Справа № 713/1299/19
Провадження №1-кп/713/172/19
ВИРОК
іменем України

08.08.2019 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Вижниця обвинувальний акт, з угодою про примирення укладеною 22 липня 2019 року, у кримінальному провадженні, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000137 від 28.03.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Берегомет, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ст.15 ч.2 ст.185 ч.2 КК України, з участю потерпілої ОСОБА_4 , з участю сторони кримінального провадження: обвинувачення прокурора Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 , захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 27 березня 2019 року о 10-00 год., знаходячись на території пилорами, яка перебуває у власності ОСОБА_6 , що розташована за адресою АДРЕСА_3 , переслідуючи умисну корисливу мету направлену на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, шляхом вільного доступу, умисно, протиправно, таємно викрали металеві комплектуючі до вантажного автомобіля, а саме металевий диск та п`ять кілець до автомобільних дисків вантажного автомобіля, загальною вагою 85,00 кг., вартість 1 (одного) кілограма чорних металів становить 4,10 грн., всього викрали майна на суму 348,50 грн., своїми діями завдали матеріальної шкоди ОСОБА_4 . Вищевказане викрадене майно, ОСОБА_3 , разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, винесли з території пилорами, однак розпорядитися ним не змогли, оскільки були помічені місцевою жителькою ОСОБА_7 , у зв`язку із чим залишили викрадене та втекли.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2 ст.185 ч.2 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

На досудовому розслідуванні підозрюваний ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_4 на підставі ст.ст.469, 471 КПК України 22.07.2019 року, уклали угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним.

Відповідно до умов зазначеної угоди потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 469, 471 КПК України дійшли згоди про примирення, визнали правильність правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ст.15 ч.2 ст.185 ч.2 КК України, ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину за обставин, викладених у повідомленні про підозру та обвинувальному акті, зазначили, що угода є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин.

Також, враховуючи те, що ОСОБА_3 щиро розкаявся, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, сторони угоди узгодили міру покарання ОСОБА_3 у виді одного року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від призначеного покарання звільнити з встановленням випробувального терміну один рік. Крім того, сторони угоди визначили для себе наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

В підготовчому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні даного злочину визнав повністю, просив затвердити укладену між ним та потерпілою ОСОБА_4 угоду про примирення на підставі ст.ст. 469, 471 КПК України. Підтвердив суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В підготовчому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтримала угоду про примирення, зазначила, що шкода відшкодована, претензій матеріального характеру до обвинуваченого немає.

В підготовчому засіданні прокурор просила затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_4 , укладену 22 липня 2019 року, оскільки дана угода відповідає закону і інтересам суспільства.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам закону, суд прийшов до висновку, що зазначена угода містить необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Статтею 469 ч.3 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2 ст.185 ч.2 КК України, яке відповідно до приписів ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 у повній мірі розуміє своє право на справедливий судовий розгляд, передбачений п.1 ч.5 ст.474 КПК України, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про примирення є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення за ст.15 ч.2 ст.185 ч.2 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке кримінальне правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним і обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.

Разом з цим, підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

В п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує умови угоди про примирення укладеної 22 липня 2019 року між підозрюваним ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, а також враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся, а також узгоджену сторонами міру покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від призначеного покарання звільнити з встановленням випробувального терміну один рік, вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, шкода відшкодована.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про речові докази і документи вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта відсутні. Запобіжний захід не застосовувався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, Суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення, що укладена 22 липня 2019 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137 від 28.03.2019 року, між підозрюваним ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2 ст.185 ч.2 КК України та призначити покарання, у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.75 ст.76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.

Речові докази, а саме, металевий диск та п`ять металевих кілець до автомобільних дисків, які згідно постанови про визнання речових доказів та прилучення їх до кримінального провадження від 28 березня 2019 року та розписки знаходиться на зберіганні у власника ОСОБА_4 - залишити за належністю ОСОБА_4 .

На вирок може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому, потерпілій підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1