Дата документу 29.11.2019 Справа № 554/9884/16-к

УХВАЛА
Іменем України

29 листопада 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 від 08.11.2019 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 01.11.2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002664 від 15.10.2016 року за ч.2 ст.382 КК України, в якій просив скасувати зазначену постанову прокурора, зобов`язати прокурора ОСОБА_4 в розумні строки звернутися до суду з клопотанням про проведення ОСОБА_3 судово-психологічної експертизи в рамках кримінального провадження №0002664.
В обґрунтування скарги заявник вказав, що 01.11.2019 року він як потерпілий в порядку вимог ст.220 КПК України направив на ім`я прокурора ОСОБА_4 клопотання, в якому просив в рамках кримінального провадження №0002664 призначити ОСОБА_3 судово-психологічну експертизу.
Проте, прокурор ОСОБА_4 , грубо порушуючи норми кримінально-процесуального законодавства, 08.11.2019 року виніс незаконну, необґрунтовану постанову про відмову в задоволенні його клопотання від 01.11.2019 року, чим порушив його конституційні права. При цьому, прокурор в постанові послався на те, що начебто ОСОБА_3 не являється потерпілим по даному кримінальному провадженню. Тоді як, ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 29.05.2019 року була скасована постанова процесуального прокурора ОСОБА_5 від 16.11.2016 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , в якій зазначено, що згідно ч.2 ст.55 КПК України права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подачі заяви про кримінальне правопорушення.
Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Вказав, що він є потерпілим по кримінальному провадженню, тому відмова у призначенні експертизи з цих підстав є неправомірною.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог скарги, просив відмовити у її задоволенні. Вказав, що на момент розгляду клопотання були відсутні документи про наявність у ОСОБА_3 статусу потерпілого.
Заслухавши заявника, прокурора, дослідивши матеріали скарги, оцінивши в сукупності докази скарги, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Встановлено, що в клопотанні від 01.11.2019 року ОСОБА_3 просив прокурора в розумні строки звернутися до суду з клопотанням про проведення ОСОБА_3 судово-психологічної експертизи в рамках кримінального провадження №0002664; на вирішення експерта поставити питання: чи є ситуація, яка розслідується по кримінальному провадженню №0002664 психотравмуючою для ОСОБА_3 .? Якщо ситуація, яка розслідується по кримінальному провадженню №0002664 являється психотравмуючою для ОСОБА_3 , то чи спричинені ОСОБА_3 страждання (моральна шкода)? Якщо ОСОБА_3 даною ситуацією спричинені страждання (моральна шкода), то який можливий розмір грошової компенсації за спричинені ОСОБА_3 страждання (моральну шкоду)? (а.с.4 клопотання).
08.11.2019 року прокурором ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 (а.с.3 постанова).
Мотивами винесення оскаржуваної постанови прокурор вказав, що вивченням матеріалів кримінального провадження №0002664 установлено, що ОСОБА_3 має статус заявника і не є потерпілим. Відповідно до ст.60 КПК України заявник не наділений правом заявляти клопотання у кримінальному провадженні.
Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.1 ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, тобто такі, що є об`єктивно необхідними для їх виконання або прийняття.
Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин у кримінальному провадженні покладається на слідчого, прокурора.
У відповідності до ч.1 та 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 29.05.2019 року була скасована постанова процесуального прокурора ОСОБА_5 від 16.11.2016 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , в якій зазначено, що згідно ч.2 ст.55 КПК України права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подачі заяви про кримінальне правопорушення (а.с.5 ухвала).
Судом встановлено, що в постанові прокурора законодавча вимога щодо вмотивованості постанови при її винесенні не була дотримана з огляду на те, що у вказаній постанові фактично не наведені та відсутні обґрунтування і мотиви, якими керувався прокурор при вирішенні клопотання заявника про звернення до слідчого судді щодо призначення судово-психологічної експертизи в рамках кримінального провадження №0002664.
Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин- надсилається їй.
Постанова слідчого в кожному випадку має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати вимогам кримінального процесуального закону, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Так, виходячи з змісту п.2 ч.5 ст.110, ч.2 ст.220 КПК України, постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання повинна бути вмотивована та обґрунтована, з зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Згідно ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Наявність чи відсутність моральної чи матеріальної шкоди, розмір такої шкоди підлягають доведенню під час досудового розслідування, під час якого заявник повинен користуватися всіма правами потерпілого: заявляти клопотання, оскаржувати процесуальні рішення, приймати участь в дослідженні доказів щодо заподіяної шкоди, тощо.
Отже, винесена прокурором постанова невмотивована та в ній не наведено обґрунтування висновків, тому заявлені по скарзі вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання.
Згідно постанови Пленуму ВССУ від 03 червня 2016 року «Про практику вирішення слідчими суддями питань, пов`язаних із слідчими (розшуковими) діями» зазначено, що здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні є обов`язком слідчого судді та про те, що відповідно до ч. 2 ст.307 КПК слідчий суддя за результатами розгляду скарги може постановити ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого, прокурора; 2) зобов`язання вчинити певну дію; 3) зобов`язання припинити певну дію; 4) відмову в задоволенні скарги.
Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову прокурора такою, що містить в собі лише формальні ознаки процесуального рішення без відповідної мотивації.
Доводи скаржника в ході розгляду справи спростовані не були, а тому слід скасувати постанову прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 від 08.11.2019 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 01.11.2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002664 від 15.10.2016 року за ч.2 ст.382 КК України.
Суд також зазначає, що питання пов`язані з доказуванням у кримінальному провадженні та проведення слідчих та процесуальних дій на стадії досудового розслідування відносяться виключно до компетенції слідчого, у провадженні якого перебуває справа, та який, у відповідності до ст.40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.
Таким чином, слідчий суддя не вправі зобов`язувати слідчого, прокурора проводити ті чи інші слідчі та процесуальній дії у кримінальному провадженні, тому скарга в частині зобов`язання прокурора звернутися до суду з клопотанням про проведення ОСОБА_3 судово-психологічної експертизи, включивши перелік питань, які були вказані заявником у клопотанні про призначення судово-психологічної експертизи, задоволенню не підлягає.
Враховуючи наведене, скарга ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.303, 304,306,307, 318-380 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання, в порядку ст.303 КПК України задовольнити частково.
Скасувати постанову прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 від 08.11.2019 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 01.11.2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002664 від 15.10.2016 року за ч.2 ст.382 КК України.
В задоволенні інших вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1