ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/156/19Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 404/473/15-к Категорія: ч.4 ст.190, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 15ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:
головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря судового засідання в режимі відеоконференції з Кіровським районним судом м. Кіровограда: прокурора обвинувачених захисників обвинуваченого захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000387 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_16 , обвинуваченого ОСОБА_14 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 червня 2018 року, яким

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровоград, українець, громадянин України, інвалід ІІІ групи, проживаючий в АДРЕСА_1 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -

засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених :

- ч. 4 ст.190 КК України, до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності;

- ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України, до 3 років позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 358 КК України в редакції від 07.04.2011 року, до 2 років позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 358 КК України в редакції від 07.04.2011 року, до покарання у виді арешту строком на 6 місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_14 покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить ОСОБА_14 на праві власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбування покарання у виді позбавлення волі зараховано ОСОБА_14 термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 22.09.2008 року по 08.07.2015 року включно, що складає 13 років 7 місяців позбавлення волі.

Суд обмежився відбутим покаранням ОСОБА_14 у зв`язку з повним і фактичним його відбуттям.

ОСОБА_14 по епізоду незаконного переоформлення квартири потерпілого ОСОБА_17 і потерпілої ОСОБА_18 , а також за ч. 1 ст. 255 КК України виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Запобіжний захід ОСОБА_14 у виді особистого зобов`язання, скасовано.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Магнітогорськ Челябінської області, Росія, росіянин, громадянин України, інвалід ІІ групи, маючий на утриманні неповнолітню дитину, проживаючий в АДРЕСА_3 , раніше не судимий, -

засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених :

- ч. 4 ст.190 КК України, до 5 років позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України, до 3 років позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 358 КК України в редакції від 07.04.2011 року, до 2 років позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 358 КК України в редакції від 07.04.2011 року, до покарання у виді арешту строком на 6 місяців;

- ч. 1 ст. 263 КК України, до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_8 звільнено від покарання за ч. 2 та ч. 3 ст. 358 КК України в редакції від 07.04.2011 року, та ч. 1 ст. 263 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного судом покарання в виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Ухвалено відповідно до ст. 77 КК України до ОСОБА_8 конфіскацію не застосовувати.

ОСОБА_8 , по епізоду незаконного переоформлення квартири потерпілого ОСОБА_17 і потерпілої ОСОБА_18 , а також за ч. 1 ст. 255 КК України виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання у виді позбавлення волі зараховано ОСОБА_8 термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 25.05.2009 року по 20.10.2014 року включно, що складає 2 роки 6 місяців 14 днів позбавлення волі.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Кіровоград, росіянин, громадянин України, зареєстрований та проживаючий в АДРЕСА_4 , раніше не судимий, -

засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених :

- ч. 4 ст.190 КК України, до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності;

- ч. 2 ст. 358 КК України в редакції від 07.04.2011 року, до 2 років позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 358 КК України в редакції від 07.04.2011 року, до покарання у виді арешту строком на 6 місяців;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання у виді позбавлення волі зараховано ОСОБА_9 термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 25.05.2009 року по 20.10.2014 року включно, що складає 10 років 9 місяців 24 дні позбавлення волі.

Суд обмежився відбутим покаранням ОСОБА_19 у зв`язку з повним і фактичним його відбуттям.

ОСОБА_19 , по епізоду незаконного переоформлення квартири потерпілих: ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , а також за ч. 1 ст. 255 КК України виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Запобіжний захід ОСОБА_19 у виді особистого зобов`язання, скасовано.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Кіровоград, українка, громадянка України, проживаюча в АДРЕСА_5 , зареєстрована по АДРЕСА_6 , раніше не судима, -

визнана невинуватою та виправдана у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 358 КК України, у редакції від 07.04.2011, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України, у редакції від 07.04.2011, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку із недоведеністю, що в її діяннях є склад кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді підписки про невиїзд скасовано.

Заявлені цивільні позови потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 залишено без розгляду.

