Номер провадження: 11-сс/813/842/19
Номер справи місцевого суду: 521/7843/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.05.2019 р., якою відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Сарата Саратського р-ну Одеської обл., громадянина України, який має середню освіту, працюючого по найму, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , раніше судимого,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , в період з 20 год. до 07 год. наступної доби.
На підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. Строк дії запобіжного заходу визначений до 10.07.2019 р. включно, в межах строку досудового розслідування.
Мотивуючи відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обираючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя послався на те, що прокурором доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, існує ризик спроби підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення, але не доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику.
Слідчий суддя врахував характеризуючи дані підозрюваного, відповідно до яких останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітнього сина, постійне місце проживання, працює за наймом, а також те, що підозрюваний не ухиляється від проведення слідчих дій, визнає вину у вчиненні злочину, що свідчить про можливість запобігання ризикам шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
Прокурор в апеляційній скарзі зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та постановленою з порушенням вимог КПК України, обґрунтовуючи свої вимоги наступним:
- слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 не враховано усіх ризиків, відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України, які заявлені у клопотанні слідчого та не прийнято уваги те, що він не має офіційного та постійного місця роботи, не має сім`ї, наявність неодноразової судимості за вчинення аналогічних злочинів, тяжкість вчиненого злочину, що в свою чергу свідчить про наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків та потерпілого у вказаному злочині, вчинення інших кримінальних правопорушень оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене максимальне покарання у виді 6 років позбавлення волі
- слідчим суддею не враховано, що підозрюваним до теперішнього часу не викрито особу спільника, що в свою чергу свідчить про відсутність сприяння органам досудового розслідування.
Посилаючись на такі доводи, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив їх задовольнити, натомість підозрюваний та захисник заперечували проти її задоволення та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при обґрунтуванні наявності ризиків, а також обґрунтованості підозри, у повній мірі дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.
При цьому, ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є надуманими і суперечать фактичним обставинам справи.
Так, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, на даному етапі досудового розслідування, є обґрунтованою та не заперечується учасниками кримінального провадження.
Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Разом з тим, слідчий суддя обґрунтовано зазначив в ухвалі, що в судовому засіданні прокурор довів наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, але не довів існування ризиків, передбачених п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, під час апеляційного розгляду скарги прокурор не надав жодних підтверджень тому, що підозрюваний ОСОБА_7 з моменту застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та до судового розгляду в суді апеляційної інстанції вчиняв будь-які дії, спрямовані на незаконний вплив на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, або вчинив інше кримінальне правопорушення. Також, прокурором не доведено наявність існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, більш того, ОСОБА_7 з`явився до суду апеляційної інстанції для розгляду клопотання прокурора, в якому ставиться питання про погіршення його становища, що в свою чергу характеризує його як особу, яка навпаки не намагається переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Тому доводи прокурора, про неврахування слідчим суддею під час постановлення ухвали про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою заявлених ним ризиків, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду скарги.
Окрім того, колегія суддів наголошує на тому, що слідчим суддею в судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_10 , відповідно до пояснень якого він характеризує підозрюваного з позитивного боку, останній винаймає у нього житло та проживає разом зі співмешканкою. Також слідчий суддя в судовому засіданні на виконання вимог ст. 178 КПК України оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі наявність на утриманні та вихованні малолітньої дитини, наявність хоч і не офіційного але місця роботи за наймом, а твердження прокурора про те, що до ОСОБА_7 не можливо застосувати інший, більш м`який запобіжних захід, ніж тримання під вартою, виходячи лише із тяжкості інкримінованого йому злочину, є необґрунтованим, адже прокурор не надав переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про протилежне.
Що стосується доводів прокурора щодо не викриття підозрюваним ОСОБА_11 співучасника злочину, в якому його підозрюють, колегія суддів вважає слушним, що з огляду на строки досудового розслідування сприяло б швидшому розслідуванню кримінального провадження. Однак, зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_7 у скоєному злочині зізнався та не заперечує обставини, викладені в повідомленні про підозру, а відповідно до кримінального процесуального законодавства тягар доведення вини, а також ефективність здійснення досудового розслідування лежить на органах досудового розслідування та прокурорі, а не на підозрюваному, то вказані обставини апеляційний суд розцінює як власну позицію захисту підозрюваного, яка гарантована йому кримінальним процесуальним кодексом України.
Оскільки на даній стадії досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, суд апеляційної інстанції вважає що рішення слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби є обґрунтованим, оскільки даний вид запобіжного заходу зможе запобігти ризикам, доведеним під час розгляду як клопотання слідчого, так апеляційної скарги прокурора.
Доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.
Більш того, враховуючи відсутність на момент апеляційного розгляду скарги даних щодо порушення ОСОБА_11 умов домашнього арешту, вказані обставини свідчить про те, що застосований запобіжний захід в повній мірі забезпечує виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.05.2019 р., якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби до 10.07.2019 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4