Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження №1-в/641/266/2019 Справа №641/5916/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2019 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурорів ОСОБА_3 ,
представника державної установи «Качанівська виправна колонія № 54»- ОСОБА_4 ,
засудженої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції між Комінтернівським районним судом м. Харкова та державною установою «Качанівська виправна колонія № 54»клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженки м. Прилуки, Чернігівської області, засудженої вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23.01.2017 року за ч. 2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі; 27.04.2017 року вироком апеляційного суду Чернігівської області вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23.01.2017 року в частині призначення покарання скасований та ОСОБА_5 призначено покарання за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст. 70, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання термін перебування під вартою з 24.01.2017 по 27.04.2017 року включно, відбуває покарання у державній установі «Качанівська виправна колонія № 54», -
ВСТАНОВИВ:
До Комінтернівського районного суду м. Харкова з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відповідності до вимог ст. 81 КК України звернулася засуджена ОСОБА_5 .
В судовому засіданні засуджена підтримала подане клопотання та просила його задовольнити.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що на теперішній час засуджена своєю поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення.
Представник державної установи «Качанівська виправна колонія № 54» заперечувала проти задоволення клопотання засудженої.
Засуджена у судовому засіданні своє клопотання підтримала, просила його задовольнити.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судима, останній раз 23.01.2017 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі; 27.04.2017 року вироком апеляційного суду Чернігівської області вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23.01.2017 року в частині призначення покарання скасований та ОСОБА_5 призначено покарання за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст. 70, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання термін перебування під вартою з 24.01.2017 по 27.04.2017 року включно
Початок строку: 24.01.2017 року, кінець строку: 20.10.2020 року.
Як вбачається з характеристики засудженої, ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 16.06.2016 року. З 08.06.2017 року засуджена перебуває в державній установі «Качанівська виправна колонія (№54)». Під час перебування в установі характеризується посередньо. Стягнень, заохочень не має. В установі працевлаштована швачкою. У відношенні до представників адміністрації колонії ввічлива, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. На заходи виховного характеру та дисциплінарного впливу реагує правильно.
Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Згідно матеріалів наданих до суду, до ОСОБА_5 за час перебування останньої в установі стягнення та заохочення застосовані не були.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, за вчинення якого була засуджена ОСОБА_5 відноситься до злочинів середньої тяжкості. Крім того, зазначений злочин ОСОБА_5 вчинила у період іспитового строку.
Суд зазначає, що сам по собі факт сумлінного ставлення засудженої до праці та задовільного реагування на заходи виховного впливу, не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджена виправилася та не буде продовжувати вчиняти нові злочини. Висновок суду про виправлення засудженої повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують її особу.
Таким чином, суд враховує тяжкість та характер вчиненого ОСОБА_5 злочину, те, що обвинувачена вчинила злочин під час іспитового строку, строк невідбутого покарання та приходить до висновку, що засуджена не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для її умовно-дострокового звільнення, оскільки наданими матеріалами не доведено виправлення засудженої на даний час, а тому суд вважає дане клопотання передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Відповідно до ч. 7 ст. 539 КПК України розяснити засудженій, що повторне звернення з приводу умовно-дострокового звільнення від відбування покарання може мати місце не раніше ніж через шість місяців з дня винесення ухвали суду про відмову.
Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд м. Харкова, а засудженим, який тримається під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя- ОСОБА_1