Постановлено стягнути з ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів по 6505,76 грн. з кожного.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 300,48 грн.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровоград ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 визнані винуватими та засуджені за те, що ОСОБА_14 на початку червня 2006 року, надавав послуги на ринку нерухомості в м. Кіровограді, тобто мав практичний досвід пов`язаний з реєстрацією права власності нерухомого майна. У зв`язку з цим, йому стало відомо, що в квартирі АДРЕСА_7 , тривалий час не мешкає її власник ОСОБА_21 ..
ОСОБА_14 запропонував своїм знайомим: ОСОБА_9 і ОСОБА_8 разом підробити довіреності приватних нотаріусів, договір купівлі-продажу і рішення третейського судді та довідку житлово-експлуатаційної контори, сукупність яких надасть їм спільну можливість разом використати підроблені документи. Кінцевою метою їх обману, а також зловживання довірою було незаконне переоформлення прав власності на житло громадянина ОСОБА_21 . Завдяки чому, вони зможуть продати чужу квартиру і отримати за неї грошові кошти, на що вони погодились.
З метою незаконного переоформлення права власності на квартиру ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , на лазерному принтері умисно виготовив недостовірний: договір купівлі - продажу від 28.11.2006 р., згідно якого створив удаваність того, що ОСОБА_9 продав, а особа, матеріали щодо якого виділені в окреме провадження - придбав квартиру АДРЕСА_7 . На цьому ж лазерному принтері умисно виготовив два примірники рішення третейського судді від 25.05.2003 року, на яких ОСОБА_7 від свого імені виконала підпис в графі третейський суддя, не будучи обізнаною щодо злочинних намірів останніх.
ОСОБА_14 , зловживаючи довірою своєї знайомої - паспортиста ОСОБА_24 , попросив її заповнити рукописним текстом чистий бланк довідки від імені паспортиста КРЕП №13 ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , про те, що: ОСОБА_9 проживає за адресою: АДРЕСА_8 , а ОСОБА_21 зареєстрований, проте фактично і не мешкає, датувавши довідку 06.11.2006 року та позначивши її № 2397. При цьому ОСОБА_24 не була обізнана про злочинні плани останніх, а довідка не відповідала фактичним обставинам.
ОСОБА_8 , фото - полімерним способом за допомогою ультрафіолетової лампи, плівки для лазерного принтеру, 2-х частин скла, 2-х шматків лінійки, 4-х струбцин, з використанням портативного комп`ютеру, спеціальної комп`ютерної програми для виготовлення печаток та штампів, за попередньою змовою з ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , умисно виготовив підроблене рельєфне еластичне кліше штампу і печатки КРЕПу №13.
Отримавши від ОСОБА_24 заповнений бланк довідки за №2397 від 06.11.06 року на ім`я ОСОБА_9 , зміст якої не відповідав дійсності, ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за допомогою наявних у них підроблених рельєфних кліше штампу та печатки КРЕПу №13, виготовлених ОСОБА_8 , завірили відтисками цих кліше довідку.
При цьому, ОСОБА_14 за попередньою змовою з ОСОБА_9 домовились з ОСОБА_8 , умисно виготовити підробленим ним рельєфним еластичним кліше гербової печатки нотаріуса РФ м. Ростов - на - Дону ОСОБА_27 , та засвідчити довіреність, виконавши в ній відтиски раніше підробленої ним печатки, де ОСОБА_14 власноручно виконав підпис від імені нотаріуса РФ;
Також, ОСОБА_14 за попередньою змовою з ОСОБА_9 домовились з ОСОБА_8 , умисно виготовити підробленим ним рельєфним еластичним кліше гербової печатки нотаріуса РФ м. Клін, Московської області Бондаревої, та засвідчити довіреність, виконавши в ній відтиски раніше підробленої ним печатки.
Перераховані підроблені ними документи, ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 спільно умисно використали для досягнення єдиної злочинної мети - переоформити майнові права потерпілого для подальшого продажу квартири. Для цього співвиконавці від імені особи, щодо якої матеріали виділені в інше провадження звернулись з позовом до Кіровського районного суду міста Кіровограда про визнання права власності на квартиру.
На підставі спільно використаних ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 завідомо для них підроблених документів, Кіровський районний суд міста Кіровограда 27.12.2006 року, виніс заочне рішення на підставі якого, працівники ОКП «КООБТІ» перереєстрували на особу, щодо якої матеріали виділено в окреме провадження право власності на квартиру АДРЕСА_7 , та припинили право власності законного володільця - ОСОБА_21 про що видали витяг №13074702 від 27.12.2006 року.
Умисно незаконно переоформивши у такий спосіб, шляхом обману та зловживання довірою квартирою ОСОБА_21 , співвиконавці: ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , збули громадянину ОСОБА_28 квартиру, АДРЕСА_7 , вартість якої на момент заволодіння, згідно будівельно-технічної експертизи 2569/21 від 23.07.2008 року, складала 146 708 грн., що відноситься до заподіяння шкоди в особливо великих розмірах.
Крім того, з червня по грудень 2006 року, ОСОБА_14 , отримав інформацію що ОСОБА_29 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , належала квартира АДРЕСА_9 , а її син-спадкоємець ОСОБА_20 відбуває покарання у виправній колонії.
З метою повторного умисного незаконного переоформлення права на квартиру ОСОБА_20 , громадянин ОСОБА_14 запропонував своєму знайомому ОСОБА_8 повторно підробити документи: договір купівлі-продажу, рішення третейського судді та довідку житлово-експлуатаційної контори, сукупність яких надасть їм спільну можливість разом використати завідомо підроблені документи. Кінцевою метою їх обману, а також зловживання довірою буде незаконне переоформлення права власності на житло громадянина ОСОБА_20 , завдяки чому, вони будуть мати можливість продати чужу квартиру і отримати за неї грошові кошти, на що ОСОБА_8 погодився.
ОСОБА_14 , умисно, повторно за допомогою лазерного принтера до комп`ютера виготовив недостовірний текст рішення третейського суду, датувавши його від 25.09.2006 року про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_9 за особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, який за життя ОСОБА_29 , начебто придбав квартиру на підставі договору купівлі - продажу від 12.10.1994 року.
ОСОБА_7 не будучи обізнаною щодо злочинних намірів ОСОБА_8 і ОСОБА_14 , від свого імені поставила підпис в графі третейський суддя, у наданому їй рішенні третейського судді від 25.09.2006 року і нотаріально посвідчила свій підпис.
13.11.2006 року на підставі повторно підроблених ОСОБА_8 і ОСОБА_14 , документів та завідомо використаних ОСОБА_14 і ОСОБА_8 , підроблених документів, працівники ОКП «КООБТІ» перереєстрували на особу, щодо якої матеріали виділено в окреме провадження право власності на квартиру АДРЕСА_9 .
Зловживаючи довірою, ОСОБА_14 попросив свою знайому - паспортиста ОСОБА_24 , заповнивши бланк довідки від імені паспортиста КРЕП №14. ОСОБА_24 написала рукописний текст бланку довідки, датувала її 13.11.2006 року та позначила № 1701. Від імені начальника і паспортистів КРЕПу № 14: ОСОБА_30 і ОСОБА_31 , зазначила: що особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження проживає в квартирі АДРЕСА_9 , а ОСОБА_20 зареєстрований, проте фактично не мешкає. При цьому ОСОБА_24 не була обізнана про злочинні плани обвинувачених.
У свою чергу, ОСОБА_8 , повторно за попередньою змовою з ОСОБА_14 виготовив підроблене рельєфне еластичне кліше печатки КРЕП №14 фото - полімерним способом, за допомогою ультрафіолетової лампи, плівки для лазерного принтеру, 2-х частин скла, 2-х шматків лінійки, 4-х струбцин, з використанням портативного комп`ютеру, спеціальної комп`ютерної програми для виготовлення печаток та штампів.
Отримавши від ОСОБА_24 заповнений бланк довідки за № 1701 від 13.11.2006 року на ім`я особи щодо якої матеріали виділено в окреме провадження, зміст якої не відповідав дійсності, ОСОБА_14 і ОСОБА_8 , за допомогою повторно підроблених рельєфних кліше штампу та печатки КРЕП №14, завірили відтиском цього підробленого кліше довідку, а через невстановлену слідством особу виготовили в ній підпис від імені начальника КРЕПу ОСОБА_32 та паспортиста ОСОБА_33 .
З повторно підробленими ними довідкою №1701 та рішенням третейського суду від 25.09.2006 року, ОСОБА_14 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та особою щодо якої матеріали виділені в окреме провадження звернулись з позовною заявою до Кіровського районного суду міста Кіровограда про втрату ОСОБА_20 права користування квартирою. На підставі використаних завідомо підроблених ними документів, Кіровський районний суд міста Кіровограда 18.12.2006 року виніс заочне рішення, яким ОСОБА_20 визнав таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_9 .
ОСОБА_14 , ОСОБА_8 не встигли продати добросовісному покупцю квартиру АДРЕСА_9 , вартість якої згідно висновку будівельно-технічної експертизи № 2570/21 від 23.07.2008 року складає 99 856 грн, тобто відноситься до заподіяння шкоди у великих розмірах. Таким чином, ОСОБА_14 , ОСОБА_8 не змогли довести спільний злочинний план до кінця з причин що не залежали від їх волі, оскільки на підставі поданої ОСОБА_34 заяви, Кіровський районний суд міста Кіровограда виніс ухвалу про скасування заочного рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18.12.2006 року
Крім того, ОСОБА_8 в 2000 році на території одного зі зруйнованих будинків по вулиці Кірова в місті Кіровограді знайшов пістолет «Браунінг», шість набоїв калібру 9 мм, шомпол та пластикову муфту до нього. Усвідомив, що знайшов вогнепальну зброю та боєприпаси, але умисно переніс їх до належного йому підвального приміщення у будинку АДРЕСА_10 , де розпочав умисно незаконно зберігати їх без передбаченого законом дозволу.
12.03.2009 року, приблизно о 15 годині 20 хвилин, поруч з будинком АДРЕСА_11 ОСОБА_8 , умисно без передбаченого законом дозволу збув за 1500 доларів США громадянину ОСОБА_35 , який проводив оперативну закупівлю: пістолет «Браунінг», два магазини до нього, 6 патронів 9-го калібру, шомпол та муфту, які згідно висновку експерта № 46 від 25.03.2009 року є бойовою нарізною вогнепальної зброєю, пістолетом «Браунінг» 1903 р., калібром 9 мм. призначений для стрільби 9-мм патронами, виготовлений заводським способом, придатний для здійснення пострілів, а також шість патронів - бойових припасів, пістолетні патрони 9 мм. до пістолета «Макаров», придатні для стрільби.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувалась в тому, що вона в 2006 році у складі злочинної організації, з метою вчинення особливо тяжких корисливих злочинів за попередньою змовою з ОСОБА_8 .Ю, ОСОБА_36 , ОСОБА_14 домовилась таємно викрасти квартиру ОСОБА_21 , для чого ОСОБА_14 , на лазерному принтері умисно виготовив недостовірний: договір купівлі - продажу від 28.11.2006 р., згідно якого створив удаваність того, що ОСОБА_9 продав, а особа, матеріали щодо якого виділені в окреме провадження - придбав квартиру АДРЕСА_7 , а також умисно виготовив завідомо недостовірне рішення третейського судді від 25.05.2003 року, в якому ОСОБА_7 від свого імені виконала підпис в графі третейський суддя. У подальшому, шляхом обману та зловживання довірою члени злочинної організації використали завідомо підроблені ними документи і незаконно переоформили права власності на квартиру потерпілого ОСОБА_21 ..

Крім того, ОСОБА_7 в 2006 році у складі злочинної організації, з метою вчинення особливо тяжких корисливих злочинів за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_36 , ОСОБА_14 домовилась таємно викрасти квартиру ОСОБА_17 , для чого ОСОБА_14 , на лазерному принтері умисно виготовив завідомо недостовірне рішення третейського судді датувавши його 25.05.2006 року, на яких ОСОБА_7 від свого імені виконала підпис в графі третейський суддя. У подальшому, шляхом обману та зловживання довірою члени злочинної організації використали завідомо підроблені ними документи і незаконно переоформили права власності на квартиру потерпілого ОСОБА_17 ..
Крім того, ОСОБА_7 в 2006 році у складі злочинної організації, з метою вчинення особливо тяжких корисливих злочинів за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_36 , ОСОБА_14 домовилась таємно викрасти квартиру ОСОБА_29 , для чого ОСОБА_14 , на лазерному принтері умисно виготовив недостовірне рішення третейського судді датувавши його 25.09.2006 року, на яких ОСОБА_7 від свого імені виконала підпис в графі третейський суддя. У подальшому, шляхом обману та зловживання довірою члени злочинної організації використали завідомо підроблені ними документи і незаконно переоформили права власності на квартиру потерпілого ОСОБА_20 , проте не змогли її реалізувати та заволодіти. Таким чином, у шахрайський спосіб коштами потенційного покупця у якості сплати ним вартості квартири по незалежним від них причинам.
Крім того, ОСОБА_7 в 2006 році у складі злочинної організації, з метою вчинення особливо тяжких корисливих злочинів за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_36 , ОСОБА_14 домовилась таємно викрасти квартиру ОСОБА_18 , для чого ОСОБА_14 , на лазерному принтері умисно виготовив завідомо недостовірне рішення третейського судді датувавши його 22.08.2006 р., на яких ОСОБА_7 від свого імені виконала підпис в графі третейський суддя. У подальшому, шляхом обману та зловживання довірою члени злочинної організації використали завідомо підроблені ними документи і незаконно переоформили права власності на квартиру потерпілої ОСОБА_18 ..
Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 255 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 185 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 358 КК України в редакції від 07.04.2011 року; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України в редакції від 07.04.2011 року.
Внаслідок повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, дослідивши письмові матеріали провадження, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень не знайшла свого підтвердження і не доведена, так як підписи третейського судді ОСОБА_7 у рішеннях є правомірною поведінкою, не свідчать про її попередню змову з співвиконавцями на : підробку, використання підроблених документів, заволодіння майном потерпілих. Підписані ОСОБА_7 рішення третейського судді є проявом правомірної поведінки третейського судді у зв`язку з вирішенням спору переданого на третейське врегулювання, тобто в діях ОСОБА_7 відсутній прямий умисел у розумінні до вимог ч. 1 ст. 24 КК України, оскільки вона, як особа з середньою медичною освітою та відсутністю знань в галузі права, не могла усвідомлювати значення та можливого суспільно-небезпечного характеру від підписання нею змісту рішень третейського судді. За інтелектуальною ознакою, не була здатна передбачити суспільно небезпечних наслідків від такої форми альтернативного правозастосування. Сторона обвинувачення не підтвердила, що ОСОБА_7 за вольовою ознакою свідомо бажала підробити і використати підроблені документи, а також незаконно припинити майнові права на житло потерпілих. На стадії досудового розслідування таких доказів не здобуто, у матеріалах провадження вони відсутні, а в суді прокурором не надані.
Судом першої інстанції, дотримуючись принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, виправдано ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 185 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 358 КК України в редакції від 07.04.2011 року; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України в редакції від 07.04.2011 року,відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченої є склад кримінальних правопорушень.

