Справа № 528/628/19
Провадження № 1-кп/539/344/2019
У Х В А Л А

іменем України

29 жовтня 2019 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю : прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

особи відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни Полтавської області матеріали кримінального провадження № 0000156 за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської області, гр-на України, освіта середня, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , відносно якого ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 1.11.2011 року застосовувалися примусові заходи медичного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 297 КК України, також ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17.03.2015 року застосовувалися примусові заходи медичного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України,

за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України,

В С Т А Н О В И В :

16 травня 2019 року приблизно о 13 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік залізничного переїзду, що в с. Олександрівка Гребінківського району Полтавської області, підійшов до неповнолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та, застосовуючи відносно неї фізичне насильство, затягнув її до лісосмуги, повалив на землю, розвів в сторони потерпілій ноги та здійснив із нею статевий акт всупереч її волі, тобто згвалтував неповнолітню ОСОБА_8 .

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 суду пояснив, що у травні цього року, близько обіду, біля залізничного переїзду ідучи додому, він зустрів дівчину, як пізніше виявилася, ОСОБА_8 . Він був випивший та щось на нього найшло і він накинувся на ОСОБА_8 , потягнув її в посадку та, знявши з неї нижню білизну, вступив з потерпілою у статеві відносини. При цьому свідків цих подій не було.

Крім цього, вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України підтверджується наступними доказами :

-показаннями неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , яка пояснила, що 16.05.2019 року, близько 13 год. вона, ідучи додому розмовляла по телефону з матір`ю. До неї підійшов чоловік, як пізніше виявилося ОСОБА_7 , та між ними відбулася розмова. Після цього вона стала йти додому, а ОСОБА_7 наздогнав її та насильно взяв на руки і поніс у лісосмугу, при цьому вона пручалася. Потім, поклавши на землю, ОСОБА_7 сів їй на коліна і став знімати з неї нижню білизну. ОСОБА_7 казав їй щоб вона не кричала, бо буде гірше. Вона пручалася, кричала, плакала та відштовхувала його від себе, але, не дивлячись на все це, ОСОБА_7 ввів їй у піхву свій статевий орган та вчинив із нею статевий акт проти її волі. Все це відбувалося близько 5 хвилин. Потім ОСОБА_7 сказав їй, що вона може бути вільна. Після цього про все що сталося вона розповіла батькам та поліції;

-протоколом про прийняття заяви пор вчинення кримінального правопорушення, згідно якого 16.05.2019 року працівниками поліції від потерпілої ОСОБА_8 в присутності її матері ОСОБА_9 було прийнято заяву про те, що 16.05.2019 року близько 13-00 год. невстановлена особа вчинила її згвалтування поряд із залізничним переїздом в с. Олександрівка Гребінківського району Полтавської області (а.с.51);

-протоколом огляду від 17.05.2019 р., в ході якого було оглянуто місце події лісосмугу між с. Світанок та с. Олександрівка Гребінківського району Полтавської області біля залізничного переїзду, на яке потерпіла вказала як на місце, де її згвалтував ОСОБА_7 . На місці події виявлені сліди боротьби та волочіння (а.с.58-60);

-протоколом огляду від 16.05.2019 р. з фото таблицею до нього, в ході якого було оглянуто одяг потерпілої ОСОБА_8 у якому вона була вдягнена на час події (а.с.61-64);

-протоколом обшуку від 16.05.2019 року за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено одяг та взуття ОСОБА_7 (а.с.68-74);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17.05.2019 року з фото таблицею до нього, в ході якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала на особу, яка її згвалтувала, а саме ОСОБА_7 (а.с.81-85);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.05.2019 року за участі свідка ОСОБА_10 , в ході якого свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_7 як такого якого він бачив 16.05.2019 року близько 13 год. як той біг на залізничному переїзді (а.с.86-87);

-висновком експерта №613 від 25.06.2019 року, згідно якого в мазку на одному склі (об№1) та тампоні (об. №3) із вмісту піхви ОСОБА_8 , наданих на дослідження, знайдена сперма з домішкою крові, де виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО. Виявлення антигену Н можливе за рахунок сперми ОСОБА_7 . Цей антиген властивий також його крові. Виявлення антигену Н можливе за рахунок домішки крові і виділень самої потерпілої ОСОБА_8 , крові і виділенням якої властивий цей антиген (а.с.90-92);

-висновком експерта №612 від 27.06.2019 року, згідно якого на жіночих трусах світло-сірого кольору і сукні світло-зеленого кольору з блакитним відтінком (бірюзового кольору), представлених на дослідження, знайдена кров людини, де виявлений антиген Н. Кров в цих слідах може походити і від потерпілої ОСОБА_8 і від підозрюваного ОСОБА_7 . На жіночих трусах світло-сірого кольору і сукні світло-зеленого кольору з блакитним відтінком (бірюзового кольору), представлених на дослідження, сперматозоїди не знайдені (а.с.93-96);

