СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2019 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,
адвоката ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_5 в порядку ст.174 КПК України про скасування арешту майна

в кримінальному провадженні №00000319 від 09.09.2016, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, мотивуючи його наступним.
14.12.2017 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва задоволено клопотання детектива в рамках кримінального провадження №00000319 від 09.09.2016 та накладено арешт на майно ОСОБА_5 , а саме об`єкт нерухомого майна (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 .
Вважає, що арешт накладено необґрунтовано, слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду, внаслідок чого висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Також адвокат висловив свою думку щодо необґрунтованості врученої підозри ОСОБА_5 .
Представник власника майна в судовому засіданні підтримав доводи за клопотанням та просив його задовольнити з підстав, викладених вище.
Прокурор в судовому засіданні категорично заперечував проти задоволення клопотання, пояснив, що законність і обґрунтованість ухвали про накладення арешту на майно ОСОБА_5 перевірялась апеляційним судом. ОСОБА_5 є підозрюваним в даному кримінальному провадженні, а тому це свідчить про те, що в подальшому перебуванні такого майна під арештом потреба не відпала.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, Національним антикорупційним бюро України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадження за №00000319 від 09.09.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

13.10.2017 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.
14.12.2017 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва задоволено клопотання детектива в рамках кримінального провадження №00000319 від 09.09.2016 та накладено арешт на майно ОСОБА_5 , а саме об`єкт нерухомого майна (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Так, задовольняючи клопотання детектива та накладаючи арешт на об`єкт нерухомості (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , слідчий суддя керувався вимогами ст.170-173 КПК України та правильно врахував наведені в клопотанні правові підстави для арешту майна, врахував достатність доказів, що вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення, доведеність слідчим мети застосування арешту майна, а саме конфіскації майна, розумність та спів розмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні.
При цьому, посилання представника власника майна на відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, слідчий суддя вважає, також безпідставними. Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів доводи ухвали про накладення арешту на вищевказане майно, в судовому засіданні встановлено не було. Не було надано заявником і належних доказів, які б свідчили про те, що на даний час потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту відпала.
Слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.
Крім того, ухвала слідчого судді про накладення арешту на вказане майно залишена без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 21.01.2019 року, де зазначено, що порушень норм КПК, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, а арешт застосований на засадах розумності та співмірності.
Слідчий суддя зазначає, що відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Отже, адвокатом ОСОБА_3 не доведено, що на час розгляду клопотання відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на зазначено майно, оскільки досудове розслідування по кримінальному провадженню триває, проводяться слідчі дії, тощо.
На підставі викладеного, з метою подальшого безперешкодного та своєчасного проведення досудового розслідування, слідчий суддя приходить до переконання про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту.
Керуючись ст.ст.174,303,305-307,309 КПК України, слідчий суддя,
,

УХВАЛИВ:

В задоволені клопотання, - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст виготоволено 11.06.2019