Провадження № 1-кп/639/192/19
Справа № 639/6427/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому 09 жовтня 2018 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001719 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, раніше судимого: 12.09.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.119 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 3 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 15.09.2018 року приблизно о 10 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на платформі № 5 станції «Новоселівка», що розташована за адресою: м. Харків, вул. Вагонна, 1 разом зі своїм знайомим, ОСОБА_5 , де побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_6 .

Саме в той час ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (провадження відносно якого закрито у зв*язку з його смертю) вступили у злочинну змову щодо здійснення відкритого заволодіння будь-яким майном, яке, як на їх думку, могло знаходитися у ОСОБА_6 , поєднане із застосуванням насильства, яке не могло стати небезпечним для здоров`я останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням спланованого насильства, ОСОБА_5 , попередньо розподіливши із ОСОБА_4 злочинні ролі, використовуючи фактор несподіванки, діючи узгоджено зі своїм співучасником, бажаючи подавити будь-яке намагання ОСОБА_6 чинити їм опір, застосовуючи фізичне насилля, наніс один удар кулаком правої руки в ділянку лівої скроні останнього. Від отриманого удару ОСОБА_6 похитнувся, але не упав. У свою чергу ОСОБА_5 , бажаючи досягти злочинного результату, спрямованого на подолання опору з боку ОСОБА_6 , застосовуючи фізичну силу, штовхнув того руками в груди, від чого той упав на тротуарну плитку спиною, відчувши фізичний біль. Надалі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відчуваючи явну фізичну перевагу над ОСОБА_6 , який намагався піднятися, почали разом наносити потерпілому удари ногами та кулаками рук по голові та тулубу.

У свою чергу ОСОБА_6 , відчуваючи біль від отриманих ударів, перебуваючи в положенні лежачи на землі, бажаючи уникнути подальшого побиття, намагався піднятися, однак, отримуючи удари ногами та руками, які йому наносили ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , йому це зробити не вдавалося.

В результаті вчиненого насильства ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 спричинили потерпілому ОСОБА_6 синець у ділянці проекції горизонтальної частини лівої гілки нижньої щелепи та садно у ділянці проекції зовнішнього кінця лівої надбрівної дуги з поширенням на ліву виличну ділянку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи № 09-3082/2018 від 28.09.2018 року.

Надалі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 використовуючи ту обставину, що ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень продовжував перебувати у положенні лежачи на землі, не чинячи їм спротиву, діючи узгоджено, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, відкрито заволоділи його грошовими коштами в сумі 410 гривень, які ОСОБА_4 дістав із лівої кишені штанів потерпілого.

Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , звернувши на свою користь викрадені грошові кошти потерпілого ОСОБА_6 , з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завдали потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 410 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним та пояснив, що скоїв злочин при обставинах наведених вище. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, кваліфікацію злочину, а також наслідки злочину не оспорює.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Судом роз`ясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров*я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Даними, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, має постійне місце реєстрації та мешкання.

Обставинами, що помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, яка перебувала у стані алкогольного сп*яніння.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, обставини що пом`якшують покарання, особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому слід обрати покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

При застосуванні вимог ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд враховує послідовну позицію ОСОБА_4 під час розгляду справи в суді, яка направлена на визнання своєї вини в повному обсязі.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п*ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитом строком 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

Після набрання вироку законної сили, скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.09.2018 року, а саме: з чоловічих сандалій сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, що були вилучені 16.09.2018 року під час проведення обшуку затриманої особи ОСОБА_4 , які визнано речовими доказами та повернути їх власнику.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.09.2018 року, а саме: з грошових коштів у розмірі 238 грн., однієї купюри номіналом 100 грн. серії УМ1881185, однієї купюри номіналом 50 грн. серії ТИ1190119, двох купюр номіналом по 20 грн. серії ТБ6296705 та ЕД0567225, трьох купюр номіналом по 10 грн. серії ЦИ6533986, ХД7619844 та СГ6851444, трьох купюр номіналом по 5 грн. серії УЙ4424048, ПИ5080514 та УЖ6085320, трьох купюр номіналом по 1 грн. серії ПД0215194, УИ52502 та РД6284252, та товарного чеку від 16.09.2018 виданий о 10:43 на суму 92 грн. 30 коп., які визнано речовими доказами та залишити зберігатися у матеріалах кримінального провадження, також з металевого складного ножа який визнано речовим доказом, який знищити.

Речові докази, а саме: зразки крові ОСОБА_6 , зразки крові ОСОБА_4 , зразки крові ОСОБА_5 та полімерний пакет білого кольору, який зав*язаний ниткою на якій мається бирка із надписом: «Заключение єксперта №14/2095-ДМ/18 від 24.10.2018 року знищити.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1