-висновком судово-психіатричного експерта №286 від 3.07.2019 року, згідно якого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даний час будь-яким психічним розладом не страждає, як і не страждала будь-яким психічним розладом в період часу, що становить суть даного кримінального провадження. ОСОБА_8 за своїм психічним станом могла правильно сприймати, запам`ятовувати, а подальшому відтворювати події та факти, що мають значення по справі і давати про них свідчення. Потерпіла ОСОБА_8 за своїм психічним станом могла розуміти характер та значення скоюваних проти неї дій та чинити опір (а.с. 106-112);

-висновком експерта №100 від 11.07.2019 року, згідно якого у ОСОБА_8 згідно огляду та медичної документації на її ім`я яких небуть тілесних ушкоджень не виявлено. Мається ушкодження дівочої пліви, що відповідають давності дефлорації, а саме близько року до часу вказаних подій та ерозія шийки матки, що має не травматичний характер (а.с.113-114);

-протоколом проведення слідчого експерименту з відеозаписом до нього, від 10.07.2019 року за участі неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , під час якого вона розповіла про обставини її згвалтування ОСОБА_7 та на місці події показала за яких саме обставин ОСОБА_7 її згвалтував 16.05.2019 року (а.с.116-118).

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України.

Суд вважає, що ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст. 152 КК України, як вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (згвалтування), скоєне відносно неповнолітньої особи.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №263 від 05.06.2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає, як і не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності чи іншого хворобливого стану психіки, а виявляє ознаки вродженого недоумства рівня легкої розумової відсталості зі значними порушеннями поведінки, які потребують лікувальних заходів. В період часу до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, досліджуваний будь-яким хронічним захворюванням не страждав, як і не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності. Ступінь вродженого недоумства зі значними порушеннями поведінки у ОСОБА_7 позбавляв його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння і позбавляє можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час. ОСОБА_7 підпадає під дію ч.2 ст.19 КК України і згідно ч.4 ст.94 КК України потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги з посиленим наглядом (а.с.97-105).

Прокурор підтримав клопотання про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру, оскільки останній на момент вчинення суспільно небезпечного діяння і в даний час є неосудною особою.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив про відсутність підстав для застосування відносно ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру, прохав відмовити в задоволенні клопотання прокурора та закрити кримінальне провадження.

Потерпіла та її законний представник клопотання підтримали та прохали застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру.

Виходячи із положень ст. 19 КК України неосудна особа позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

В свою чергу умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Статтею 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Тобто, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.

Таким чином, у даному судовому провадженні відсутні підстави для посилання на спрямованість умислу, мету і мотив дій ОСОБА_7 при вчиненні ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України.

Викладене підтверджується правовими позиціями Верховного Суду висловленими у постанові від 26.06.2019 року по справі №202/5997/17.

Проаналізувавши надані сторонами судового провадження докази, суд приходить до висновку, що противоправне суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_7 вчинив в стані неосудності, перебуває в стані неосудності на момент розгляду справи, а тому він підпадає під дію ч. 2 ст. 19 КК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру, зокрема у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Згідно ч.4 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Враховуючи характер та тяжкість вчиненого ОСОБА_7 протиправного суспільно-небезпечного діяння, висновок експертизи №263 від 05.06.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_7 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, та заслухавши думки учасників судового провадження, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Відповідно до ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Враховуючи задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, суд вважає за необхідне міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 до набрання ухвалою законної сили залишити поміщення до закладу з наданням психіатричного допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Речові докази підлягають вирішенню згідно ст. 100 КПК України з урахуванням думки потерпілої та особи, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо їх бажання залишити вилучені у них речі та які, на їх думку мають для них цінність.

Керуючись ст. ст. 395, 512-513 КПК України,

У Х В А Л И В :

Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України примусові заходи медичного характеру передбачені ст. 94 КК України у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання ухвалою законної сили, залишити поміщення до закладу з наданням психіатричного допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Речові докази по справі : спідню білизну сірого кольору, труси жіночі, плаття жіноче бірюзового кольору - знищити; светр темного кольору, футболку чорного кольору, брюки чорного кольору, шкарпетки, штани чорного кольору, куртку спортивну чорного кольору, кросівки чорного кольору, телефон марки «Fly» чорного кольору - повернути ОСОБА_7 , як йому належні (а.с.75-76, 80).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1