Провадження № 11-кп/4820/633/19
Справа № 682/1862/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

заявника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2019 року,

у с т а н о в и л а :
Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 10 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_8 про зарахування відбування покарання, призначеного вироком Славутського міськрайонного суду від 26 лютого 2018 року в рахунок відбутого покарання, призначеного вироком Славутського міськрайонного суду від 13 квітня 2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу Славутського міськрайонного суду від 10 вересня 2019 року та зарахувати відбування покарання, призначеного вироком Славутського міськрайонного суду від 26 лютого 2018 року в рахунок відбутого покарання, призначеного вироком Славутського міськрайонного суду від 13 квітня 2016 року.

Уважав, що таке рішення місцевого суду є необґрунтованим, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, відтак підлягає скасуванню.

Зазначав, що відбув покарання, призначене вироком Славутського міськрайонного суду від 13 квітня 2016 року, бо, виконуючи покладені на нього цим вироком відповідно до ст.76 КК України обов`язки, він був обмежений в виборі місця проживання, місця роботи та навчання, був зобов`язаний у встановлені для нього дні відвідувати відділення органу пробації, не міг відвідувати розважальні заклади.

Після спливу року після ухвалення Славутським міськрайонним судом від 13 квітня 2016 року вироку, на підставі подання Славутського міськрайонного відділу з питань пробації Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації МЮ України, ухвалою Славутського міськрайонного суду від 03 травня 2017 року його було звільнено від покарання, призначеного вироком Славутського міськрайонного суду від 13 квітня 2016 року.

Ухвалу Славутського міськрайонного суду від 03 травня 2017 року про звільнення його від покарання, призначеного вироком Славутського міськрайонного суду від 13 квітня 2016 року, не скасовано, а згідно законодавства особа не може два рази нести покарання за одне і те ж саме вчинене нею кримінальне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; прокурора в заперечення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Установлено, що вироком Славутського міськрайонного суду від 13 квітня 2016 року ОСОБА_8 був засуджений за ч.3 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку один рік. На підставі ст.76 КК України на нього вироком суду покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції і повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 03 травня 2017 року у зв`язку з тим, що він протягом встановленого іспитового строку нового злочину не вчинив, за місцем проживання характеризувався позитивно до адміністративної відповідальності не притягувався, покладені на нього обов`язки виконував добросовісно, мав постійне місце проживання та на підставі подання Славутського міськрайонного відділу з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації МЮ України його було звільнено від покарання, призначеного вироком Славутського міськрайонного суду від 13 квітня 2016 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2017 року вирок Славутського міськрайонного суду від 13 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 06 липня 2016 року щодо нього скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Вироком від 26 лютого 2018 року ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку 1 рік та відповідно до ст.76 КК України на нього покладені обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації і повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та навчання.

Так, 02 вересня 2019 року ОСОБА_8 звернувся до місцевого суду із заявою, в якій просив зарахувати йому відбування покарання, призначеного вироком Славутського міськрайонного суду від 26 лютого 2018 року, в рахунок відбутого покарання, призначеного вироком Славутського міськрайонного суду від 13 квітня 2016 року, бо ухвала Славутського міськрайонного суду від 03 травня 2017 року про звільнення його від покарання, призначеного вироком Славутського міськрайонного суду від 13 квітня 2016 року, не скасована, а згідно законодавства особа не може два рази нести покарання за одне і те ж саме вчинене нею кримінальне правопорушення.

Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_8 .

З урахуванням того, що вироком Славутського міськрайонного суду від 13 квітня 2016 року ОСОБА_8 був засуджений за ч.3 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку один рік, але фактично покарання у виді позбавлення волі він не відбував, цей вирок був скасований касаційною інстанцією, тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_8 відбув покарання за вироком суду від 13 квітня 2016 року.

Визначений у цьому вироку іспитовий строк з метою звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання та покладені на нього обов`язки не є покаранням. Тому твердження ОСОБА_8 про те, що він несе покарання за одне й те саме діяння двічі, тобто за вироком суду від 13 квітня 2016 року та за вироком суду від 28 лютого 2018 року є безпідставними та не ґрунтуються на нормах закону.

Окрім цього, оскільки вирок суду від 13 квітня 2016 року скасований касаційною інстанцією, то вимоги ОСОБА_8 про зарахування у строк відбутого покарання призначеного вироком суду від 28 лютого 2018 року відбутого ним іспитового строку за вироком суду від 13 квітня 2016 року не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на нормах чинного законодавства, є обґрунтованою та законною, а тому не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись, ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2019 року щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_8 про зарахування судом відбування покарання в рахунок відбутого покарання залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4