Справа № 128/753/19
УХВАЛА
Іменем України

28 листопада 2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі колегії суддів:
головуючої судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар: ОСОБА_4
за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 Огли адвоката ОСОБА_7 ,
обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,
при розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінального провадження по обвинувальному акту, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000428 від 28.10.2018 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 122 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 187 КК України,
УСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб на підставі ст. 331 КПК України, посилаючись на те, що запобіжний захід відносно обвинуваченого обрано правильно, підстав для його зміни, скасування немає та існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, тому заперечував проти зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки обвинувачений та його батьки є громадянами іншої країни, йому невідомо строк дії дозволу на їх перебування в Україні, а тому інший запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Інших клопотань від прокурора не надійшло.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник, адвокат ОСОБА_7 , щодо продовження дії запобіжного заходу ОСОБА_6 . Огли заперечили, оскільки вважають, що ризики, наведені прокурором, на даний час зменшилися, його батьки вже тривалий час хворіють, про що надав відповідні медичні документи. За таких обставин просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 . Огли та обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в разі продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою просили зменшити розмір застави до 100 000 грн.
Обвинувачений ОСОБА_8 підтримали позицію сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_6 .
Вислухавши думку учасників судового засідання,оглянувши надані суду матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Положеннями ч. 1 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний повторно до спливу продовженого строку розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином (ч. 1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи або навчання, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа тощо.
Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Матеріалами справи доведено, що запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 . Огли застосовано за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України. При обранні та продовженні запобіжного заходу судом було враховано як тяжкість покарання, що загрожувала особі на час розгляду питання про продовження строку тримання під вартою, так і значна віддаленість його місця проживання від місця проведення досудового розслідування.

При вирішенні питання про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 . Огли строку тримання під вартою колегія суддів виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, чинити тиск на потерпілих осіб та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі «Єчюс проти Литви»).

В силу ст. 5 Конвенції про захист прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Колегія суддів враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, водночас згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 . Огли обвинувачується у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину.

У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Особлива тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

На даному етапі судового розгляду колегією суддів не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_6 . Огли запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, доцільності змінювати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 . Огли не вбачається, заявлені під час обрання запобіжного заходу ризики не зменшились та продовжують існувати, а саме те, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_6 . Огли може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілих, а також допомагати переховуватись іншій особі, яка спільно з підозрюваним вчинила кримінальне правопорушення, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тобто надані стороною захисту документи на підтвердження зміни обставин, що мають значення для вирішення питання про наявність підстав для продовження обраного раніше запобіжного заходу, не свідчать про їх вплив на можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих осіб, свідків, інших учасників кримінального провадження, та хвороби батьків обвинуваченого не є достатньою, на думку суду, обставиною, яка переважує інші ризики, встановлені судом при вирішення питання про обрання та продовження запобіжного заходу.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Обсяг обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні вказаних в обвинувальному акті злочинів свідчить про їх суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, стороною захисту не спростовано належними та допустимими доказами, що наведені прокурором ризики відпали.

Тому, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, враховуючи п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, колегія суддів вважає виправданим тримання ОСОБА_6 . Огли під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на думку колегії суддів, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, не встановлено.

Таким чином, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд приходить до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, необхідно продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб з залишенням попереднього розміру застави в сумі 200 700 грн., оскільки об`єктивних підстав для зменшення встановленого судом розміру застави стороною захисту не доведено.

Враховуючи викладене, в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну раніше обраного запобіжного заходу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 177, 181, 183, 194, 199, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 діб, тобто до 27.01.2020 включно.

Залишити ОСОБА_6 заставу в розмірі 200 700 грн., які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

прибувати на виклики суду за першою вимогою;

не відлучатись з населеного пункту за місцем проживання без дозволу суду;

повідомляти суду про зміну місця проживання, роботи або навчання;

утриматись від спілкування з особами, які являються потерпілими, свідками та обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

носити електронний засіб контролю.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на ОСОБА_6 , визначити термін їх дії строком два місяці.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 . Огли в той же строк з моменту отримання копії ухвали, в частині продовження строку тримання під вартою. В іншій частині заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3