ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2694/19 Справа № 212/3071/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000700 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2019 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, інвалідності не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, навчається у Криворізькому коледжі Національного авіаційного університету, інвалідності не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,
потерпілої ОСОБА_10 в режимі відеоконференції,
законного представника
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 в режимі відеоконференції,
захисника ОСОБА_12 в режимі відеоконференції, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.
У відповідності до ст. 75 КК України, звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбуття призначеного судом покарання із випробуванням строком на 1 рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Неповнолітнього ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та звільнено від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і застосовано примусові заходи виховного характеру, передбачені п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 105 КК України, а саме:
обмеження дозвілля неповнолітнього ОСОБА_8 в період часу з 21-00 години до 07-00 години кожного дня строком на 1 рік;
передачі неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 під нагляд бабусі ОСОБА_11 .
Вирішено питання речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 та неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, за таких обставин.
07 березня 2019 року, близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_7 прийшов у гості на адресу проживання раніше знайомого неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: до приміщення квартири АДРЕСА_3 , де в ході спільної розмови з неповнолітнім ОСОБА_8 , достовірно знаючи про знаходження в даній квартирі ноутбуку PACKARD BELL CELERON N 2830, який належить матері ОСОБА_8 - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за спільною домовленістю з неповнолітнім ОСОБА_8 , з корисливою метою разом вирішили таємно викрасти вищезазначений ноутбук, таким чином вступив у попередню змову із неповнолітнім ОСОБА_8 , з метою таємного викрадення ноутбуку з приміщення квартири АДРЕСА_3 .
07 березня 2019 року, близько 17 год. 40 хв., ОСОБА_7 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, переконавшись у відсутності можливих свідків, очевидців і господаря квартири ОСОБА_10 та в тому, що їх дії носять таємний характер, діючи спільно та узгоджено, шляхом вільного доступу, таємно викрали з полиці балкону квартири АДРЕСА_3 , належний ОСОБА_10 , ноутбук PACKARD BELL CELERON N 2830, с/н NXC3SEU005430195F13400, ЄКР 15,6 в корпусі чорного кольору, із зарядним пристроєм, в упаковці, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 834 від 25.03.2019, становить 4016,67 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення разом із викраденим майном зникли, розпорядившись ним на власний розсуд та обернувши на свою користь.
Своїми злочинними діями ОСОБА_7 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_8 , таємно викрали майно, яке належить ОСОБА_10 , вартістю 4016,67 гривень, чим завдали потерпілій ОСОБА_10 , майнову шкоду на загальну суму 4016,67 гривень.
Не погоджуючись з рішенням суду, перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду відносно неповнолітнього ОСОБА_8 в частині застосування примусових заходів виховного характеру скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та звільнити від покарання на підставі п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 105 КК України із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді:
обмеження дозвілля в період часу з 21-00 до 07-00 кожного дня строком на 1 рік;
передачі під нагляд бабусі ОСОБА_11 на підставі п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 105 КК України строком на 1 рік.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що не заперечуючи доведеність вини та фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, прокурор вважає, що вирок суду ухвалено з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки суд першої інстанції не зазначив тривалість примусового заходу виховного характеру у виді передачі під нагляд бабусі.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_12 , який діє в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вказує, що зміст вироку зрозумілий потерпілій, законному представнику та неповнолітньому обвинуваченому, як тривалість примусових заходів у вигляді одного року.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_12 та законного представника ОСОБА_11 , а також потерпілу ОСОБА_10 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кваліфікація їх дій за ч. 2 ст. 185 КК України, в апеляційній скарзі прокурором не оспорюється, а тому відповідно до ст. 404 КПК України колегією суддів не переглядаються.
Вирок суду в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 в апеляційній скарзі прокурором також не оскаржується.
Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_8 від покарання, не визначив тривалість примусового заходу виховного характеру у виді передачі під нагляд бабусі, колегія суддів вважає обґрунтованими.
Відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
З мотивувальної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_8 від покарання, керувався вимогами ст. 105 КК України та врахував, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, останній вину визнав повністю та щиро розкаявся, а також суд врахував характеризуючі дані про особу обвинуваченого, що він навчається на 1 курсі Криворізького коледжу Національного авіаційного університету, згідно характеристики з місця навчання характеризується позитивно, умови життя та виховання задовільні, згідно характеристики з місця мешкання характеризується позитивно, на території м. Кривий Ріг проживає з дня народження разом з матір`ю ОСОБА_10 , стан здоров`я задовільний, рівень розвитку відповідає віку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, виховується у неповній сім`ї, дорослих підбурювачів немає, інвалідності не має.
Тому суд першої інстанції, враховуючи положення ч. 1, п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 105 КК України, дійшов вірного висновку про можливість звільнення неповнолітнього ОСОБА_8 від покарання, оскільки визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання, та вірно застосував до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля та передачі неповнолітнього під нагляд бабусі.
Разом з тим суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього ОСОБА_8 від покарання із застосуванням заходів виховного характеру, в порушення ч. 3 ст. 105 КК України, відповідно до якої тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає, не визначив строк примусового заходу виховного характеру у виді передачі під нагляд бабусі.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду в частині застосування до ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру скасуванню та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, ухваленню нового вироку.
Колегія суддів відповідно до ст. 103 КК України, крім обставин, передбачених ст.ст. 65-67 КК України, враховує умови життя та виховання неповнолітнього ОСОБА_8 , вплив дорослих, рівень розвитку.
Так, до обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , колегія суддів відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину у неповнолітньому віці. Обставини, які обтяжують його покарання, відсутні.
Також, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого неповнолітнім обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини його вчинення, дані про його особу, зокрема те, що він проживає з матір`ю та бабусею, навчається та позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, зі слів матері та бабусі його подальша поведінка бездоганна та вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 105 КК України ОСОБА_8 слід звільнити від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді обмеження дозвілля та передачі під нагляд бабусі ОСОБА_11 строком на один рік.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 420 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2019 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України скасувати в частині застосування примусових заходів виховного характеру.
ОСОБА_8 на підставі п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 105 КК України, звільнити від покарання та застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у виді: обмеження дозвілля в період часу з 21-00 години до 07-00 години кожного дня строком на 1 (один) рік; передачі під нагляд бабусі ОСОБА_11 строком на 1 (один) рік.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення. На вирок суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: