ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/967/19 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1985/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
УХВАЛА
Іменем України

11 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за засудженого на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28.03.2019р. відносно ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання в порядку ст.81 КК України.
Суд першої інстанції критично оцінив доводи засудженого про ставлення його на шлях виправлення і про можливість застосування умовно-дострокового звільнення, адже оцінюючи дані про особу ОСОБА_7 , який раніше був неодноразово засуджений за злочини проти власності, вже звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, проте на шлях виправлення не став та вчинив інші злочини, а в останнє тяжкий злочин, байдуже ставлення до погашення стягнених судових витрат та цивільного позову за вироком суду, взяв до уваги його характеристику в установі виконання покарань, тому у суду виникли сумніви з приводу його доводів щодо сумлінної поведінки і ставлення до праці той довів своє виправлення. Сам по собі факт відбуття засудженим 2/3 призначеного покарання не може свідчити про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення, а відтак для застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого суд не вбачає підстав та розцінює даний захід як передчасний.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання та застосувати до нього умовно-дострокового звільнення.
Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав рішення суду правомірним, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Так, ст.81КК України встановлює умови та підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом згаданої норми є правом, а не обов`язком суду і це право суд реалізує, спираючись на дані, які свідчать про доведення виправлення засудженого.

Запровадження вищевказаного правового інституту, згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у згаданій Постанові Пленуму в п.17 оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції (т.1 а.с.29-31), ОСОБА_7 засуджений вироком Київським районним судом м. Харкова від 21.04.2016р. за ч.1 ст.187 КК України до 4 років позбавлення волі.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.10.2016р., строк попереднього ув`язнення з 13.01.2016 по 05.07.2016 включно зараховано за правилами, передбаченими ст.72 КК України, в строк відбування покарання з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 13.01.2016р.
За час перебування в Харківській установі виконання покарань (№27) характеризувався негативно, мав стягнення за неввічливе ставлення до представників адміністрації, заохочень не мав, до праці не залучався.

З 06.09.2016р відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» де характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений чотири рази. До промислової зони установи не працевлаштований, виконує роботи з благоустрою установи, до праці ставиться з розумною ініціативою.

Відповідно до ст.123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», до реалізації програми ставиться із зацікавленістю.

Відповідно до ст.ст.110, 112, 113 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю, шляхом листування, побачень та телефонних розмов, стосунки доброзичливі, позитивно впливають на процес виправлення.

Питання щодо можливого застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст.82 КК України було розглянуто 02.08.2017р. і комісією установи було відмовлено у застосуванні даної пільги, як особі яка не стала на шлях виправлення.

Питання щодо можливого застосування ст.81 КК України також було розглянуто комісією установи 11.04.2018р., та відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми, як особі яка не довела свого виправлення.

На профілактичних обліках засуджений не перебуває.

Отже, матеріали провадження підтверджують твердження суду першої інстанції, що засуджений ОСОБА_7 , за час відбуття покарання своїм ставленням до праці та поведінкою не довів свого виправлення.
Крім того, матеріали справи свідчать, що раніше до засудженого вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення, проте засуджений знову вчинив умисний корисливий злочин.
З огляду на вище приведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду відповідає фактичним обставинам кримінального провадження оскільки висновки суду підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а наведені засудженим обставини враховані судом при ухваленні рішення.

Звідси, оскільки судом при постановленні ухвали не допущене порушення вимог чинного процесуального та матеріального законодавства,то апеляція засудженого не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.407, 409, 419 КПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28.03.2019р. відносно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді