Справа №: 398/490/18
провадження №: 1-кп/398/352/19
УХВАЛА
Іменем України

"08" серпня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
в складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_4
прокурора - ОСОБА_5
обвинувачених: ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
захисників - адвокатів: ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
перекладача - ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії кримінальне провадження № 0000258 в режимі відеоконференції з Оболонським районним судом м.Києва за обвинуваченням: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,
В С Т А Н О В И В :
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на 60 діб, мотивуючи тим, що 12.08.2019 р. закінчується строк дії обраних обвинуваченим запобіжних заходів, ризики, визначені ст. 177 КПК України не відпали, обвинувачені можуть переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину , вчиненого в період іспитового строку,раніше неодноразово судимий, має сім`ю, до затримання не був офіційно працевлаштований.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, крім того дані злочини ним вчинені в той час, коли в Кіровському районному суді в Кіровоградській області тривав відносно нього судовий розгляд кримінального провадження за ст.ст. 185 ч.3 , 187 ч.4 КК України, є громадянином Грузії і лише останні 4 роки проживає на території України, не має постійного місця проживання, не був офіційно працевлаштований.
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти продовження строку тримання під вартою, зазначивши, що він не ухилявся від явки в Кіровський районний суд в Кіровоградській області, розгляд справи відносно нього не завершений.
Захисник ОСОБА_8 підтримав думку обвинуваченого ОСОБА_6 , зазначивши, що справа знаходиться на розгляді в суді вже тривалий час, вважає за доцільне змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який .Прокурором не надані докази на підтвердження існування ризиків, які обґрунтовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_11 заперечує проти продовження йому строку тримання під вартою, так як прокурором не доведено, що продовжують існувати зазначені ним ризики.Подав письмове заперечення проти клопотання прокурора, в якому зазначив що обвинувальний акт неодноразово повертався прокурору.
Захисник ОСОБА_9 підтримала думку підзахисного, вважаючи, що йому можливо змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який, так як обвинувачений має міцні соціальні зв`язки , дружину та 2 дітей і тому не буде ухилятися від суду.
Суд, заслухавши думку учасників процесу щодо заявлених прокурором клопотань, встановив наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим суд враховує вимоги ст. 8 КПК , що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).
В рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів та тяжкого злочину, обвинувачений ОСОБА_6 є раніше судимим за вчинення тяжких та особливо тяжких корисливих злочинів, одружений, офіційно не працевлаштований, а отже суспільно-корисною діяльністю не займається та особистих доходів для проживання не має. Крім того, ОСОБА_6 є громадянином Грузії, на території України проживає нетривалий час. Відносно обвинуваченого ОСОБА_6 в Кіровському районному суді в Кіровоградській області триває судовий розгляд кримінального провадження за ст.ст. 185 ч.3 , 187 ч.4 КК України і розгляд не завершений. Обвинувачений ОСОБА_7 є також раніше судимим за вчинення тяжких умисних корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні тяжкого і особливо тяжких злочинів, вчинених в період іспитового строку, одружений, має неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштований, проживає не за місцем постійної реєстрації в м. Миколаїв, був затриманий за підозрою у вчиненні злочинів на території Кіровоградської області, за таких обставин соціальні зв`язки обвинувачених не є стійкими. По справі не допитані свідки та потерпілі.Дана справа викликала значний суспільний інтерес.
Суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор в обґрунтування доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, дають достатні підстави вважати, що і на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачені можуть перешкоджати судовому провадженню, впливаючи на свідків, потерпілих, переховуватися від суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності, вчинити інші кримінальні правопорушення. Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченим запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, судом не встановлено, а ризики, визначені ухвалами суду про обрання та продовження обвинуваченим запобіжного заходу, не відпали та не зменшились.
Оцінюючи можливість обмеження права на свободу та особисту недоторканість обвинувачених, суд вважає, що в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути виправданим, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують право поваги до особистої свободи.
Зміна запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду кримінального провадження в суді. Стороною захисту не надані докази неможливості тримання обвинувачених під вартою та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Крім того, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинувачених винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків.
Таким чином, вислухавши думку учасників процесу та приймаючи до уваги особу обвинувачених, суд приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за відсутності обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів.
На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, на 60 днів з 08 серпня 2019 року по 06 жовтня 2019 року включно.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, на 60 днів з 08 серпня 2019 року по 06 жовтня 2019 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.
Строк подачі апеляційної скарги обвинуваченим обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя: підпис ОСОБА_1
судді: підпис ОСОБА_2
підпис ОСОБА_13

З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_1