ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/12318/19 (пр. № 1-кп/201/1140/2019), відомості про яке 18 вересня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002311, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, раніше судимого: 05 лютого 2010 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 01 листопада 2012 року за постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2012 року мовно-достроково на невідбутий строк покарання один рік дев`ять місяців 16 днів, 19 лютого 2019 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 313 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді чотирьох років чотирьох місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 72 КК України, у зв`язку з його фактичним відбуттям, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час перебуваючи за адресою: м. Дніпро, бульвар Слави, неподалік від будинку № 32, помітив припаркований транспортний засіб ВАЗ 2107 фіолетового кольору, номер шасі (кузова, рами)? НОМЕР_1 , 2002 року випуску, д.н. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 та який визначив об`єктом свого злочинного посягання.

17 вересня 2019 року приблизно о 02 годині 00 хвилин знаходячись біля будинку №32 по бульвару Слави в м. Дніпро, ОСОБА_4 керуючись злочинним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння зазначеним транспортним засобом, підійшов до автомобілю, не маючи ніяких прав на користування і керування даним транспортним засобом, діючи всупереч волі власника, діючи з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, за допомогою заздалегідь заготовленого невстановленого досудовим розслідуванням предмету, шляхом піддягання, відчинив капот автомобіля та замінив несправну акумуляторну батарею яка перебувала в транспортному засобі на раніше заготовлену акумуляторну батарею, яку приніс із собою.

Далі, за допомогою заздалегідь заготовленого невстановленого досудовим розслідуванням предмету, відчинивши водійські двері транспортного засобу ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, сів за кермо автомобіля та шляхом замкнення проводів запалення привів у дію двигун, таким чином встановивши контроль над транспортним засобом, після чого, доводячи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом до кінця, попрямував на ньому у невідомому напрямку, розпорядившись транспортним засобом на власний розсуд, тим самим незаконно заволодівши транспортним засобом що належить ОСОБА_5 , чим спричинив останній матеріальну шкоду, у розмірі 35975,56 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у незаконному заволодінні транспортним засобом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. До обтяжуючої покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставини, передбаченої ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочину.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, його конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, в той же час, не працевлаштований і не має не має постійного доходу, а також обставинам, що пом`якшують і обтяжують його покарання, а отже, сукупність вищевказаних обставин свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому іншого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 289 КК України, а також пов`язаного з реальним його відбуттям, при цьому, призначення саме такого покарання у виді позбавлення волі з подальшим звільненням від його відбування з випробуванням буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати принципам справедливості, достатності і співрозмірності призначення покарання.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання.

Речові докази транспортний засіб ВАЗ 2107, д/н НОМЕР_2 залишити за належністю власнику; DVD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження, два сліди пальців руки на 1 липкій стрічці та дактилоскопічну карту зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Речові докази, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 1582), а саме: два сліди тканини на 2 липких стрічках знищити; документи, два мобільні телефони, зв`язка ключів, предмет, схожий на ніж, сумку, кофту, перчатки повернути їх власникам.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 2512,16 грн. (дві тисячі п`ятсот дванадцять гривень шістнадцять копійок).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1