, що прокурор до цього неодноразово звертався до слідчих суддів з аналогічним клоптаннями, у яких було відмовлено. Також вказав, що примусове відібрання у нього зразків крові порушить його права та сторона обвинувачення має визначитись на підставі наявних у неї доказів щодо результату досудового розслідування.
Слідчий суддя, заслухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Із матеріалів клопотання вбачається, що 29.07.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003125 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 122 КК України.
10.11.2011 прокуратурою м. Черкаси порушено кримінальну справу № щодо ОСОБА_5 за фактом нанесення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

У подальшому 04.04.2012 змінено правову кваліфікацію злочину на ч. 1 ст. 122 КК України та 15.06.2012 кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 скеровано до Соснівського районного суду м. Черкаси для розгляду по суті.

За результатами судового розгляду Соснівським районним судом м. Черкаси вказану кримінальну справу 10.04.2013 повернуто для проведення додаткового розслідування.

З витягу ЄРДР вбачається, що досудове розслідування здійснюється за заявою ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_5 , 25.06.2011 року близько 13:00 год. умисно наніс тілесні ушкодження своєму сусідові ОСОБА_4 за наступних обставин. Так, він у вказаний час, перебуваючи на земельній ділянці між будинком АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , під час конфлікту з сусідом ОСОБА_4 , з приводу неправомірного будування паркану, після того як потерпілий вилив на нього відро з брудною водою, ухопив ОСОБА_4 за плечі та став утримувати, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді крововиливів верхніх кінцівок, які згідно висновку повторної судово-медичної експертизи №117 м/д від 03.04.2012 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, потім коли потерпілий вирвався та відійшов від паркану, ОСОБА_5 , відриваючи з вказаного дерев`яного паркану дошки, кидав їх в сторону потерпілого, в результаті чого влучив однією з дошок йому у спину з лівого боку, чим завдав тілесні ушкодження, а саме крововиливи та садна попереку зліву, які згідно висновку вищевказаної судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та в ліву ногу, чим спричинив перелом таранної кістки та зовнішньої щиколотки, розтягнення зв`язок лівого гомілково-ступеневого суглобу, крововилив лівого гомілково-ступеневого суглобу та лівої стопи, що згідно висновку повторної судово-медичної експертизи №117 м/д від 03.04.2012 року, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 визнаний потерпілим, ОСОБА_5 допитувався в якості свідка.
Постановою від 04.01.2019р. прокурора Черкаської місцевої прокуратури постановлено відібрати зразки крові для проведення експертизи у ОСОБА_5 .
У заяві від 04.01.2019р. ОСОБА_5 відмовився від добровільного надання біологічних зразків , а саме зразків крові.
Відповідно до ч. 1 ст. 245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи, або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом.
Відповідно до ч. 3 ст. 245 КПК України відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.
Надані стороною обвинувачення матеріали свідчать про те, що ОСОБА_5 , який не має статусу підозрюваного, відмовився добровільно надати зразки крові для проведення експертизи з метою підтвердження або спростування його причетності до спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.
Згідно положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання у його особисте сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Слід зазначити, що положеннями ч. 5 ст. 9 КПК України Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26 березня 1985 року у справі «Х та Y проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право.
Проте, ЄСПЛ допускає можливість здійснення примусового отримання зразків для дослідження, водночас регламентуючи чіткі умови та порядок здійснення такого втручання.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 25.12.1993 року у справі «Функе проти Франції» зазначив, що не можливо здійснення по відношенню до особи будь - якого примусу з метою надання цією особою доказів, які згодом буде покладено в основу її обвинувачення.
Метою примусового вилучення біологічних зразків у свідка ОСОБА_5 є встановлення причетності його до вчинення злочину, що суперечить положення ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», адже право не свідчити проти себе має будь-яка особа. Біологічні зразки особи, згідно рішення Європейського Суду з прав людини (справа «Яллох про Німеччини»), можуть бути отримані поза їх згодою лише тоді, коли метою відібрання таких зразків не є отримання доказів обвинувачення особи, яка надає такі зразки.
Отже, здобуття доказу можливої причетності особи до злочину лише на підставі наданих такою особою біологічних зразків суперечить практиці Європейського Суду з прав людини.
Враховуючи вищевикладене, у задоволенні клопотання щодо примусового відібрання біологічних зразків у ОСОБА_5 слід відмовити, оскільки його задоволення призведе до необґрунтованого порушення прав людини та процесуальних гарантій на захист, гарантованих статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Суд також враховує, що правам потерпілого на завершення розслідування у розумні строки кореспондує обов`язок держави забезпечити проведення ефективного та незалежного розслідування факту заподіння тілесних ушкоджень та у випадку доведеності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення обвинувачення має грунтуватись на належних та допустимих доказах. Разом з тим, збір доказів з порушенням основоположних прав особи та без дотримання її процесуальних гарантій на захист не може вважатись таким, що забезпечує право потерпілого на проведення ефективного та незалежного розслідування, оскільки такі докази будуть вважатись недопустимими відповідно до ст.87 КПК України.
Керуючись ст. 2, 7-9, 160-166, 241, 245, 372, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0003125 від 29.07.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, про відібрання біологічних зразків ОСОБА_5 примусово.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошений 23.07.2019р.