Номер провадження: 11-сс/813/884/19
Номер справи місцевого суду: 521/5527/19 1-кс/521/2538/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03.04.2019 року про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0001041, внесеного до ЄРДР 29.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03.04.2019 року задоволено клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 , та накладено арешт на належний ОСОБА_7 автомобіль марки «Toyota Camry» реєстраційний номер НОМЕР_1 , мопед марки «Honda Dio AF 56», які були вилучені у ході огляду місця події від 29.03.2019 року, в рамках кримінального провадження №0001041, внесеного до ЄРДР 29.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Своє рішення про накладення арешту на автомобіль, який був вилучений у ході огляду місця події, слідчий суддя мотивував правовою підставою для арешту майна; достатністю доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливим розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливим цивільним позовом.
Зміст вимог апеляційної скарги.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 , яка є власником автомобіля марки «Toyota Camry» реєстраційний номер НОМЕР_1 вказує, що вважає ухвалу незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що під час розгляду клопотання слідчим суддею взагалі не було з`ясоване питання про те, чи може даний транспортний засіб транспортований та переданий власникові. При цьому апелянт зазначає, що слідчим не надано жодних доказів про необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Крім того, апеляційна скарга ОСОБА_7 містить в собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03.04.2019 року, мотивоване тим, що ухвала була постановлена без її виклику та участі, про існування оскаржуваної ухвали апелянт дізналася з Єдиного реєстру судових рішень, а копії оскаржуваного рішення нею до цього часу отримано не було.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
До початку апеляційного розгляду від прокурора надійшла заява. В якій він просить розглянути апеляційну скаргу без його участі у зв`язку з неможливістю прибуття в судове засідання, тому апеляційний суд. з урахуванням думки представника апелянта, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності прокурора.
Заслухавши суддю-доповідача, думку представника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
І. Щодо строків звернення з апеляційною скаргою.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційні скарги на ухвалу слідчого судді можуть бути подані протягом п`яти днів з дня їх проголошення.

Частиною 3 статті 395 КПК України передбачено, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів провадження вбачається, що оскаржувана ухвала була постановлена без виклику та участі власника майна чи його представника, копія ухвали їм направлена не була, відомості щодо дати отримання ними копії оскаржуваної ухвали в матеріалах справи відсутні, у зв`язку з чим апелянт не мав об`єктивної можливості подати апеляційну скаргу в межах передбаченого законом строку.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний приходить до висновку про поважність пропущення апелянтом строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно визнати такою, що подана у строк та продовжити її розгляд.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскаржуваної ухвали.
Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.
Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про те, що слідчий суддя розглянув клопотання повно, всебічно та об`єктивно, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на майно.

У клопотанні слідчого зазначено, що Малиновським ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001041, внесеному до ЄРДР 29.03.2019 року, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.03.2019 року по вул. Степовій, 50 у м. Одесі, за участю автомобіля марки «Toyota Camry», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 та мопеда марки «Honda Dio AF 56», під керуванням ОСОБА_11 , внаслідок якого останній отримав тілесні ушкодження.

При цьому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначені транспортні засоби мають відношення до даного кримінального провадження, оскільки можуть містити сліди кримінального правопорушення, а їх збереження у стані, в якому вони перебували безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди, є необхідним для призначення та проведення судових еспертиз, внаслідок чого вірно наклав арешт на зазначене вище майно.

Згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
Таким чином, у клопотанні слідчого належним чином розкрито, яке відношення зазначені транспортні засоби мають саме до цього кримінального провадження, у зв`язку з чим процесуальний статус зазначеного у клопотанні майна як речових доказів є визначеним відповідно до вимог ст.98 КПК України, оскільки постановою слідчого від 29.03.2019 року вони визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Вищевикладені обставини були вірно враховані слідчим суддею при прийнятті оскаржуваного рішення, їм була надана належна правова оцінка, внаслідок чого слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на транспортні засоби, відношення яких до кримінального провадження було належним чином доведено слідчим та прокурором.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення слідчого судді постановлене у чіткій відповідності до положень кримінального процесуального Закону, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим така апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала без змін.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, Одеський апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03.04.2019 року, якою задоволено клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 , та накладено арешт на автомобіль марки «Toyota Camry» реєстраційний номер НОМЕР_1 , мопед марки «Honda Dio AF 56», які були вилучені у ході огляду місця події від 29.03.2019 року, в рамках кримінального провадження №0001041, внесеного до ЄРДР 29.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3