Справа № 464/5263/19
пр.№ 1-кп/464/506/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2019 м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №464/5263/19, внесене 19 вересня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002553, про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Макунів
Мостиського району Львівської області та зареєстрованого та
проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою,
одруженого, має на утриманні малолітнього сина,
працює водієм в ЛКП АТП №1, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 19 вересня 2019 року о 13.20 год. перебуваючи на зупинці громадського транспорту «ДБК», що за адресою: м.Львів, вул.Зелена, неподалік будинку №251, в ході словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень, умисно наніс удар кулаком правої руки в область обличчя потерпілого ОСОБА_4 , від чого останній втратив рівновагу та впав на землю, після чого продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 умисно наніс удар коліном в область носа потерпілого та удар кулаком в область грудної клітки. В результаті протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 заподіяно тілесні ушкодження, а саме: синці на правій навколо орбітальної та правій вилецивій ділянці, на спинці носу та грудної клітки, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, закриту черепно мозкову травму, струс головного мозку, які не були небезпечні на момент заподіяння та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково та показав суду, що 19.09.2019, у м.Львів по вул.Зелена, 251 водій автобуса №37 ОСОБА_4 підійшов та почав стукати у вікна автобуса № 46, яким він керував, виражатися в його сторону нецензурною лайкою. Він вийшов з автобуса, потерпілий порвав його сорочку, а тому з метою захисту він наніс потерпілому удар правою рукою в область носа та грудної клітки, умислу в нанесенні тілесних ушкоджень не мав. Цивільний позов визнав частково у розмірі 1224 грн. 32 коп. матеріальної шкоди.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину повністю та об`єктивно стверджується сукупністю досліджених в ході судового розгляду доказів:

- показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_4 , водія автобуса маршруту №37, який вказав, що 19.09.2019 водій автобуса маршруту №46 не уступав йому дорогу на проїжджій частині, внаслідок чого він зупинившись на зупинці громадського транспорту «ДБК», що за адресою: м.Львів, вул.Зелена, неподалік будинку №251, підійшов до автобуса, яким керував ОСОБА_5 та стукнув кулаком у вікно, з метою з`ясування, чому обвинувачений перешкоджає руху його автобусу. Після цього він відійшов від автобуса ОСОБА_5 та направлявся в сторону свого автобуса. Не встигши підійти до автобуса побачив, що до нього наблизився обвинувачений ОСОБА_5 , який завдав йому удар в область голови та грудної клітки. Потерпілим подано у суд цивільний позов до відповідача, в якому він просить стягнути з ОСОБА_5 на його користь моральну шкоду 30000 грн. та майнову шкоду: 1224 грн. 32 коп. витрат на лікування та 8000 грн. втраченої вигоди. На підтвердження цивільного позову вказав, що у зв`язку з нанесенням йому легких тілесних ушкоджень йому спричинена моральна та майнова шкода. Спричинення моральної шкоди полягає у моральних переживаннях та душевних стражданнях, які він зазнав у момент нанесення йому легких тілесних ушкоджень. Майнова шкода полягає у витратах, понесених ним на лікування та втрачена вигода у наслідок перебування у лікарні та відсутності на роботі.
- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , який вказав, що 19.09.2019 близько 13 год. 20 хв. їхав у маршрутці №37, яким керував потерпілий ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_4 підрізав ( не дав проїзду) водію маршруту № 46, яким керував обвинувачений ОСОБА_5 .. Бачив бійку між обвинуваченим та потерпілим , а саме обвинувачений ОСОБА_5 наніс удари водію 37 маршруту ОСОБА_4

- даними протоколу слідчого експерименту від 30.09.2019, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_5 , у присутності понятих із застосування відеозйомки, в ході якого ОСОБА_5 показав, що 19 вересня 2019 року близько 13.30 год. невідомий чоловік виражаючись нецензурною лайкою підійшов до його автобуса та стукав у вікно такого (а.с.46-49);

- оглянутими в ході судового розгляду відео слідчого експерименту на диску марки «DVD» (а.с. 152) відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав вину у заподіянні потерпілому легких тілесних ушкоджень, вказав, що вдарив потерпілого правою рукою в лице, внаслідок чого потерпілий впав, та розірвав йому сорочку, він підняв потерпілого, але останній продовжував виражатися в його сторону нецензурною лайкою.

Суд всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.

Винуватість обвинуваченого підтверджується сукупністю ретельно досліджених під час судового розгляду доказів, які узгоджуються між собою та не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а у своєму взаємозв`язку є достатніми для таких висновків суду.

Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, оскільки він вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який працює, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, не перебуває на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.66 КК України та обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлені.

Згідно досудової доповіді органу пробації, ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.

З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що останньому відповідно до принципу індивідуалізації покарання необхідно призначити покарання у виді штрафу у межах санкції ч.2 ст.125 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст.65 КК України, та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів у відповідності до вимог ст.50 КК України.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 , враховуючи принцип диспозитивності, закріплений статтею 161 КПК України, підлягає частковому задоволенню на підставі ст.ст.22, 23, 1166 та 1167 ЦК України. Зокрема суд приходить до висновку про задоволення цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, а саме витрат на лікування в сумі 1224грн 32 коп., оскільки потерпілим документально підтверджено такі витрати та саме така сума визнана обвинуваченим ОСОБА_5 . В задоволенні цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 8000 грн. у виді втраченої вигоди слід відмовити у зв`язку з відсутністю достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження такої.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди у розмірі 30000 грн, суд приходить до наступного.

У відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховним судом України в п.9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує характер вчиненого ОСОБА_5 правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань ОСОБА_4 , ступеня вини ОСОБА_5 , тривалістю порушення прав потерпілого ОСОБА_4 , з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням потерпілого і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 2000 грн. Більший розмір відшкодування моральної шкоди потерпілим не доведений.

Речові докази відсутні.

Витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 2000 грн 00 коп. моральної шкоди та 1224 грн. 32 коп. майнової шкоди.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1