Справа № 149/2520/18
Провадження №1-кп/149/8/19
Номер рядка звіту 18
ВИРОК
Іменем України
19.09.2019 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої - судді: ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику кримінальне провадження № 0000288 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березівка Ємельянівського району Красноярського краю Російської Федерації, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 05 січня 2017 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 297 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

у скоєнні кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 05 червня 2018 року близько 14 год. в м. Хмільнику, перебуваючи в приміщенні по вул. Небесної Сотні, 47, яке орендує для здійснення підприємницької діяльності ПП «Вісмут-Аве», умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав з однієї з кімнат мідний дріт, який знаходився в полімерному пакеті, загальною вагою 4, 04 кг, вартість якого відповідно до довідки ТОВ «Пром-Будсервіс» від 15 червня 2018 року, становить 484 грн 08 коп. та в подальшому з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд: продав мідний дріт ОСОБА_7 , заподіявши ПП «Вісмут-Аве» матеріальної шкоди на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_5 своєї вини не визнав, з його показів слідує, що він не пам`ятає точної дати, влітку після обіду, зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , були в ПП «Вісмут-Аве», оскільки назбирали кришок та здавали їх. Коли вони вийшли, ОСОБА_9 пішла, а він зустрів ОСОБА_10 з сином, ОСОБА_11 , який ніс дитячий рюкзак. Юлія попросила його допомогти, оскільки рюкзак був тяжкий, сказавши, що там книги, які необхідно здати. Він допоміг, та, за проханням ОСОБА_12 , заніс рюкзак ОСОБА_7 , при цьому ОСОБА_13 з сином до приміщення не заходили, чекали його за парканом. У ОСОБА_7 , відкривши рюкзак, він побачив в ньому мідний дріт в поліетиленовому пакеті, який він здав, гроші віддав ОСОБА_12 та вона пішла. В приміщенні ПП «Вісмут-Аве» дроту він не бачив та його не крав.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_5 вини, його вина повністю доведена дослідженими в суді показами свідків та письмовими доказами у справі.

Так, свідок ОСОБА_14 пояснила, що на початку червня 2018 року, напередодні події вона, обвинувачений та ОСОБА_8 , з якою обвинувачений живе разом, вживали алкогольні напої. На ранок їм не було чим похмелитись. Тоді ОСОБА_8 запропонувала піти на металобазу до ОСОБА_15 , у якого має бути спиртне. Коли вони (вона, обвинувачений та ОСОБА_8 ) прийшли на металобазу, ОСОБА_15 , сказав, що алкоголю немає. При цьому вони з ОСОБА_9 пішли з ОСОБА_15 всередину, а ОСОБА_5 залишився в прихожій. Коли вони вийшли, в руках у обвинуваченого був жовтий пакет, всередині якого був грубий дріт з жовтого металу. Пакет з металом поклали у спортивну сумку. Вона, обвинувачений та ОСОБА_16 пішли на вул. Чапаєва, де здали метал людині на прізвисько «кацап» ( ОСОБА_7 ). Вона чекала на вулиці, а всередину заходили ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . Після цього вони купили спиртне, випили. Вона не могла прийняти той факт, що ОСОБА_11 скоїв кражідку, тому зателефонувала знайомому в поліцію та все розповіла.

Після цього пройшло декілька днів, до неї додому прийшов обвинувачений та просив, щоб вину за вчинене взяв на себе її неповнолітній син ОСОБА_11 , оскільки він не буде нести відповідальності за вчинене, тоді як обвинувачений перебуває під ст. 75 КК України та, в разі засудження, може отримати реальне покарання. Вона категорично не погодилась, на даному ґрунті відбулася сварка обвинуваченого з її чоловіком ОСОБА_17 , з тих пір вони не спілкуються з обвинуваченим та ОСОБА_16 .

При цьому її неповнолітній син ОСОБА_11 , на час вчинення крадіжки був близько тижня у с. Вербівка, де він рубав дрова з ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_7 показав, що в перших числах червня 2018 року ОСОБА_18 приніс та здав йому за 500 грн. мідний дріт, який був в жовтому пакеті. Свідок точно не пам`ятає, чи заходив ОСОБА_5 один. Обвинувачений здавав йому метал вперше.

Свідок ОСОБА_17 показав, що наскільки йому відомо, металевий дріт вкрав ОСОБА_5 , оскільки він сам це розказував. На другий день після крадіжки, влітку 2018 року, до них з його цивільною дружиною ОСОБА_14 приходив ОСОБА_5 , який просив, щоб вину за крадіжку взяв на себе син ОСОБА_19 . Він розлютився, відбулася бійка. ОСОБА_5 сказав, що все одно добавитиметься, щоб вину взяв на себе неповнолітній ОСОБА_11 , оскільки він не понесе покарання, а обвинувачений під умовним терміном.