Крім того, органами досудового слідства дії обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 кваліфіковані за ст. 255 КК України, як створення злочинної організації.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 255 КК України, а саме у створенні злочинної організації, не знайшла свого підтвердження і не доведена, так як відсутні ознаки злочинної організації.
Прокурор не довів; коли та у який спосіб обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 зорганізувалися для участі у злочинній організації, чи входили до її складу, а також з якого часу можливе злочинне об`єднання набуло ознак злочинної організації, хто організував її та визначив відповідні ролі іншим, не підтвердив стійкості такого об`єднання, а також розподілу функцій між учасниками групи. Наявності прямого умислу, відомого всім без виключення учасникам групи по кожному з епізодів пред`явленого їм обвинувачення. Суд першої інстанції вважає, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 діяли виключно за попередньою змовою групою осіб, яка є простою формою співучасті.
Оскільки в ході судового розгляду не знайшла свого підтвердження участь обвинувачених у злочинній організації та вчиненні злочинів організованою групою, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність виключення з обвинувачення кваліфікуючої ознаки, як вчинення злочинів у складі злочинної організації за ч. 4 ст. 28 КК України та виправдав обвинувачених у створенні злочинної організації, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю, що в діянні обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України.
Також, органом досудового розслідування ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , обвинувачувались по епізоду незаконного переоформлення житла ОСОБА_17 по АДРЕСА_12 , та також по епізоду незаконного переоформлення житла ОСОБА_18 по АДРЕСА_13 .
Судом першої інстанції, дотримуючись принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, виправдано ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , по вказаним епізодам, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведенням, що у їх діянні є склад кримінального правопорушення.

Надані та досліджені судом документи підтверджують незаконне переоформлення права власності на квартири потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , проте сукупний зміст долучених документів не підтверджує, що у діяннях обвинувачених є склад інкримінованих їм злочинів, зокрема: прямий умисел, корисливий мотив, мета і попередня змова, тощо.
Також, по епізоду незаконного переоформлення майнових прав на квартиру ОСОБА_20 суд першої інстанції виправдав ОСОБА_9 через відсутність в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні докази вини ОСОБА_9 по вказаному епізоду. Не надано документального підтвердження або показів свідків з цього приводу.
Крім, того по епізодах потерпілих: ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 органом досудового розслідування одночасно інкримінувалось декілька способів обернення ними чужого майна на свою користь: таємне викрадення, заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, тобто за ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 185 КК України та ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.
З врахуванням роз`яснень п. 17 Постанови Пленум Верховного Суду України, від 06.11.2009року, № 10 "Про судову практику у справах про злочини проти власності», а також досліджених матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції прийшов до висновку, що обвинувачені шляхом обману та зловживання довірою, створили всі умови для добровільної передачі їм грошових коштів за квартири, що їм не належать, та по епізоду потерпілого ОСОБА_21 дії ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перекваліфікував з ч. 5 ст. 185 КК України на ч. 4 ст. 190 КК України. По епізоду потерпілого ОСОБА_20 , суд перекваліфікував дії ОСОБА_14 та ОСОБА_8 з ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України на ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.
Також, суд першої інстанції прийшов до висновку, що по епізоду ОСОБА_21 з редакції пред`явленого обвинувачення за ч. 4 ст. 190 КК України, підлягає виключенню кваліфікуюча ознака як шахрайство, вчинене організованою групою. При цьому, залишена без змін правова кваліфікація, оскільки заволодіння майном в особливо великих розмірах охоплюється диспозицією ч. 4 ст. 190 КК України.

