Номер провадження 1-кс/201/5892/2019
УХВАЛА
Іменем України

04 листопада 2019 року слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю заявника - адвоката ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , слідчого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , про скасування постанови прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 05.11.2018р. про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 від 02.08.2016р.,

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 11.02.2019р.) звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою в інтересах ОСОБА_4 , в якій просить поновити строк на оскарження постанови від 05.11.2018р., скасувати постанову прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 05.11.2018р. про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 від 02.08.2016р.

Скарга передана в провадження слідчого судді ОСОБА_1 04.10.2019р. згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді, передана слідчому судді 07.10.2019р. та призначена до розгляду на 09.10.2019р. 09.10.2019р. розгляд скарги було відкладено на 11.10.2019р. з метою з`ясування обставин отримання оскаржуваної постанови, виклику слідчого ОСОБА_7 11.10.2019р. розгляд скарги відкладено на 16.10.2019р. у зв`язку із ненаданням прокурором матеріалів кримінального провадження. 16.10.2019р. розгляд скарги відкладено на 17.10.2019р. у зв`язку із ненаданням прокурором матеріалів виділеного кримінального провадження № 0000039 від 02.08.2016р. 17.10.2019р. розгляд скарги відкладено на 21.10.2019р., прокурору наданий строк для надання додаткових доказів. 21.10.2019р. розгляд скарги відкладено на 25.10.2019р. за клопотанням заявника для надання часу на ознайомлення з наданими матеріалами кримінального провадження. 25.10.2019р. розгляд скарги відкладено на 29.10.2019р. у зв`язку із заявленим прокурором клопотанням про повернення скарги і наданням додаткових доказів на його обґрунтування. 29.10.2019р. оголошена перерва в судовому засіданні у зв`язку із заявленням прокурором слідчому судді відводу. Після розгляду слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_8 , заяви про відвід, за результатам чого винесено ухвалу від 30.10.2019р. про відмову у його задоволенні, скарга була призначена до розгляду на 01.11.2019р.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що в провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000581 від 26.07.2019р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 192 КК України.

Постановою прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 26.07.2019р. у кримінальному провадженні № 0000039 від 02.08.2016р. виділено з матеріалів досудового розслідування № 0000039 від 02.08.2016р. матеріали - документи в оригіналах і в копіях (згідно з описом) за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України та за підозрою ОСОБА_9 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 192 КК України.

Виділеним матеріалам у ЄРДР присвоєно № 0000581 від 26.07.2019р.

В матеріалах цього провадження міститься постанова прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 05.11.2018р. про зупинення досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 від 02.08.2016р.

Заявник вважає означену постанову незаконною і необґрунтованою, винесеною формально, без вжиття необхідних заходів та вчинення слідчих дій. Так, постановою прокурора ОСОБА_5 від 30.10.2018р. у кримінальному провадженні № 0000039 від 02.08.2016р. оголошено у розшук підозрюваного ОСОБА_4 з тих підстав, що ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування та суду, його місцезнаходження невідоме, а вже постановою від 05.11.2018р. у цьому ж провадженні зупинене досудове розслідування. За змістом оскаржуваної постанови підставою для зупинення досудового розслідування стало те, що підозрюваний перебуває за межами України, після виконання дій з його виклику до органу досудового розслідування 30.10.2018р. ОСОБА_4 оголошено у розшук. Таким чином постанова від 05.11.2018р. про зупинення досудового розслідування містить в собі відомості, які суперечать відомостям, викладеним в постанові від 30.10.2018р. про оголошення розшуку.

Перед оголошенням ОСОБА_4 у розшук органом досудового розслідування не вжито жодних слідчих дій для встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 після повідомлення про підозру. Не допитувались сусіди за місцем його проживання і члени сім`ї.

Для вручення повідомлення про підозру, складеного ще 13.09.2018р., і до оголошення у розшук ОСОБА_4 жодного разу належним чином не викликався у порядку ст. 135 КПК України, належні докази здійснення викликів ОСОБА_4 до слідчого чи прокурора до складання повідомлення про підозру і після її вручення відсутні, що спростовує висновки прокурора про безпідставність неявок ОСОБА_4 на виклики слідчого чи прокурора.

Також вважав, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України щодо змісту процесуального рішення, її мотивувальна частина не містить обґрунтування і посилань на положення ст.ст. 280, 281 КПК України.

У скарзі заявник також порушив питання про поновлення строку на оскарження постанови від 05.11.2018р., оскільки 13.09.2019р. він звернувся до слідчого з клопотанням про надання належним чином засвідчених копій процесуальних рішень, які є в матеріалах кримінального провадження. 16.09.2019р. за наслідками розгляду якого слідчим ОСОБА_7 вручена постанова від 13.09.2019р. про відмову у задоволенні клопотання захисника разом із супровідним листом від 16.09.2019р. №2/2936ДТ. Слідчим ОСОБА_7 під час вручення повідомлено про можливість отримання запитуваних документів у вигляді фотокопій. Цього ж дня (16.09.2019р.) заявник зробив фотокопії процесуальних документів, про що власноручно зазначив на супровідному листі слідчого. Таким чином копія оскаржуваної постанови була отримана 16.09.2019р. При цьому, пояснив, що до дня звернення із даною скаргою до слідчого судді підозрюваний ОСОБА_4 і захисники не отримували копії оскаржуваного процесуального рішення, так як стороною обвинувачення не було дотримано вимог ч. 4 ст. 280 КПК України щодо направлення стороні захисту копії вказаної постанови.

Заявник в судовому засіданні підтримав вказану скаргу, просив її задовольнити з мотивів, що в ній викладені. Додатково пояснив, що матеріали для ознайомлення були йому надані, одночасно слідчим був наданий диск зі сканокопіями документів, які, як вилося потім не відкривалися, тому фактично копія оскаржуваного рішення отримана ним 16.09.2019р. По суті скарги зазначив, що ОСОБА_4 жодного разу на викликався належним чином до прокуратури, тому твердження про безпідставність його неявок у постанові необґрунтовані, просив скаргу задовольнити. Заперечував проти заявленого прокурором клопотання про повернення скарги у зв`язку з її непідсудністю, оскільки на момент винесення оскаржуваної постанови досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 від 02.08.2016р. здійснювалося слідчим управлінням прокуратури області, юридична адреса якого: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 38. Як свідчать матеріали скарги ОСОБА_4 ніколи не викликався до слідчого органу, розташованому у м. Кривому Розі. Крім того, слідчими суддями Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська неодноразово розглядалися клопотання слідчих слідчого управлінням прокуратури області про забезпечення заходів кримінального провадження. Вважав, що невизначеність закону в частині підсудності розгляду скарг слідчими суддями фактично обмежує ОСОБА_4 в доступі до правосуддя.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав вказану скаргу, пояснив, що оскаржувану постанову не отримував, про її наявність дізнався від свого захисника лише 16.09.2019р. По суті скарги зазначив, що від органів досудового розслідування не переховувався. Задовго до набуття статусу підозрюваного увесь час, окрім 25 і 26 червня 2018 року (коли виїжджав з родиною на автомобілі до Угорщини) перебував в України, проживав і працював у м. Дніпрі, у м. Нікополі, був у відрядженні. Вважав, що рапорт оперуповноваженого про перетин ним кордону містив неправдиві відомості, а органом досудового розслідування на офіційний запит не отримано з бази даних ДПС витягу про перетин ним кордону у відповідності до вимог п. 23 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» затвердженого наказом Адміністрації ДПС України від 25.06.2007р. № 472. У рапорті оперуповноваженого УЗЕ відсутні дати виїздів останнього за місцем фактичного проживання, вжиття заходів встановлення місця його знаходження, зокрема допит сусідів, родичів. Вважав, що прокурор, який був обізнаний про місце його реєстрації і проживання, не надав доказів його належного виклику у період з 13.09.2018р. і до 05.11.2018р. у відповідності до вимог ч. 1 ст. 135 КПК, тому безпідставними вважав його доводи про умисну неявку і переховування від органів досудового розслідування. На адвокатський запит КП «Жилсервіс-2» надана відповідь про те, що повістки не були йому вручені без зазначення причин невручення. Враховуючи викладене, просив скаргу задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував з огляду на її безпідставність та необґрунтованість. Посилався на те, що заявником пропущений строк оскарження постанови, при тому, що він ознайомлювався з матеріалами кримінального провадження 27.08.2019р., у зв`язку із чим йому було відмовлено у задоволенні клопотання про надання копій постанов про зупинення кримінального провадження. Вважав, що заявником штучно створюються умови для поновлення строку на оскарження постанови, оскілки він власноруч на супровідному листі написав, що він отримав її лише 16.09.2019р. По суті скарги зазначив, що ОСОБА_4 належним чином викликався до прокуратури області. Оскільки місце його знаходження не було встановлено за результатами оперативногорозшукових заходів, він був оголошений у розшук. Повідомлення про підозру було вручене його сестрі. Вважав, що оскаржуваною постановою не порушені права ОСОБА_4 .

Крім того, вважав, що скарга не підсудна слідчому судді Жовтневого районного суду м. Дніпра, має бути повернута заявникові оскільки об`єднане кримінальне провадження №0000581 від 26.07.2019р. передане до слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Дніпропетровській області, які займають службові приміщення за адресою: м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого, 34. Також вважав, що орган досудового розслідування другий слідчий відділ прокурати області, який здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 від 02.08.2016р. знаходився на той час у м. Кривому розі.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні 29.10.2019р. проти задоволення скарги заперечував, з огляду на те, що скарга не підсудна слідчому судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, має бути повернута заявникові, оскільки орган досудового розслідування другий слідчий відділ слідчого управління прокурати Дніпропетровської області, який здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні знаходився на той час у м. Кривому розі.

В судове засідання, призначене на 01.11.2019р. прокурор не з`явився, про дату, місце і час розгляду скарги був повідомлений належним чином. Того ж дня, 01.11.2019р. від прокурора ОСОБА_6 через канцелярію суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки він приймає участь у невідкладних слідчих діях. За результатами обговорення заяви, слідчим суддею відмовлено у її задоволенні, оскільки жодних доказів того, що прокурор ОСОБА_6 приймає участь у невідкладних слідчих діях не надано. Крім того, як свідчать матеріали скарги витяг з ЄРДР станом на 23.10.2019р., процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів у кількості 13-ти осіб, окрім ОСОБА_6 . Впродовж всього розгляду скарги прокурор ОСОБА_5 приймав в ній участь, долучав докази і надавав пояснення. Прокурор не прибув лише на виступ у судових дебатах. У зв`язку із тим, що неявка прокурора не перешкоджає розгляду скарги, що відповідає положенням ч.3 ст. 306 КПК України, а причини неявки не є поважними, судове засідання 01.11.2019р. проведено без участі прокурора.

При розгляді скарги відповідно до вимог ст. 107 КПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу.

Слідчий суддя, заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали скарги та надані матеріали кримінального провадження, інші докази, приходить до такого висновку.

Вирішуючи питання про поновлення строків на оскарження постанови від 05.11.2018р. про зупинення досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 від 02.08.2016р., слідчий суддя виходить з такого.

Прокурор в судовому засідання посилався на те, що 01.08.2019р. слідчим в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 підозрюваному ОСОБА_4 і його адвокатам ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також підозрюваній ОСОБА_9 і її адвокатам наданий доступ до матеріалів кримінального провадження № 0000581 у 8-ми томах. Оскаржувана постанова від 05.11.2018р. була того ж дня направлена ОСОБА_4 на адреси ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ), але у заявку із тим, що він на той час за вказаними адресами не мешкав, переховувався від слідства, постанова йому не була вручена.

Як видно з протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 01.08.2019р. адвокат ОСОБА_3 27.08.2019р. з 16 год. 45 хв. до 17 год. 50 хв. ознайомлювався з матеріалами першого тому у приміщенні службового кабінету № 45 СУ ГУНП в Дніпропетровській області (м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого, 34).

У першому томі (згідно з описом) на арк. 197-198 містяться постанова про зупинення досудового розсування і супровідний лист.