Малолітній свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні, в присутності законного представника ОСОБА_14 , психолога ОСОБА_21 , пояснив, що він знає ОСОБА_5 , так як він був другом його матері. Про скоєння злочину йому нічого не відомо, точної дати його вчинення він не пам`ятає, однак він добре запам`ятав той день, оскільки з 8 ранку по 17 год він перебував на роботі в с. Вербівка Хмільницького району, де рубав дрова. При цьому роботодавець на ім`я ОСОБА_22 забрав його з центру м. Хмільника близько 8.00 та привіз назад після 17.00. Коли він прийшов додому, то між батьками була сильна сварка, вони сваряться нечасто, тому йому це добре запам`яталось. На наступний день, коли він повернувся з роботи приблизно в ту саму пору, до батьків приходив ОСОБА_5 та зводи на нього наклеп, тому між ним та його батьками відбулася сварка.

Свідок ОСОБА_23 повідомив, що на початку червня 2018 року він наймав людей, щоб допомогли йому заготовлювати дрова, серед цих людей був ОСОБА_24 , який працював в нього кілька днів. Він забирав людей близько 8.00 в центрі м. Хмільника та завозив у с. Вербівку, після чого, близько 17.00 привозив назад.

Судом було визнано неможливим допит свідка ОСОБА_15 з підстав, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 97 КПК України.

Представник потерпілого в судові засідання не з`являвся, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо міри покарання поклався на розсуд суду.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні крадіжки мідного дроту з ПП «Вісмут-Аве» підтверджується також наданим суду та дослідженими документами у справі.

Зокрема з протоколу огляду місця події від 19 червня 2018 року з фототаблицею, який проводився в м. Хмільнику по вул. Старосидориська, 34, слідує, що ОСОБА_7 добровільно надав працівникам поліції мідний дріт.

З протоколу огляду місця події від 19 червня 2018 року з фототаблицею, який проводився в ТОВ «Пром-Будсервіс» в м. Хмільнику по вул. Привокзальна, 8, вбачається, що вага мідного дроту, який було вилучено у ОСОБА_7 , становить 4, 04 кг.

Згідно комерційної пропозиції ТОВ «Пром-Будсервіс» від 15 червня 2018 року, ціна міді станом на зазначену дату становила 120 000 за тону.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_16 , щодо того, що після візиту у «Вісмут-Аве», де вони здавали металолом у великій спортивній сумці, ОСОБА_5 пішов в магазин, щоб розміняти гроші, потім повернувся, та вони разом зустріли ОСОБА_10 з сином, в рюкзаку котрого була мідь, та ОСОБА_13 попросила ОСОБА_5 здати мідь, що він і зробив, суд бере до уваги те, що оскільки її покази не узгоджуються з іншими доказами по справі (показами свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 ), суперечать також її показам, наданим під час досудового розслідування, не узгоджуються в деталях щодо того, хто саме ходив в магазин, хто зустрів ОСОБА_14 , і з поясненнями обвинуваченого, а також враховуючи наявність зацікавленості свідка ОСОБА_16 в результатах кримінального провадження, оскільки вона являється співмешканкою обвинуваченого, суд не може вважати її покази достовірними та не враховує їх.

Крім того, під час одночасного допиту свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , обидва свідки підтвердили раніше надані суду показання, разом з тим, свідок ОСОБА_16 доповнила свої покази тим, що до ОСОБА_5 в поліції застосовували фізичну силу, під час того, як було викрадено дріт, неповнолітній ОСОБА_25 був присутній та допомагав нести стіл. Факт спільного вживання алкогольних напоїв втрьох з ОСОБА_14 та обвинуваченим як до, так і після візиту не заперечувала, як не заперечувала і факт сварки між ОСОБА_14 та нею і ОСОБА_5 , однак причину сварки сформулювати не змогла. Таким чином суд вважає покази свідка ОСОБА_16 спростованими під час одночасного допиту.

Невизнання ОСОБА_5 вини, враховуючи що інші докази, досліджені в суді, узгоджуються між собою та є переконливими, суд розцінює як обраний спосіб захисту з метою уникнення покарання, а тому не приймає його покази в суді як достовірні.

Виходячи з наведеного, дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати, як кримінальне правопорушення, злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

З огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_5 жалю з приводу вчиненого, осуду його поведінки не висловлював, дій, спрямованих на відшкодування потерпілому шкоди не вчиняв, ініціативи, яка б сприяла оперативному встановленню обставин справи, не виявляв, обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, зокрема те, що він позитивно характеризується по місцю проживання, його матеріальний стан, на психіатричному обліку не перебуває, однак перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: РПП внаслідок вживання алкоголю, також враховує те, що він раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку, і вважає, що виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства при обранні покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки інші, менш суворі види покарання, будуть недостатніми для досягнення мети покарання, зазначеній в ст. 50 КК України.
Враховуючи, що новий злочин вчинено під час іспитового строку за попереднім вироком при призначенні покарання застосуванню підлягає ст. 71 КК України.
Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання 1 (один) рік позбавлення волі.

В силу ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05 січня 2017 року і остаточно призначити покарання ОСОБА_5 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речовий доказ мідний дріт, вагою 4,04 кг, який зберігається в представника потерпілого ОСОБА_26 повернути потерпілому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: /підпис/ З оригіналом вірно: