КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада 2019 року, відносно,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луганську, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, що має доньку 2006 року народження, є інвалідом ІІ групи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України

за участю
прокурора ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_9 , та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави до 04 січня 2020 року включно.

Згідно ухвали, слідчий суддя, врахувавши наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, вказав, що прокурором також доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років, а тому задля уникнення такого може мати реальну можливість на переховування. Крім того, доведений ризик в частині можливості підозрюваного негативно впливати на потерпілого, який перебуває в реанімації та свідків, які йому добре відомі, оскільки всі вони разом проживають в одному будинку, у зв`язку з цим слідчий суддя вважає за необхідне застосувати йому міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, оскільки інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_5 , діючи в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати відносно ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою його проживання: кв. АДРЕСА_3 ,або як альтернативний запобіжний захід призначити мінімальну заставу.
Захисник вважає, що слідчий суддя виніс необгрунтоване, незаконне рішення всупереч законним правам та інтересам підозрюваного, оскільки: ОСОБА_6 є інвалідом II групи довічно, він не може нормально ані сидіти, ані стояти та як інвалід потребує певних умов. Медичні документи про стан здоров`я інваліда надавались суду, але були проігноровані.
Як зазначає сторона захисту, сама кваліфікація трагічних подій, які досудове слідство кваліфікує як замах на вбивство гр. ОСОБА_10 , є неправильною, оскільки виходячи з фактичних обставинцієї події, органи досудового дорозслідування повинні були кваліфікувати дії Берестецького за ст.123 КК України, як вчинені в стані афекту, викликаного неправомірною, аморальною поведінкою, постійними образами і погрозами вбивством з боку потерпілого гр. ОСОБА_10 , які і стали основною причиною трагічних подій.
При цьому суд повинен був розглянути можливість обрання також і альтернативних запобіжних заходів як то застави чи цілодобового домашнього арешту.
Таким чином, підозру за ч.2 ст.15, ч. ст.115 КК України захисник вважає необгрунтованою, оскільки в діях підозрюваного немає складу цього кримінального правопорушенн, а є ознаки злочину, передбаченого ст.123 КК України.
Також, як стверджує сторона захисту, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на підтвердження чого захисник вказує, що підозрюваний характеризуються позитивно, зареєстрований та проживає в місті Києві, має дружину та неповнолітню доньку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не перебуває на наркологічному обліку, є інвалідом II групи довічно. Він не визнає вину, оскільки не вчиняв дії,кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч. ст.115 КК України, а визнає вину за статті ст.123 КК України (нанесення тяжких тілесних ушкоджень в стані афекту, викликаному аморальною поведінкою і постійними погрозами убивством з боку гр. ОСОБА_10 ).
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, у провадженні слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0007849 від 06 листопада 2019 року, в якому 06 листопада 2019 року в порядку ст. 208 КПК України було затримано та в подальшому 07 листопада 2019 року повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06 листопада 2019 року, приблизно о 18 годині 15 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись на загальному коридорі 7-го поверху, буд. АДРЕСА_4 , використовуючи карабін марки «Вулкан М», к-р. НОМЕР_1 , скоїв замах на умисне вбивство ОСОБА_10 , однак не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Так, 06 листопада 2019 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 знаходився за своїм місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час до нього прийшли члени ревізійної комісії ОСББ даного будинку через те, що ОСОБА_6 , самовільно приєднав електропостачання своєї квартири до загальної електромережі, серед яких був ОСОБА_10 , з яким у ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, який переріс у штовханину, через відключення електропостачання квартири ОСОБА_6 .
В цей час ОСОБА_6 , перебуваючи на загальному коридорі 7-го поверху вказаного будинку, відчуваючи раптово виниклу неприязнь до ОСОБА_10 , вирішив вчинити умисне вбивство останнього, та діючи умисно, маючи умисел на умисне вбивство ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повернувся до приміщення квартири АДРЕСА_3 , де взяв з сейфу, який знаходився в приміщенні вищевказаної квартири, карабін марки «Вулкан М», к-р. НОМЕР_1 , споряджений патронами калібру 7.62, та з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, здійснив два постріли в область тулуба та правої ноги ОСОБА_10 від яких останній впав на підлогу.

Відразу після цього дії ОСОБА_6 були зупинені очевидцями події, які перебували на загальному коридорі 7-го поверху вказаного будинку та викликали швидку допомогу потерпілому ОСОБА_10 , якому було вчасно надано медичну допомогу та госпіталізовано до КМКЛШМД в м. Києві, де поставлено попередній діагноз: «вогнепальне поранення артерії правого стегна, травматичний шок».
Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, однак не довів свій злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, тобто своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
07 листопада 2019 року старший слідчий слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_9 , звернулась до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.
Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада 2019 року вказане клопотання слідчого було задоволено та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави до 04 січня 2020 року включно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнів не викликає.
Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років, а тому задля уникнення такого може мати реальну можливість на переховування. Також, як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, доведений ризик в частині можливості підозрюваного негативно впливати на потерпілого, який перебуває в реанімації та свідків, які йому добре відомі, оскільки всі проживають в тому ж будинку, що і підозрюваний ОСОБА_6 .
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя прийшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання прокурора.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, також врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та відомості про його особу, в їх сукупності.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в порядку, передбаченому п.1 ч. 3 ст. 183 КПК України не визначив підозрюваному розмір застави, оскільки він підозрюється у злочині вчиненому із застосуванням насильства.
На підставі зазначеного, слідчим суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим немає.

Доводи захисника про те, що органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Що стосується вимог апеляційної скарги захисника щодо неправильної кваліфікації подій, які досудове слідство кваліфікує як замах на вбивство, то зазначене не є предметом даного апеляційного розгляду та потребує додаткової перевірки під час досудового розслідування та розгляду справи по суті.
Посилання захисника на те, що до підозрюваного ОСОБА_6 можливо застосувати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі цілодобовий домашній арешт чи помірну заставу, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно, з урахуванням вимог закону, а також практики Європейського суду з прав людини, застосував даний запобіжний захід, взявши до уваги тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного, в тому числі і те, що ОСОБА_6 є інвалідом ІІ групи, а також доведені прокурором ризики неправомірної поведінки підозрюваного. Перебування підозрюваного під домашнім арештом фактично за місцем вчинення злочину, де проживає потерпілий та інші учасники події злочину створює ризики нових конфліктів з непередбачуваними наслідками, що не сприятиме досягненню цілей застосування запобіжного заходу.

Створення належних умов для перебування інваліда другої групи ОСОБА_6 в слідчому ізоляторі має забезпечити його адміністрація, а відповідний контроль має здійснювати прокурор у кримінальному провадженні.
Всі інші обставини, про які йдеться в апеляційній скарзі підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_9 , та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави до 04 січня 2020 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргузахисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/65512019
Категорія: ст. 183 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_11
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1