В судовому засідання адвокат ОСОБА_3 пояснив, що фактично матеріали кримінального провадження були надані у паперовому вигляді, але з метою швидшого ознайомлення слідчим ОСОБА_7 був наданий диск з фотокопіями матеріалів. Де-які з фотографій не відкривалися а тому, 27.08.2019р. оскаржувана постанова не була отримана, її зміст не був відомий.

13.09.2019р. заявник звернувся до слідчого з клопотанням про надання копій процесуальних рішень, які містяться в матеріалах вказаного кримінального провадження. 16.09.2019р. слідчим ОСОБА_7 разом із супровідним листом від 16.09.2019р. №2/2936ДТ йому була вручена постанова від 13.09.2019р. про відмову у задоволенні клопотання. Як пояснив заявник, слідчим ОСОБА_7 під час особистого вручення постанови про відмову в задоволенні клопотання, повідомлено про можливість отримання запитуваних документів у вигляді фотокопій. Цього ж дня (16.09.2019р.) заявник зробив фотокопії процесуальних документів, про що власноручно зазначив на супровідному листі слідчого.

Допитаний в судовому засіданні слідчий ОСОБА_7 означені обставини не спростував, пояснив, що адвокат ОСОБА_3 звертався до нього із клопотанням про надання копій процесуальних рішень. Дійсно він надав на прохання адвоката ОСОБА_3 диск з фотокопіями документів.

Як видно з матеріалів скарги постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання, оскільки з 27.07.2019р. адвокатові було повідомлено про завершення досудового розслідування, яке отримане ним 31.07.2019р. Станом на 13.09.2019р. адвокат знайомився з 6-ти томами кримінального провадження, серед яких є запитувані ним документи, які він міг отримати під час ознайомлення.

Постанова про відмову в задоволенні клопотання від 13.09.2019р. надана разом із супровідним листом від 16.09.2019р. № 2/2936ДТ, на якому заявником вказано, що запитувані документи отримані у вигляді фотокопій під час ознайомлення з матеріалами провадження 16.06.2019р.
10.10.2019р. через канцелярію суду від підозрюваного ОСОБА_4 надійшли пояснення про те, що 19.08.2019р. стороною обвинувачення йому і захисникам ОСОБА_12 і ОСОБА_11 наданий доступ до матеріалів кримінального провадження № 0000581 від 26.07.2019р. для ознайомлення. 19.08.2019р. він ознайомився з першим томом матеріалів лише візуально, переглянувши матеріали, копії оскаржуваної постанови не отримував. Дізнався лише, що 16.09.2019р. фотокопію цієї постанови отримав захисник ОСОБА_3

10.10.2019р. через канцелярію суду від заявника адвоката ОСОБА_3 також надійшли пояснення про те, що 27.08.2019р. він ознайомився з першим томом матеріалів кримінального провадження лише візуально, переглянувши матеріали. При цьому, матеріали кримінального провадження були надані слідчим у електронному вигляді на CD-R дисках, на яких, зі слів слідчого, містились фотокопії матеріалів кримінального провадження. Проте, інформація на дисках в повній мірі не зчитувалась. Жодних копій процесуальних документів, в тому числі оскаржуваної постанови не отримував.

Відповідно до ч. 4 ст. 282 КПК України досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді.
Як видно з наданих прокурор матеріалів 1-го тому кримінального провадження, постанова про зупинення кримінального провадження від 05.11.2018р. адресована ОСОБА_4 простим листом на адреси ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ). Докази її надіслання і отримання за вказаними адресами відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

Згідно з ч. 4 ст. 290 КПК України надання доступу до матеріалів включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів.

Як установлено слідчим суддею, слідчим був наданий доступ до матеріалів кримінального провадження у порядку ст. 290 КПК України. Сторонами не заперечується й те, що слідчим був виданий CD-R диск з фотокопіями матеріалів.

Водночас, виконання вимог ст. 290 КПК України є наслідком завершення досудового розслідування, що здійснюється вже перед складанням і направленням обвинувального акта (клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру) до суду.

Строк на оскарження процесуального рішення органу обвинувачення не пов`язаний процесуальним законом з днем і часом ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а пов`язаний саме з моментом прийняття оскаржуваного рішення, а якщо воно оформлене постановою - з днем отримання її копії.

Ураховуючи те, що під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_4 не отримував копії оскаржуваної постанови, а згідно із ч. 4 ст. 304 КПК України строк подання скарги на рішення слідчого чи прокурора, яке оформлюється постановою, починається з дня отримання копії такого рішення, приходжу до висновку, що заявникові слід поновити строк на оскарження постанови, оскільки її копія фактично отримана стороною захисту 16.06.2019р., і тому до слідчого судді зі скаргою заявник звернувся 29.09.2019р. (згідно з накладною на кур`єрську доставку).

Поновлюючи строк, суддя слідчий враховує те, що в питаннях розкриття доказів ЄСПЛ виходить з деяких загальних правил: докази (і обвинувальні і виправдувальні) повинні бути відомі захисту, будь-які обмеження захисту на доступ до них повинні бути мінімальними, суворо необхідними в рамках того суспільного інтересу, який такі обмеження переслідують. Нерозкриття стороні захисту матеріальних доказів, котрі містять елементи, що можуть зняти вину з обвинуваченого або пом`якшити покарання, можуть становити відмову надати необхідні можливості для підготовки захисту і, отже, порушення права, гарантованого статтею 6 Конвенції. У системах, в яких органи прокуратури зобов`язані відповідно до закону враховувати факти на користь і проти підозрюваного - процедура, відповідно до якої органи прокуратури самостійно намагаються оцінити, що може мати або не матиме значення для справи, без будь-яких наступних процесуальних гарантій прав захисту, не може відповідати вимогам статті 6 Конвенції. Право на справедливий суд також передбачає право доступу до матеріалів справи. Необмежений доступ до матеріалів справи та необмежене використання будь-яких записів, у тому числі, якщо це необхідно, можливість отримання копій відповідних документів є важливими гарантіями справедливого судового розгляду (рішення ЄСПЛ «Матановіч проти Хорватії»).

Вирішуючи скаргу по суті, суддя слідчий виходить з такого.
Слідчим суддею встановлено, що постановою керівника групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000039 від 02.08.2016р. прокурора Прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 26.07.2019р. виділено з матеріалів досудового розслідування № 0000039 від 02.08.2016р. матеріали - документи в оригіналах і в копіях (згідно з описом) за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України та за підозрою ОСОБА_9 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 192 КК України. Виділеним матеріалам у ЄРДР присвоєно № 0000581 від 26.07.2019р.

11.09.2018р. прокурором встановлено місце фактичної реєстрації ОСОБА_4 : АДРЕСА_3 , що видно з довідки АДП ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області.

13.09.2018р. процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0000039 від 02.08.2016р. ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України.

14.09.2018р. прокурором надане доручення оперативним співробітникам УЗЕ в Дніпропетровській області на проведення оперативно-розшукових дій з встановлення місяця фактичного мешкання ОСОБА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Лише 22.10.2018р. (через 1 місяць і 8 днів) на виконання цього доручення від оперуповноваженого УЗЕ надійшов рапорт про те, що ОСОБА_4 27.06.2018р. по закордонному паспорту на автомобілі Nissan Qashqai НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_13 , виїхав за кордон через ПП «Лужанка» у Закарпатській області. Згідно з отриманими відомостями з ВАДР ДМС ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Також на виконання доручення від оперуповноваженим УЗЕ надійшов рапорт про те, що ОСОБА_4 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_14 (батьку ОСОБА_4 ) за даними Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав станом на 10.10.2018р.

25.10.2018р. прокурором надане доручення оперативним співробітникам УЗЕ в Дніпропетровській області вручити копію повідомлення про підозру членам родини та близьким родичам ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Того ж дня - 25.10.2018р. на адресу реєстрації ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) поштою скероване повідомлення про підозру, пам`ятка про процесуальні права і обов`язки, які в подальшому були повернуті поштою у зв`язку із закінченням строку зберігання.

Разом із тим вже наступного дня - 26.10.2018р. повістка про виклик ОСОБА_4 до прокуратури Дніпропетровської області на 30.10.2018р. із вказанням адреси: АДРЕСА_2 , для вручення передана КП «Жилсервіс-2».

27.10.2018р. повідомлення про підозру було надане сестрі ОСОБА_4 ОСОБА_15 .

Крім того, 29.10.2018р. означене повідомлення про підозру передане для вручення через КП «Жилсервіс-2».

Постановою прокурора від 30.10.2018р. оголошено у розшук ОСОБА_4 , оскільки той переховується від органів досудового розслідування та суду, його місцезнаходження не відоме. Здійснення розшуку доручено У(КР) КП ГУНП в Дніпропетровській області.

01.11.2018р. (тобто через день після оголошення розшуку) прокурором повістка про виклик ОСОБА_4 до прокуратури Дніпропетровської області на 05.11.2018р. із вказанням адреси: АДРЕСА_2 , для вручення передана КП «Жилсервіс-2».

Постановою прокурора від 05.11.2018р. зупинене досудове розслідування.

В обґрунтування належного вручення повідомлення про підозру ОСОБА_4 прокурор зазначив, що воно вручене сестрі останнього ОСОБА_15 27.10.2018р. Зазначене видно з копії повідомлення про підозру.

Разом з цим, слідчим суддею в ході розгляду скарги встановлено, що 25.10.2018р. прокурор надав доручення оперативним співробітникам УЗЕ в Дніпропетровській області вручити копію повідомлення про підозру членам родини та близьким родичам ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 надане його сестрі ОСОБА_16 оперуповноваженим УЗЕ в Дніпропетровській області ДЗЕ НП України, капітаном поліції ОСОБА_17 , що слідує з його рапорта, скерованого 30.10.2018р. прокурору.

29.10.2018р. повідомлення про підозру передане КП «Жилсервіс-2», проте зі штампу КП «Жилсервіс-2» з підписом про його отримання 29.10.2018р. взагалі неможливо встановити, ким саме і кому воно передане.

Окрім зазначеного, у постанові про зупинення досудове розслідування вказано, що 13.09.2018р. складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 375 КК України. 30.10.2018р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру в прядку, передбаченому главою 6 та статтями 276, 277, 278 КПК України шляхом направлення за місцем реєстрації та вручення його близьким родичам, які спільно з ним мешкають.

У зв`язку із наявністю інформації, що підозрюваний перебуває за межами України та після виконання дій зі здійснення виклику підозрюваного до органу досудового розслідування, 30.10.2018р. ОСОБА_4 оголошено у розшук.

Отже підставою для зупинення досудового розслідування 05.11.2018р. стало винесення прокурором постанови від 30.10.2018р. про оголошення ОСОБА_4 у розшук.

Водночас, у постанові про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_4 від 30.10.2018р. вказано, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування і суду. На теперішній час місцезнаходження ОСОБА_4 невідоме.

Зупинення досудового розслідування на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України допускається лише після повідомлення особі про підозру та за умови оголошення цієї особи вже після набуття статусу підозрюваного у розшук.
Водночас, для оголошення особи у розшук за ст. 281 КПК України повинна існувати сукупність таких обставин як:

набуття особою статусу підозрюваного,

відсутність інформації щодо місцезнаходження підозрюваного чи перебування його за межами України,

здійснення належного повідомлення підозрюваного про необхідність явки до прокурора чи слідчого, декілька (дві або більше) неявок підозрюваного без поважних причин на такі виклики.
Відповідно до ч. 1. ст. 280 КПК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо: 1) підозрюваний захворів на тяжку хворобу, яка перешкоджає його участі у кримінальному провадженні, за умови підтвердження цього відповідним медичним висновком; 2) оголошено в розшук підозрюваного; 2-1) слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування; 3) наявна необхідність виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва.

Згідно із ч. 2. ст. 280 КПК України до зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

Згідно із ч. 4 ст. 280 КПК України досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді.

Відповідно до ст. 281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Здійснення розшуку підозрюваного може бути доручено оперативним підрозділам.

Відповідно до ч. 7 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Виклик слідчим, прокурором є однім із заходів забезпечення кримінального провадження (ч. 2 ст. 131 КПК України). Главою 11 КПК визначаються підстави і порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 133 КПК слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
Згідно з ч. 2 ст. 135 КПК у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
Відповідно до ч. 6 ст. 135 КПК повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду.

Згідно з ч. 8 ст. 135 КПК особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Згідно з ч. 2 ст. 136 КПК України якщо особа попередньо повідомила слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про адресу своєї електронної пошти, надіслана на таку адресу повістка про виклик вважається отриманою у випадку підтвердження її отримання особою відповідним листом електронної пошти.

У повістці про виклик згідно з правилами п.п. 6 - 9 ч. 1 ст. 137 КПК України зазначається 6) час, день, місяць, рік і місце прибуття викликаної особи; 7) процесуальна дія (дії), для участі в якій викликається особа;8) наслідки неприбуття особи за викликом із зазначенням тексту відповідних положень закону, в тому числі можливість застосування приводу, та здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження; 9) передбачені цим Кодексом поважні причини, через які особа може не з`явитися на виклик, та нагадування про обов`язок заздалегідь повідомити про неможливість з`явлення.

Поважними причинами неприбуття особи на виклик (у відповідності до ст. 138 КПК України є: 1) затримання, тримання під вартою або відбування покарання; 2) обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; 3) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 4) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; 5) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 6) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 7) несвоєчасне одержання повістки про виклик; 8) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.

Статтею 139 КПК передбачені наслідки неприбуття на виклик. Якщо підозрюваний, обвинувачений, свідок, потерпілий, цивільний відповідач, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі:
У випадку, встановленому частиною першою цієї статті, до підозрюваного, обвинуваченого, свідка може бути застосовано привід.

За злісне ухилення від явки свідок, потерпілий несе відповідальність, встановлену законом.

Ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим та оголошення його у міждержавний та/або міжнародний розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Як свідчать матеріали справи, підозрюваний ОСОБА_4 жодного разу не був викликаний слідчим і прокурором у порядку ч. 1 ст. 135 КПК шляхом направлення йому повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, зміст якої відповідав би вимогам ст. 137 КПК. Не дивлячись на посилання прокурора на те, що підозрюваний ОСОБА_4 викликався телефоном, доказів здійснення виклику по телефону або телеграмою прокурором також не надано.
Не дивлячись на те, відомим місцем реєстрації і перебування ОСОБА_4 є АДРЕСА_1 , де його сестрі було надане повідомлення про підозру 27.10.2018р., жодного разу ОСОБА_4 не направлялася повістка про виклик на цю адресу.

При цьому, передавши повідомлення про підозру КП «Жилсервіс-2» 29.10.2018р., прокурор, не дочекавшись його вручення, наступного дня - 30.10.2018р. оголосив у розшук ОСОБА_4 .

Обидві повістки про виклик від 26.10.2018р. (яка передувала оголошенню у розшук 30.10.2018р.) і від 01.11.2018р. (які передувала зупиненню досудового розслідування 05.11.2018р.) із вказанням адреси квартири, яка належить батьку ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) передані для вручення КП «Жилсервіс-2».

Окрім того, на виконання доручення оперуповноваженим УЗЕ виявлено, що ОСОБА_4 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_14 . При цьому, за наявності інформації ВАДР ДМС ГУМВС України в Дніпропетровській області про те, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне його мешкання або перебування за вказаною адресою не встановлювалося.

Згідно з ч. 2 ст. 135 КПК у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Територією обслуговування КП «Жилсервіс-2» є м. Дніпро, в той як адресою реєстрації ОСОБА_4 є м. Нікополь Дніпропетровської області. Проте повістки про виклик одразу були вручені у відповідності до ч. 2 ст. 135 КПК житлово-експлуатаційній організації за місцем мешкання батька ОСОБА_14 .

Крім того, докази того, що КП «Жилсервис-2» на виконання вимог ч. 2 ст. 135 КПК України повістки були передані батьку ОСОБА_4 або самому ОСОБА_4 відсутні.

При цьому частина 8 ст. 135 КПК вимагає, що особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом, а повістку про виклик до прокуратури Дніпропетровської області на 05.11.2018р. передано 01.11.2018р. КП «Жилсервіс-2», яке не передавало повістку ОСОБА_4 .

Як видно з наданої на адвокатський запит адвоката ОСОБА_3 відповіді директора КП «Жилсервис-2» ОСОБА_18 від 21.10.2019р. № 3/1901, отримані від прокурора ОСОБА_5 повістки від 29.10.2018р. і від 01.11.2018р. про виклик ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не вдалося вручити ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 також не викликався і шляхом вручення повістки для передання дорослому члену його сім`ї чи іншій особі, яка з ним проживає, або ж за місцем його роботи.

Прокурором на надані докази того, що ним був установлений факт тимчасової відсутності ОСОБА_4 за місцем його реєстрації, а повістки про виклик до прокуратури як за місцем реєстрації так і за місцем мешкання були повернуті поштою. В рапорті оперуповноваженого щодо встановлення фактичного місця перебування ОСОБА_4 вказано, що було здійснений неодноразовий виїзд за адресою АДРЕСА_2 , отримана інформація про те, що ОСОБА_4 там тривалий час не перебуває, проте жодних доказів з яких джерел була отримана ця інформація не вказано.

В судовому засіданні прокурор посилався на те, що підозрюваний ОСОБА_4 є юристом, колишнім суддею, йому було відомо, що стосовно нього здійснюється кримінальне провадження, і малоймовірно, що його сестра, яка також є суддею і якій було вручене повідомлення про підозру, не могла його не попередити про те, що він викликається до органу досудового розслідування, тому йому має бути достеменно відомо про те, що він повинен був з`явитися до слідчого, прокурора, а також наслідки неприбуття на виклик.

Разом з тим, як установлено, сестрі ОСОБА_4 було вручене лише повідомлення про підозру 27.10.2018р., тобто за три дні до оголошення ОСОБА_4 у розшук (30.10.2018р.), але доказів того, що їй або батьку ОСОБА_4 після того вручені були виклики у порядку ст. 135 КПК не надано.

Отже належні докази здійснення викликів ОСОБА_4 до слідчого чи прокурора відсутні, а тому доводи прокурора щодо безпідставних неявок ОСОБА_4 на виклики слідчого чи прокурора не є обґрунтованими.