По епізоду потерпілого ОСОБА_20 , дії обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , суд першої інстанції перекваліфікував з ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України на ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, виключивши кваліфікуючу ознаку як: шахрайство, вчинене організованою групою.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_16 подав апеляційну скаргу в якій, вважаючи вирок суду незаконним, просив його скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та просив ухвалити новий вирок, яким:
Визнати ОСОБА_14 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України та призначити йому покарання за : ч. 1 ст. 255 КК України 10 років позбавлення волі, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 358 КК України 3 роки позбавлення волі, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України 6 місяців арешту.
На підставі ч. 1,4 ст. 70, ст.. 72 КК України , шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_14 остаточне покарання у виді 13 років позбавлення волі.
Визнати ОСОБА_7 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України та призначити їй покарання за : ч. 1 ст. 255 КК України 9 років позбавлення волі, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 358 КК України 3 роки позбавлення волі, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України 6 місяців арешту.
На підставі ч. 1 ст. 70, ст.. 72 КК України , шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 10 років позбавлення волі.
Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України та призначити йому покарання за : ч. 1 ст. 255 КК України 9 років позбавлення волі, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 358 КК України 3 роки позбавлення волі, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України 6 місяців арешту, ч. 4 ст. 263 КК України 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України , шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 10 років позбавлення волі.
Визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України та призначити йому покарання за : ч. 1 ст. 255 КК України 9 років позбавлення волі, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 358 КК України 3 роки позбавлення волі, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України 6 місяців арешту.
На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України , шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 10 років позбавлення волі.

В обгрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що в порушення вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, мотивувальна частина вироку не містить формулювання обвинувачення, яке пред`явлено обвинуваченим і визнане судом недоведеним, а саме за ст. 255 КК України.

Крім того, судом порушено вимоги ч. 4 ст. 107 КПК України в частині обов`язкового фіксування судового процесу технічними засобами, оскільки з копій аудіо запису фіксування судового процесу вбачається, що фіксування зроблено неякісно та не повно, проголошення вироку суду взагалі не фіксувалось технічними засобами.
Відсутність в матеріалах кримінального провадження технічного носія інформації на якому зафіксовано судове провадження є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування вироку суду.
Також, вказує на порушення судом вимог ст.. 376 КПК України, оскільки вирок суду було оголошено без учасників кримінального провадження. Зазначає, що 08.06.2018 після закінчення дебатів судом повідомлено учасників, що суд видаляється до нарадчої кімнати, а вирок буде проголошено об 11 годині 11.06.2018, однак, коли учасники провадження 11.06.2018 прибули на проголошення вироку, секретар їм пояснила, що вирок по справі був проголошений 08.06.2018.
Проголошуючи вирок без присутності учасників процесу 08.06.2018 , перед цим дезорієнтувавши останніх про дату оголошення вироку, судом грубо порушено права учасників судового провадження.
При ухваленні вироку судом першої інстанції допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, яка вплинула на вирішення питання про винуватість обвинувачених та на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання винним особам.
Так, по епізоду незаконного переоформлення квартири ОСОБА_21 судом у вироку зазначено показання свідків: ОСОБА_37 , ОСОБА_38 зміст яких не відповідає тому, що свідки повідомляли в судовому засіданні в ході їх допиту.
Також зазначено, що ОСОБА_8 примусив ОСОБА_7 підписати рішення третейського судді, однак вказані відомості не відповідають обставинам, встановленим в ході судового розгляду, оскільки жодним доказом не підтверджуються, та сама ОСОБА_7 в судовому засіданні про погрози з боку ОСОБА_8 не зазначала.
На аркуші 17 вироку суду зазначено, що підписи у рішеннях третейського суду ОСОБА_7 є правомірною поведінкою з боку останньої, при цьому судом не з`ясовано чи дійсно ОСОБА_7 була третейською суддею на час підписання рішень та чи дійсно проводились ті судові розгляди третейським судом у справах за результатами яких ніби-то винесено рішення третейського суду, які ОСОБА_7 підписала.
Крім того, вирок суду не містить висновку суду про правомірність поведінки ОСОБА_7 , в чому виразилась ця правомірність, чим підтверджується факт здійснення ОСОБА_7 третейського судочинства.
Під час судового розгляду, отримавши показання ОСОБА_7 про застосування до неї погроз, суд першої інстанції не виніс відповідної ухвали про доручення правоохоронним органам перевірити інформацію, надану ОСОБА_7 .. Судом зазначено, що стороною обвинувачення тривалий час не вирішено заяв ОСОБА_7 про неправомірні дії, при цьому не враховано, що такі заяви ніколи не надходили до правоохоронних органів.
Судом першої інстанції виправдано обвинувачених по декількох епізодах обвинувачення без належної мотивації та без надання оцінки та аналізу доказів, які підтверджують участь обвинувачених у цих епізодах злочинної діяльності
Так, судом першої інстанції ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 виправдано за ч. 1 ст. 255 КК України та зазначено, що прокурор не довів : коли та у який спосіб обвинувачені зорганізувалися для участі у злочинній організації, чи входили до її складу, а також з якого часу можливе злочинне об`єднання набуло ознак злочинної організації, хто організував її та визначив відповідні ролі.
При цьому, судом залишено поза увагою, що у злочинній схемі по заволодінню майновими правами на квартири потерпілих брали участь всі обвинувачені, злочинна схема побудована таким чином, що кожен виконує свою роль у загальному плані для загальної мети, що виключає можливість дій когось із співучасників хаотично та не узгоджено. Крім того, спільники обвинувачених вже засуджені судом за вчинення злочинів в складі організованої групи.
Зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено та підтверджено в судових засіданнях , що злочинна організація діяла у стабільному складі. Встановлено та підтверджено доказами підпорядкування всіх учасників організованої групи її організатору ОСОБА_14 , всі члени організації діяли дотримуючись єдиних для всіх правил поведінки, в них був чіткий план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників для досягнення мети.
Також, судом першої інстанції при ухваленні вироку допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме: незастосування закону, який підлягав застосуванню у випадку перекваліфікації дій обвинувачених та виключення додаткової кваліфікуючої ознаки вчинення злочину в складі злочинної організації.
Судом призначено обвинуваченим покарання за вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, тоді як підлягала застосуванню інша норма закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 255 КК України, вважає, що судом першої необгрунтовано перекваліфіковано дії обвинувачених шляхом виключення додаткової кваліфікуючої ознаки вчинення злочину в складі злочинної організації.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_39 подав апеляційну скаргу в якій, вважаючи його незаконним, необгрунтованим, невмотивованим та таким, що підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність , істотні, грубі порушення чинного законодавства, та просить скасувати в частині визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та недоведеністю його вини.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що судом необгрунтовано відмовлено йому в задоволенні клопотань про визнання незаконним проведення обшуку у сараях, підвальному приміщенні, квартирі АДРЕСА_14 , про виключення з матеріалів кримінального провадження матеріалів судових експертиз та висновків експертів, думка учасників судового провадження з приводу даного клопотання не з`ясовувалась.
Також вказує на те, що матеріали кримінального провадження містять копії письмових доказів на які сторона обвинувачення посилається, як на обгрунтування його вини без підтвердження оригіналом та не посвідчені належним чином. Вважає, що ксерокопії документів не завірені належним чином є недопустимими доказами у справі, які не могли бути досліджені та покладені в якості доказу його винуватості.
Вважає, що протоколи впізнання отримані з порушенням вимог процесуального закону, оскільки для впізнання була надана лише одна фотокартка.
Крім того, зазначає, що судом першої інстанції не була виконана ухвала апеляційного суду Кіровоградської області від 14.06.2012.
Стверджує, що кримінальна справа відносно нього сфабрикована, та не містить доказів його винуватості, а навпаки вказує на відсутність умислу у нього на шахрайське заволодіння нерухомим майном і коштами потерпілих від його продажу та наявність цивільно-правових відносин, що не утворює в його діях склад інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Вказує, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам ст.ст. 291, 109 КПК України, формулювання обвинувачення не містить жодної фактичної обставини кримінального провадження, не вказані час, місце, спосіб кримінального правопорушення, а тому суд не міг ухвалити законне рішення по суті.
Звертає увагу на те, що в порушення вимог ч. 3 ст. 374 КПК України судом не відображено в резолютивній частині вироку за якими статтями його виправдано та не зазначено ч. 4 ст. 28 КК України.
Стверджує, що судовий розгляд було проведено у відсутність потерпілих належним чином не повідомлених про дату, час та місце судового засідання, що є порушенням прав потерпілих.
Вважає, що судом безпідставно перекваліфіковано його дії, оскільки відповідно до обвинувального акта підозра та обвинувачення за ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 185 КК України йому не висувалась, тобто обвинувачення відсутнє, а тому зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення на ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України судом проведена з порушенням вимог законодавства.
Також, зазначає, що згідно даних в ЕРДР внесена правова кваліфікація ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 358 КК України в редакції від 2001 року та ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України в редакції від 05.04.2001, а правова кваліфікація за вказаною статтею в редакції від 07.04.2011 не вносилась і підозра та обвинувачення йому не пред`являлись, суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув.
Крім того, зазначає, що вирок суду першої інстанції від 08.06.2018 не був проголошений, оскільки після останнього слова обвинувачених суд видалився до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. 11.06.2018 в телефонному режимі секретар суду повідомила про необхідність з`явитися до суду. У визначений час, з`явившись до суду всім присутнім було вручено вирок суду та повідомлено, що проголошення вироку відбулося 08.06.2018, тобто у відсутність всіх учасників процесу, отже судом першої інстанції було порушено вимоги ст. 27, ст. 376 КПК України.
Вважає, що події, які відбувались у 2006, 2007, 2008 роках містять ознаки цивільно-правових відносин, а не кримінальних правопорушень.

В доповненнях до апеляційної скарги від 29.08.2018 обвинувачений ОСОБА_14 просив вирок суду першої інстанції скасувати в частині визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, та закрити щодо нього кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень та недоведеністю його вини.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що при постановленні вироку судом першої інстанції не дотримано таємниці нарадчої кімнати. З журналу судового засідання від 08.06.2018 вбачається, що після останнього слова обвинувачених колегія суддів видалилась до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Однак, згідно інформації з дошки оголошень про призначені судові засідання з сайту «Судова влада України» суддя ОСОБА_40 не перебував в нарадчій кімнаті, а приймав участь у розгляді іншої кримінальної справи. Вказана обставина є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування вироку суду.
Крім того, вказує на те, що вирок суду постановлено незаконним складом суду, оскільки, на його думку, суддя ОСОБА_41 не мав права брати участь у розгляді кримінального провадження так як приймав рішення у цивільних справах за заявами потерпілих в даному кримінальному провадженні ОСОБА_28 та ОСОБА_21 .
Так, суддяОСОБА_41 15 березня 2010 року ухвалив заочне рішення по цивільній справі № 2-1007/10 за позовом ВАТ «Державний Ощадний Банк України» до ОСОБА_28 про стягнення заборгованості. Предметом дослідження були правовстановлюючі документи на квартиру, іпотечний договір на квартиру по АДРЕСА_8 , та 01 листопада 2017 року в цій же цивільній справі виніс ухвалу про видачу видав дубліката виконавчого листа про солідарне стягнення зі ОСОБА_28 та ОСОБА_42 на користь ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особі якої діє філія Кіровоградське обласне управління заборгованості у розмірі 465 765,08 грн.

Також, 18 травня 2018 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_41 в цій цивільній справі виніс ухвалу, якою прийняв заяву ОСОБА_28 про перегляд заочного рішення за позовом ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особі якої діє філія Кіровоградське обласне управління на підставі Статуту та Положення про філію до ОСОБА_28 та ОСОБА_43 про стягнення заборгованості, до розгляду.

Крім того, 24.11.2011 року суддя ОСОБА_41 ухвалив рішення по цивільній справі № 2-3828/11 за заявою ОСОБА_21 про скасування рішення третейського суду за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_44 , ОСОБА_45 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. Предметом дослідження були рішення третейського судді ОСОБА_7 , договір купівлі - продажу укладений між: ОСОБА_9 та власниками квартири, які стали підставою для переходу права на нерухоме майно від потерпілого до іншої особи.

