УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2019 року

м. Київ
справа № 2336/1107/18

провадження № 51-9868ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського апеляційного суду від 10 червня 2019 року,
встановив:
За вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2018 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який фактично мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз :
-13.04.2018 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді штрафу у сумі 510 грн,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного покарання ОСОБА_4 звільнено, якщо він протягом іспитового строку тривалістю у 3 роки, не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміни в місці проживання та роботи.
Ухвалено змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання та звільнити ОСОБА_4 негайно з-під варти в залі суду.
Вироком Дніпровського апеляційного суду від 10 червня 2019 року вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2018 року в частині призначення покарання скасовано та ухвалено в цій частині новий вирок.

Призначено ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 186 КК у вигляді 4 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання. В решті вирок місцевого суду залишено без змін
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на неповноту судового розгляду, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного засудженому покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі просить змінити вирок апеляційного суду на більш м`яке покарання, яке не зв`язане з позбавленням волі.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Статтею 427 КПК встановлені вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначається, обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень.
Також, Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, засуджений у своїй скарзі не наводить обґрунтування своїх вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність ухвали апеляційного суду, з огляду на статті 412-414 КПК.
Крім того, усупереч положенням ч. 5 ст. 427 КПК засуджений ОСОБА_4 не долучив до касаційної скаргизавірених належним чином копій оскаржуваних судових рішень.

В касаційній скарзі ОСОБА_4 не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги прокурора.

Крім того, вимоги до суду касаційної інстанції, викладені засудженим у касаційній скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху і встановити йому п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3