Разом із цим, як було вказано ч. 2 ст. 135, ч. 1 ст. 136 КПК України передбачають, що у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи, а на належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Внаслідок не здійснення виклику ОСОБА_4 органом досудового розслідування не установлено поважних причинами неприбуття особи на виклик у відповідності до ст. 138 КПК України, що у свою чергу призвело до неповідомлення його про наслідки неприбуття на виклик, передбачені ст. 139 КПК України - такі як грошове стягнення і привід.

Водночас, підставою для оголошення підозрюваного у розшук є те, що місцезнаходження підозрюваного невідоме або він перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого (ч. 1 ст. 281 КПК України). Лише ці підстави мають наслідком оголошення у розшук, що в свою чергу зумовлює зупинення досудового розслідування (п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК).

Крім вказаного, сам ОСОБА_4 стверджував, що він лише 25.06.2018р. виїжджав з України до Угорщини, а 26.06.2018р. повернувся. Означене підтверджується відомостями (візами) у його паспорті громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 . Таким чином ОСОБА_4 перебував за межами України ще до набуття статусу підозрюваного (27.10.2018р.).

Згідно з п. 23 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» затвердженого Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25.06.2007р. № 472, зареєстрованого в МУЮ України 05.07.2007р. за № 765/14032, інформація з Бази даних осіб надається у формі витягів безкоштовно на письмову вимогу суду, прокуратури, органів дізнання і слідства та інших органів державної влади (посадових осіб) у зв`язку зі здійсненням ними повноважень, визначених законодавством України.

Відповідно ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій. передбачених цим Кодексом.

Разом із тим, під час розгляду скарги прокурор повідомив, що такого запиту не робилося. ОСОБА_4 у вересні 2018 року намагалися вручити повістку, але з бази даних «Аркан», розпорядникам якої є Державна прикордонна служба, були отримані відомості про те, що ОСОБА_4 виїхав за межі України у червні 2018 року, але назад не повернувся. Разом із тим, пізніше він дізнався, що у базі даних був збій і відомості про його повернення не були відображені. Проводити подальші слідчі дії без ОСОБА_4 було неможливо, тому з метою зупинення перебігу строків досудового розслідування 05.11.2018р. досудове розслідування було зупинене. При цьому, права підозрюваного оголошенням у розшук порушені не були.

Таким чином станом на момент оголошення у розшук (30.10.2018р.) і зупинення досудового розслідування (05.11.2018р.) ОСОБА_4 перебував на території України, в той час як відомості за червень 2018 року про його виїзд отримані з рапорта оперативного працівника, про його відсутність станом на момент розшуку і зупинення досудового розслідування не були достовірними.

Проте в оскаржувані постанові вказано, що ОСОБА_4 перебуває за межами України і після виконання дій зі здійснення виклику, 30.10.2018р. його оголошено у розшук, оскільки його місцезнаходження не було відоме.

З наведених обставин суддя слідчий приходить до висновку, що відсутні були підстави для оголошення 30.10.2018р. ОСОБА_4 у розшук за відсутності доказів виконання дій з виклику, відсутності відомостей про те, що місцезнаходження підозрюваного невідоме і він перебуває за межами України, що зумовило винесення оскаржуваної постанови від 05.11.2018р. про зупинення досудового розслідування на підставі п. 2 ч.1 ст. 280 КПК України. З означених підстав постанова про зупинення досудового розслідування містить суперечливі дані щодо його мотивів оголошення у розшук.

Окрім того, у постанові про оголошення у розшук зазначено, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від суду, тоді як відповідно до ст. 335 КПК України судове провадження зупиняється якщо обвинувачений ухиляється від суду відповідною ухвалою суду. Крім того у постанові вказано, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру 30.10.2018р., у той час як повідомлення про підозру надане його сестрі ОСОБА_15 27.10.2018р., а КП «Жилсервіс-2» передано для вручення 29.10.2018р.

Слідчим суддею встановлено, що в матеріалах кримінального провадження до зупинення досудового розслідування відсутні відомості щодо проведення слідчим, прокурором слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 , зокрема, допитів родичів, сусідів, знайомих, направлення запитів до різних установ (місця роботи, навчання, лікарень, моргів, військкоматів, паспортної служби, прикордонної служби, підприємств, організацій) тощо, направлення підозрюваному повісток про виклик до слідчого, прокурора шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою, не виносились постанови щодо приводу підозрюваного.

Доводи сторони захисту щодо не ухилення підозрюваного ОСОБА_4 від досудового розслідування, кримінальної відповідальності, перебування за місцем свого постійного проживання та не виїзду у цей період часу за межі України, прокурором, а також матеріалами кримінального провадження не спростовані.

Відповідно до ч. 4 ст. 280 КПК України досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора, а вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак прокурором при винесенні постанови вказані вимоги проігноровані, оскільки у ній відсутнє обґрунтування того, що виконані всі дії для здійснення розшуку підозрюваного (п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК).

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Проаналізувавши матеріли, долучені до скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова про зупинення досудового слідства від 05.11.2018р. винесена без належних викликів підозрюваного, без доказів його ухилення від явки до органу досудового розслідування, без належних мотивів оголошення його у розшук, що свідчить про формальний характер цієї постанови.

Ураховуючи вищевикладене, постанова прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 05.11.2018р. про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 від 02.08.2016р. є такою, яка винесена не у відповідності до положень КПК України, тому, як наслідок, підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про підсудності скарги, порушене під час її розгляду прокурором, суддя слідчий виходить з такого.
24.10.2019р. через канцелярію суду від прокурора ОСОБА_5 , надійшло клопотання, підтримане ним під час розгляду скарги, про повернення скарги на підставі п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, в обґрунтування якого він зазначив, що оскаржувана постанова вже виділена і є частиною кримінального провадження №0000581, де органом досудового розслідування є слідчі відділ розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Дніпропетровській області, які займають службові приміщення за адресою: м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого, 34.

На теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000581 закінчено, з липня 2019 року виконуються вимоги ст. 290 КПК України. До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська подане клопотання про обмеження стороні захисту строків ознайомлення з матеріалами досудового розслідуванням, яке на перебуває на розгляді.