Стверджує, що про вказані обставини йому стало відомо після подання апеляційної скарги, а тому він не мав можливості заявити відвід судді ОСОБА_41 під час судового розгляду.
Також, вказує на порушення судом першої інстанції вимог ст. 322 КПК України щодо безперервності судового розгляду та незмінності складу суду, оскільки розгляд справи неодноразово відкладався для розгляду інших проваджень та між засіданням проходив значний час, що на його думку є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування вироку суду.
Крім того, посилається на те, що судом першої інстанції не було встановлено час та місце його затримання, а тому у вироку зазначено не конкретний початок строку попереднього ув`язнення, що також на його су думку є істотним порушення та підставою для скасування вироку суду.
Зазначає, що ним 12.06.2018 до Кіровського районного суду м. Кіровоград подано заяву про видачу копії звукозаписів судових засідань, копії звукозаписів він не отримав, а тому вважає, що фіксування судових засідань не відбувалось. Відсутність звукозапису судових засідань є підставою для скасування вироку суду.
Обвинувачений стверджує, що в ході судового розгляду, суд першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, яке не має правового значення, не перевіривши версії зазначених в обвинувальному акті подій, не об`єктивно розглянув кримінальну справу, порушив принцип всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, не оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку не врахував норму ст.62 Конституції України, згідно якої всі сумніви щодо доведеності вини підсудного тлумачиться на його користь та ухвалив вирок яким замість того, щоб виправдати - визнав його винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, з чим він не погоджується.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 подав апеляційну скаргу в якій, вважаючи вирок суду незаконним, необгрунтованим, невмотивованим та таким, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та просив скасувати в частині визнання винним ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, а кримінальну справу відносно ОСОБА_14 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та недоведеністю його вини.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що суд безпідставно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_14 ознак злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, оскільки матеріали кримінального провадження не містять беззаперечних доказів його винуватості у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.
Зазначає, що судовий розгляд був проведений у відсутність потерпілих, належним чином не повідомлених про дату, час та місце судового засідання. При цьому, допит всіх потерпілих без виключення є важливим для кримінального провадження, оскільки без допиту потерпілих неможливо встановити фактичні обставини справи, враховуючи диспозицію статей Кримінального кодексу України за якими обвинувачуються ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .. Крім того , обвинувачений ОСОБА_14 наполягав на допиті всіх потерпілих у справі.
Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про поштове чи інше повідомлення про дату, час та місце судового засідання потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_46 .. Неприбуття для участі у підготовчому судовому засіданні потерпілого, належним чином не повідомленого, перешкоджає проведенню підготовчого судового засідання.
Зазначає, що потерпілі ОСОБА_21 та ОСОБА_47 не ідентифіковані та визнані по справі потерпілими під час їх перебування за кордоном. Потерпілий ОСОБА_17 також не був ідентифікований, оскільки в заяві про злочин був зазначений, як громадянин СССР, держави - якої не існує.
Потерпілі ОСОБА_21 , ОСОБА_28 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_47 не брали участі у підготовчому судовому засіданні , не були присутніми у судових засіданнях і не використали усі свої процесуальні права.
Вказує, що неналежне повідомлення хоча б одного з потерпілих є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просив її задовольнити та заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_14 з доповненнями та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 ; думки обвинуваченого ОСОБА_14 , його захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , які підтримали подані обвинуваченим та його захисником апеляційні скарги та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора; думки обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_12 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили вирок суду залишити без змін; думки обвинуваченого ОСОБА_9 та захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, у вирішенні апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_14 з доповненнями та захисника ОСОБА_10 поклались на розсуд суду; вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_16 , обвинуваченого ОСОБА_14 з доповненнями, захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 підлягають до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів вважає, що при постановленні вироку судом першої інстанції не дотримано вимог п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України та п.п. 22,25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 року (зі змінами), згідно яких мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; результати дослідження, аналізу і оцінки доказів , а також мотивовані висновки суду про недоведеність події злочину, відсутність у діях обвинуваченого складу злочину чи недоведеність його участі у вчиненні злочину. Включати у виправдувальний вирок формулювання, які ставлять під сумнів невинність виправданого, недопустимо.
Резолютивна частина виправдувального вироку повинна містити рішення суду про визнання обвинуваченого невинним у вчиненні злочину, передбаченого статтею (пунктом, частиною статті) кримінального закону, за якою його було віддано до суду, із зазначенням передбаченої законом підстави виправдання.
Як вбачається з вироку районного суду, в порушення вимог п. ч.3 ст. 374 КПК України, мотивувальна частина вироку не містить формулювання обвинувачення, яке пред`явлено обвинуваченим, і яких суд виправдав.
Так, обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 суд першої інстанції виправдав за ст. 255 КК України, але вирок суду не містить обвинувачення за вказаним епізодом. Також суд виправдав обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за епізодами незаконного переоформлення квартир потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а обвинуваченого ОСОБА_9 по епізоду незаконного переоформлення майнових прав на квартиру ОСОБА_20 , але в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції не виклав формулювання обвинувачення, яке пред`явлене обвинуваченим, і визнане судом недоведеним.
Крім того, як вбачається з ч.3 ст. 56 КПК України під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право бути завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, а також висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому.

Відповідно до ч.2 п. 5 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено на відсутності потерпілого, нележним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

Згідно вимог ч.2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається також за участю потерпілого.

