Дата документу 13.06.2019 Справа № 337/1794/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/285/19
Єдиний унікальний № 337/1794/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 14.11.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
- 20.11.2014 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.3 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки 6 місяців,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ст..15, ч.2 ст.185, ч.2; ст.185 КК України та призначено йому покарання за ч.2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч.2ст.15, ч.2 185 КК України 2 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на 3 роки.
Відповідно до ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання приєднано частково покарання, не відбуте за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 20.11.2014 у вигляді 1 року 9 місяців позбавлення волі і остаточно призначено ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді позбавлення волі на 4 роки 9 місяців.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) в строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_7 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 14.05.2017 по 18.05.2017, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 , до набрання вироком суду законної сили, залишено у вигляді застави.
Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області повернути ОСОБА_9 грошові кошти - суму застави, встановлену ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 16.05.2017 у розмірі 22400 грн., після набрання вироком суду законної сили.
Скасовано арешт з автомобіля марки «ВАЗ-2103», синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_10 , та повернути автомобіль, який знаходиться на відповідальному зберіганні на стоянці Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лахтінська, 10, власнику ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 .
Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 14.05.2017, приблизно о 15 годині 20 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, діючи повторно з корисливих мотивів, знаходячись на парковці, що розташована біля магазину «АТБ», по вул. Василя Сергієнка, 25-б у м. Запоріжжі, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою пристрою для відчинення дверей автомобіля «сканер», проник в салон автомобіля «Део Сенс», державний номер НОМЕР_2 , звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_11 на загальну суму 1805 грн. та потерпілій ОСОБА_12 на загальну суму 776,66 грн.

14.05.2017, приблизно о 17 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на території автомобільної стоянки ТЦ ПрАТ «Нова Лінія», розташованої за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Нове Запоріжжя, вул. Нікопольське шосе, буд.1-е, розуміючи, що за його діями не спостерігають стороні особи, за допомогою пристрою для відчинення дверей автомобіля - «сканер», відкрив двері автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н. НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_13 , з салону якого взяв поліетиленовий пакет, в якому знаходилось майно на загальну суму 710 грн., після чого, з метою подальшого розпорядження викраденим майном, направився в бік виходу з території автомобільної стоянки ТЦ ПрАТ «Нова лінія», однак не довів свій злочинний умисел до кінця, оскільки був затриманий працівниками охорони на території автомобільної стоянки.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність своєї вини, вважає, про при ухваленні вироку судом призначено покарання, що за своїм розміром є явно несправедливим через суворість. Апелянт вказує, що при призначенні покарання суд обрав йому покарання, не обґрунтувавши підстав саме такого виду покарання, не врахував думку потерпілих, не врахував, що у обвинуваченого на утриманні перебуває дружина та малолітня дитина, а також його щире каяття. Таким чином, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, не з`ясування та неврахування всіх обставин справи, вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Враховуючи викладене обвинувачений просить змінити вирок та призначити йому покарання у вигляді 4 років 9 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими та учасниками провадження не оспорюються.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинені злочини, суд, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив його, враховуючи характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного.

Також при призначенні покарання судом враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння ним розкриттю злочинів, повернення майна потерпілим.

Таким чином, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції враховано та належним чином оцінені всі обставини, на які посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі.

Покарання за сукупністю злочинів і вироків на підставі ст.ст.70, 71 КК України також призначено правильно. Його розмір на переконання колегії суддів, є справедливим і достатнім для досягнення мети покарання.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, з урахуванням кількості скоєних злочинів у нетривалий час, за відсутності даних про відшкодування завданої шкоди.

Зі змісту апеляційної скарги випиває, що фактично обвинуваченим ставиться питання щодо можливості звільнення його від призначеного покарання з випробуванням, адже розмір остаточного покарання апелянт просить призначити той самий 4 роки 9 місяців позбавлення волі (неправильне застосування судом положення закону України про кримінальну відповідальність - незастосування закону який підлягав застосуванню), однак з огляду на те, що ОСОБА_7 попереднім вироком був засуджений до покарання у виді позбавлення волі і звільнений від покарання з випробуванням, у цьому провадженні враховуючи положення ст.ст.71, 75 КК України, обвинувачений не може бути звільненим від покарання призначеного за сукупністю вироків.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2017 року відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4