На підставі ч. 1 ст. 306, ч. 2 ст. 370, ч. 6 ст. 9 КПК України, враховуючи положення ч. 10 ст. 290 КПК України, відповідно до якого клопотання розглядається слідчим суддею місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, що кореспондується з положеннями кримінального процесуального закону, а саме ст. 132 КПК України, про юрисдикцію розгляду клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, вважав, що розгляд скарг на дії та бездіяльність слідчих та прокурорів у цій справі є юрисдикцією Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

Під час розгляду скарги прокурор також вважав, що підсудність має визначатися не лише за слідчим відділом розслідування ОТЗ СУ ГУНП у Дніпропетровській області, а й за територіальним розташуванням другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області, який знаходиться у м. Кривому Розі, а тому підсудність скарги підпадає під юрисдикцію, суду, що знаходиться у Кривому Розі.

25.10.2019р. через канцелярію суду прокурор ОСОБА_5 подав клопотання, підтримане під час розгляду скарги прокурором ОСОБА_6 , про повернення скарги з аналогічних підстав, а також у зв`язку із тим, що на час прийняття прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 постанови про зупинення досудового розслідування від 05.11.2018р. у кримінальному провадженні №0000039 досудове розслідування здійснювалося другим слідчим відділом слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області, який знаходиться у м. Кривому Розі, по вул. Вадима Гурова, буд. 1.

Слідчий суддя, вивішивши клопотання, обговоривши їх під час розгляду скарги, зазначає, що ВССУ у листі від 05.04.2013р. № 223-558/0/4-13 роз`яснював, що відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК усі клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжних заходів (ч. 2 ст. 131 КПК), подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування. Такі клопотання розглядаються слідчим суддею, який визначається автоматизованою системою документообігу суду в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 35 КПК (незалежно від того, який слідчий суддя розглядав інші клопотання у цьому ж кримінальному провадженні раніше).

У випадку проведення досудового розслідування слідчою групою клопотання щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження також розглядаються слідчим суддею місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування. Підставою для визначення територіальної юрисдикції суду першої інстанції при розгляді клопотань щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження є постанова керівника відповідного органу досудового розслідування про створення слідчої групи, в якій визначено місце проведення досудового розслідування.

Беручи до уваги, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК), з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 234 КПК тощо). У таких випадках не можна керуватися положенням ч. 1 ст. 32 КПК, яке, з огляду на зміст цієї статті та її місце у структурі КПК, стосується лише суду, який здійснює кримінальне провадження як орган, що розглядає справу по суті (пункти 20 - 22 ч. 1 ст. 3, ст. 30, ст. 31 КПК), і не регламентує діяльність слідчого судді.

У листі ВССУ від 16.06.2016р. № 223-1650/0/4-16 додатково надав роз`яснення про те, що органом досудового розслідування, враховуючи системний аналіз положень п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК та ч. 1 ст. 38 КПК, є: 1) слідчі підрозділи (Головне слідче управління, слідче управління, відділ, відділення) органів Національної поліції України, органів безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, органів державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України. Іншими словами, органом досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні є не сам правоохоронний орган, до складу якого входить відповідний підрозділ (Національна поліція України, Служба безпеки України, Національне антикорупційне бюро України), а його підрозділ (управління, відділ), визначений у ч. 1 ст. 38 КПК.

У випадку проведення досудового розслідування слідчою групою клопотання щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження також розглядаються слідчим суддею місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування. Підставою для визначення територіальної юрисдикції суду першої інстанції при розгляді клопотань щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження є постанова керівника відповідного органу досудового розслідування про створення слідчої групи, в якій визначено місце проведення досудового розслідування.

Правильним є застосування зазначеного правила і до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 234 КПК тощо).

З матеріалі скарги встановлено, що постановою від 03.08.2016р. прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_19 визначена підслідність у кримінальному провадженні № 0000039 від 02.08.2016р. та воно направлене до прокуратури Дніпропетровської області.

Як видно з копії витягу з ЄРДР станом на 13.09.2016р., де реєстратором зазначений старший слідчий ОСОБА_5 , органом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 від 02.08.2016р. за ознаками ч. 2 ст. 375 КК України визначена прокуратура Дніпропетровської області, слідчими визначені ОСОБА_5 і ОСОБА_20 , прокурорами процесуальними керівниками - визначені ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 .

За даними офіційного сайту прокуратури Дніпропетровської області (dnipr.gp.gov.uа) до структури прокуратури входить одне слідче управління, яке складається з першого і другого слідчих відділів.

Слідче управління очолює один керівник.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК України керівником органу досудового розслідування є начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу Державного бюро розслідувань, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України та його заступники, які діють у межах своїх повноважень.

Повноваження керівника органу досудового розслідування щодо організації досудове розслідування визначені ст. 39 КПК України. Керівник органу досудового розслідування уповноважений, зокрема, визначає слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначає старшого слідчої групи, дає слідчому письмові вказівки, які не можуть суперечити рішенням та вказівкам прокурора; здійснює досудове розслідування, користуючись повноваженнями слідчого. Керівник органу досудового розслідування зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які даються у письмовій формі.

Отже, з офіційного сайту прокуратури області видно, що органом досудового розслідування є слідче управління, а перший і другий слідчі відділи є його структурними підрозділами, а не слідчими підрозділами прокуратури області. У свою чергу, саме слідче управління прокуратури області є органом досудового розслідування у розумінні норм п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК та ч. 1 ст. 38 КПК.

З огляду на те, що органом досудового розслідування є слідче управління, а офіційний сайт прокуратури Дніпропетровської області (dnipr.gp.gov.uа) містить адресу цього органу: 49044, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 38, що територіально відноситься до Соборного району м. Дніпра, тому підсудність скарги підпадає під юрисдикцію Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Окрім зазначеного, як вказано у листі ВССУ від 16.06.2016р. № 223-1650/0/4-16 підставою для визначення територіальної юрисдикції суду першої інстанції при розгляді клопотань щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження є постанова керівника відповідного органу досудового розслідування про створення слідчої групи, в якій визначено місце проведення досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КПК України досудове розслідування здійснюють слідчі органу досудового розслідування одноособово або слідчою групою.