По даному кримінальному провадженню потерпілими є ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_48 .
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, підготовче судове засідання в суді першої інстанції призначалось на 27.02.2015, 06.03.2015, 23.03.2015, 30.03.2015, при цьому матеріали кримінального провадження не містять даних про належне повідомлення потерпілих у кримінальному провадженні. Судом направлялись повідомлення лише потерпілим ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , представнику потерпілого ОСОБА_21 ОСОБА_49 на 27.02.2015, 06.03.2015. Крім того, судом першої інстанції вживались заходи щодо встановлення місця проживання потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_50 (ухвала від 06.03.2015).
Судом першої інстанції було встановлено, що потерпілий ОСОБА_21 проживає в Іспанії, його інтереси представляє ОСОБА_38 , потерпілий ОСОБА_17 помер, потерпіла ОСОБА_47 проживає в США.
Про призначення підготовчого судового засідання на 23.03.2015, належним чином були повідомлені лише потерпілий ОСОБА_22 , потерпілий ОСОБА_21 та його представник ОСОБА_51 ..
Судом першої інстанції було встановлено, що потерпілий ОСОБА_17 помер. На адресу суду надійшла заява ОСОБА_52 , яка є сестрою ОСОБА_17 , про залучення її в якості потерпілої та розгляд справи у її відсутність (т. 29 а.с. 62), яка ухвалою підготовчого судового засідання від 30.03.2015 була залучена до справи в якості потерпілої. При цьому матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що остання належним чином повідомлялась про дату проведення судових засідань.
Потерпілий ОСОБА_22 був присутнім в підготовчому судовому засіданні лише один раз - 23.03.2015 про що свідчить журнал судового засідання (т.29 а.с. 19), однак не був допитаний судом першої інстнації, не з`ясована його позиція щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення та призначення обвинуваченим покарання. В подальші судові засідання потерпілий ОСОБА_22 викликався, але будь-які підтвердження отримання ним судових повісток в матеріалах справи відсутні, до суду поверталися конверти з неврученими судовими повістками (т. 29 а.с. 60, 73,80,90), тому відповідно він не був належним чином повідомлений про місце, день та час слухання даного кримінального провадження .
Але, суд першої інстанції за відсутності потерпілих ОСОБА_22 , ОСОБА_50 , які не були належним чином повідомлені про дату, час і місце судових засідань, розглянув справу, чим позбавив потерпілих права на захист своїх законних інтересів, передбачених ст. ст. 56,58,61,63 КПК України, що на думку колегії суддів є істотним порушенням вимог кримнального процесуального закону, та безумовною підставою для скасування вироку суду.

Крім того, з обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 шляхом шахрайства заволоділи грошовими коштами ОСОБА_28 в сумі 20000 доларів США еквівалентних 101000 грн., спричинивши йому шкоду на вказану суму. При цьому, при розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_28 в судові засіданні не викликався та судом не з`ясовано його процесуальний статус в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове рішення ухвалене незаконним складом суду.

Незаконним визнається склад суду, якщо були підстави, які виключали участь судді у розгляді справи.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суддя ОСОБА_41 приймав рішення у цивільних справах за заявами потерпілого в даному кримінальному провадженні ОСОБА_21 та ОСОБА_28 щодо предметів даного кримінального провадження квартир.
Так, 24.11.2011 року суддя ОСОБА_41 ухвалив рішення по цивільній справі № 2-3828/11 за заявою ОСОБА_21 про скасування рішення третейського суду за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_44 , ОСОБА_45 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, яким заяву ОСОБА_44 задовольнив та скасував рішення третейського суду від 25.05.2003 р. за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_21 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_7 , винесене третейським судом в складі судді ОСОБА_7 . Предметом дослідження по даній справі було рішення третейського судді ОСОБА_7 , договір купівлі продажу 20.05.2003 р, укладений між: ОСОБА_9 та власниками квартири - Пасішними, та документи, які стали підставою для переходу права власності на нерухоме майно до іншої особи( а.с.202-203 т. 34).

Як вбачається з обвинувального акту , саме за допомогою вказаного підробленого рішення третейського суду від 25.05.2003 р.( підробку інкримінують обвинуваченому ОСОБА_14 ) , який підписала обвинувачена ОСОБА_7 , як третейський суддя, та підробленого договору купівлі продажу від 20.05.2003 р. за яким обвинувачений ОСОБА_9 начеб-то купив у ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_21 квартиру АДРЕСА_7 , обвинувачені , використавши вказані завідомо підроблені документи, з жовтня 2006 по січень 2007 р. незаконно заволоділи шляхом викрадення квартирою потерпілого ОСОБА_21 та шляхом шахрайства заволоділи грошовими коштами ОСОБА_28 в сумі 20000 доларів США, вирученими від незаконного продажу йому даної квартири.

Крім того, суддяОСОБА_41 15 березня 2010 року ухвалив заочне рішення по цивільній справі № 2-1007/10 за позовом ВАТ «Державний Ощадний Банк України» до ОСОБА_28 про стягнення заборгованості. Предметом дослідження були правовстановлюючі документи на квартиру, іпотечний договір на квартиру АДРЕСА_7 , яким надана оцінка окремо та в сукупності з іншими доказами, та 01 листопада 2017 року в цій же цивільній справі виніс ухвалу, якою поновив строк та видав дублікат виконавчого листа про солідарне стягнення зі ОСОБА_28 та ОСОБА_43 на користь ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особі якої діє філія Кіровоградське обласне управління заборгованості у розмірі 465 765,08 грн.

З врахуванням зазначеного колегія суддів вважає, що суддя ОСОБА_41 в даному кримінальному провадженні повинен був заявити самовідвід, оскільки ним при розгляді цивільних справ перевірялись та досліджувались договори купівлі-продажу, визнання права власності на квартиру ОСОБА_21 , розташованої в АДРЕСА_7 , який в даному кримінальному провадженні є потерпілим, а його квартира є предметом вчиненого кримінального правопорушення.

Зазначені порушення є істотними порушеннями кримінального процесуального закону та підставою для скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки вони перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обгрунтоване рішення у справі.

Суду першої інстанції при новому розгляді справи слід перевірити доводи, викладені прокурором ОСОБА_16 , обвинуваченим ОСОБА_14 та його захисником ОСОБА_10 в апеляційних скаргах, та прийняти по даному кримінальному провадженню законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ч.6 п.1 ст. 407, ст.ст. 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_16 , обвинуваченого ОСОБА_14 з доповненнями, захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 задовольнити частково, вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 червня 2018 року щодо ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Головуючий

Судді