Справа № 352/178/17
Провадження № 1-кп/352/19/19
У Х В А Л А
про відмову у продовженні тримання обвинувачених під вартою та зміну запобіжного заходу на домашній арешт

02 жовтня 2019 р. м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

секретаря ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

Ухвалами слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02.06.2017 р. обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у рамках даного кримінального провадження обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався судом. Ухвалою суду від 05.08.2019 р. тримання обвинувачених від вартою продовжено до 05.10.2019 р.

Прокурор ОСОБА_2 подала суду клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на строк два місяці, які вона підтримала у судовому засіданні, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки, знаходячись на свободі, обидва обвинувачені можуть переховуватися від суду та впливати на свідків, яких ще не допитано у судовому засіданні, можуть вчинити інший злочин, оскільки обидва є раніше судимими за вчинення злочинів проти власності. Прокурор заперечила щодо задоволення клопотань обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 подав суду клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт, яке він та його захисник ОСОБА_6 підтримали у судовому засіданні, посилаючись на те, що під час перебування під вартою ОСОБА_3 захворів тяжкою хворобою, йому виставлено діагноз: Віл-інфекція, клінічна стадія 1, злукова хвороба, у зв`язку з чим він потребує належного лікування; заперечили щодо задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність ризиків, на які посилався прокурор.

Обвинувачений ОСОБА_4 подав суду клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, яке він та його захисник ОСОБА_7 підтримали у судовому засіданні, посилаючись на те, що під час перебування під вартою ОСОБА_4 захворів туберкульозом, він утримується в камері-ізоляторі протитуберкульозного блоку, стан його здоров`я постійно погіршується, він потребує інтенсивного лікування; заперечили щодо задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність ризиків, на які посилався прокурор.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотань сторони обвинувачення та доцільність зміни на даний час запобіжного заходу щодо обвинувачених з тримання під вартою на домашній арешт, виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Суд враховує, що відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених суд враховує вимоги п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики ЄСПЛ доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, як підстава для втручання у право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

З урахуванням того, що майже всі свідки захисту допитані у судовому засіданні, обвинувачені відмовились від повторного допиту потерпілої ОСОБА_10 по епізоду розбійного нападу, ризик незаконного впливу на потерпілих і свідків (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), на який посилався прокурор, на даний час перестав існувати.

Заявлений прокурором ризик переховування від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України) суд вважає необґрунтованим. Згідно практики ЄСПЛ ризик переховування підозрюваного (обвинуваченого) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Суд зазначає, що єдиним ризиком, про існування якого може йти мова на даному етапі судового розгляду кримінального провадження, є ризик вчинення інших кримінальних правопорушень (п.5 ч.1 ст.177 КПК України) з огляду на те, що у рамках об`єднаного кримінального провадження обом обвинуваченим, які раніше судимі за вчинення злочинів проти власності, інкриміновано вчинення ряду крадіжок, відкритого викрадення чужого майна та розбійного нападу протягом травня-червня 2017 р.

Суд вважає, що прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаному ризику, та приходить до висновку про доцільність зміни на даний час запобіжного заходу щодо обвинувачених з тримання під вартою на домашній арешт.

При цьому суд враховує наступні обставини: обидва обвинувачені тримаються під вартою з 02.06.2017 р., тобто протягом двох років чотирьох місяців; під час перебування під вартою обидва захворіли тяжкою хворобою, а саме ОСОБА_3 виставлено діагноз: Віл-інфекція, клінічна стадія 1, злукова хвороба, а ОСОБА_4 захворів туберкульозом; обидва обвинувачені мають постійне зареєстроване місце проживання.

З урахуванням викладеного суд змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обох обвинувачених на домашній арешт, який полягає у забороні цілодобово залишати місце постійного проживання без дозволу суду, з покладенням на них обов`язків згідно ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні клопотань прокурора про продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, який полягає у забороні цілодобово залишати місце постійного проживання по АДРЕСА_1 без дозволу суду, на строк до 02 грудня 2019 року.

ОСОБА_3 звільнити з-під варти негайно в залі судового засідання.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, який полягає у забороні цілодобово залишати місце постійного проживання по АДРЕСА_2 без дозволу суду, на строк до 02 грудня 2019 року.

ОСОБА_4 звільнити з-під варти негайно в залі судового засідання.

Покласти на обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Ухвалу направити для виконання у Тисменицький ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1