Прокурором не надано відповідної постанови керівника слідчого управління прокуратури області про створення слідчої групи, в якій було б визначене конкретне місце проведення досудового розслідування, зокрема - АДРЕСА_4 .

Наданий наказ прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_26 про удосконалення роботи другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області від 18.04.2017р. № 120, яким визначено, що місцезнаходженням органу досудового розслідування другого СВ СУ прокуратури області є приміщення, розташовані за адесою: м. Кривий Ріг, вул. Вадима Гурова, 1, а також м. Нікополь, вул. Микитська, 68 а, за своїм змістом є наказом, яким забезпечується реєстрація в ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, скоєних на території м. Кривого Рогу, Жовтих Вод, Орджонікідзе, Марганця, Вільногорська, Нікополя, Верхньодніпровського, П`ятихатського, Софіївського, Криворізького, Апостолівського, Томаківського районів та інших кримінальних проваджень за дорученням керівника слідчого управління прокуратури області.

Означений наказ не є постановою керівника слідчого управління прокуратури області про створення слідчої групи, в якій визначене місце проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000039.

До того ж вказане кримінальне провадження розпочате 02.08.2016р., тобто, ще до видання цього наказу (18.04.2017р.).

Зі змісту наданих прокурором доручень начальника другого СВ СУ прокуратури області ОСОБА_27 на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 від 04.11.2016р., начальника слідчого управління прокуратури області ОСОБА_28 від 08.02.2019р. на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000039, видно, що вони надані не другому СВ СУ прокуратури області, а конкретним слідчим в ОВС другого СВ СУ прокуратури області ОСОБА_29 і ОСОБА_30 . Отже ці доручення надані конкретним слідчим у порядку ст. 39 КПК України і не є процесуальними рішеннями керівника органу досудового розслідування про створення слідчої групи, в якій визначене місце проведення досудового розслідування.

До того ж ОСОБА_4 під час розгляду скарги стверджував, що жодні слідчі дії з ним не проводилися у м. Кривому Розі, він ніколи не викликався до другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури у м. Кривому Розі, що прокурором не спростовано. Навпаки, прокурор під час розгляду скарги наполягав на тому, що ОСОБА_4 викликався саме до прокуратури області.

Як свідчать повістки, 26.10.2018р. повісткою про виклик ОСОБА_4 викликався до прокуратури Дніпропетровської області на 30.10.2018р. за адресою: м. Дніпро, вул. Боброва, 32 , каб. 25, що взагалі відноситься до Чечеловського району. 01.11.2018р. (через день після оголошення розшуку) ОСОБА_4 також викликався до прокуратури Дніпропетровської області на 05.11.2018р. за цією ж адресою.

Повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000039 вручене ОСОБА_4 через його сестру 27.10.2018р., тобто підозрюваним ОСОБА_4 став у цьому кримінальному провадженні, яке було підслідне слідчому управлінню прокуратури області. Оскаржувана постанова від 08.11.2018р. про зупинення досудового розслідування винесена на момент, коли кримінальне провадження № 0000039 було підслідне слідчому управлінню прокуратури області.

Статтею 5 КПК України визначена дія Кодексу в часі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

З тих підстав, що оскаржуване процесуального рішення було вчинене в межах кримінального провадженні № 0000039, що було підслідне слідчому управлінню прокуратури області, слідчим суддею був поновлений заявникові строк на її оскарження.

Окрім того, на підсудність скарги вказує й те, що слідчими суддями Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за клопотанням слідчих слідчого управління прокуратури області, погоджених з прокурором прокуратури області неодноразово розглядалися питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження № 0000039 від 02.08.2016р.

Так, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_31 від 20.09.2016р. за клопотанням слідчого слідчого управління прокуратури області в рамках кримінального провадження № 0000039 від 02.08.2016р. надано дозвіл на тимчасовий доступ до справи № 175/207/16-ц з можливістю виготовлення копій, яка зберігається у Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_31 від 09.11.2016р. за клопотанням слідчого слідчого управління прокуратури області в рамках кримінального провадження № 0000039 від 02.08.2016р. надано дозвіл на тимчасовий доступ до оригіналів документів судової справи № 175/207/16-ц з обов`язковим їх поверненням для проведення почеркознавчої експертизи.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_32 від 09.11.2016р. відмовлено в задоволенні клопотання слідчого слідчого управління прокуратури області, поданого в рамках кримінального провадження № 0000039 від 02.08.2016р. про надання дозволу на тимчасовий доступ до документів.

Окрім того, чотирьома ухвалами слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_33 від 11.11.2019р. (1-кс/199/1210/16, 1-кс/199/1213/16, 1-кс/199/1214/16, 1-кс/199/1215/16) відмовлено у задоволенні клопотань старшого слідчого першого слідчого відділу СУ прокуратури області ОСОБА_5 , поданих в рамках кримінального провадження № 0000039 від 02.08.2016р., про надання дозволу на тимчасовий доступ до документів, у зв`язку із тим, що згідно з витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000039 від 02.08.2016р., органом досудового розслідування є прокуратура Дніпропетровської області, який розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 38, тобто поза межами територіальної юрисдикції цього суду.

Також, як свідчать матеріали скарги, слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.01.2019р., розглядалася подана в інтересах ОСОБА_4 скарга адвоката ОСОБА_12 про визнання дій і бездіяльності прокурорів протиправною і зобов`язання вчинити певні дії, в якій прокурор ОСОБА_5 приймав участь.

Зі змісту ст. 307 КПК України слідує, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього кодексу. Так ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги можуть бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. Зазначений перелік є вичерпним.

Повернення скарги особі, яка її подала, в тому числі і з підстав того, що скарга не підлягає розгляду в цьому суді можливе на стадії відкриття провадження по справі.

Приймаючи до уваги, що порушення правил підсудності не виявлено під час розгляду скарги в судовому засіданні і скарга не може бути повернута заявникові у зв`язку із її непідсудністю, а ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України постановляється згідно з правилами цього кодексу, суддя слідчий кінцево доходить висновку про задоволення скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 280, 303-309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , про скасування постанови прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 05.11.2018р. про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 від 02.08.2016р. - задовольнити.

Скасувати постанову прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 05.11.2018р. про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 від 02.08.2016р. за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 357 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1