провадження №: 1-кс/752/9501/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.09.2019 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва клопотання прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що поширює свою діяльність на Черкаську область, прокуратури області ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка Кіровоградської області, з вищою освітою, неодруженого, перебуваючого на посаді оперуповноваженого оперативно-пошукового сектору відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУНП у Черкаській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000034, відомості щодо якого внесені 20.12.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Прокурор звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, яке обґрунтовує тим, що у вказаному кримінальному провадженні встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування тримання під вартою ОСОБА_6 , покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, у кримінальному провадженні, знищити речі та документи, що мають значення по справі та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
В якості обґрунтування ризиків прокурор зазначив, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а саме те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинений ним злочин може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності; може незаконно впливати на свідків, оскільки підозрюваному відомо місця перебування цих осіб, а тому може здійснити незаконний вплив на останніх з метою залякування, схиляння свідків, до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування; може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення аналогічним шляхом.
Також, прокурор просив врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання за його вчинення, соціальні зв`язки підозрюваного, віку та стану здоров`я підозрюваного, а також відсутність даних про те, що підозрюваний не може утримуватись в умовах Київського слідчого ізолятора Управління державної пенітенціарної служби в м. Києві та Київської області.
Вислухавши обґрунтування прокурора, який підтримав клопотання, думку підозрюваного та його захисників, які заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати будь-який інший вид запобіжного заходу непов`язаний з триманням під вартою, дослідивши копії матеріалів, якими обґрунтовується клопотання, надані захисником копії документів в якості заперечень проти клопотання слідчого, слідчий суддя вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.
11.09.2019 ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, у зв`язку із наявністю достатніх доказів.
Згідно повідомленої підозри, що ОСОБА_6 , займаючи посаду оперуповноваженого оперативно - пошукового сектору відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУНП у Черкаській області, з моменту призначення на зазначену посаду був працівником правоохоронного органу, представником влади, та відповідно до Примітки 1 ст. 364 КК України службовою особою. 09.09.2019 приблизно о 16 год., 50 хв., ОСОБА_6 , спільно з оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУНП у Черкаській області, лейтенантом поліції ОСОБА_8 , перебували неподалік буд. АДРЕСА_2 . В цей час ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , побачили поблизу вказаного будинку ОСОБА_9 , який йшов до свого місця проживання, після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , підійшли до ОСОБА_9 , представившись працівниками поліції почали висловлювати на адресу останнього припущення що начебто він причетний до вчинення грабежу на території м. Черкаси. В подальшому ОСОБА_6 розпочав особистий обшук ОСОБА_9 , зокрема розпочав перевіряти вміст його кишень одягу та діставати грошові кошти. Не погоджуючись з такими діями працівника поліції, з метою з`ясування законних підстав обшуку, ОСОБА_9 почав висловлюватися щодо законності проведення обшуку і при цьому відштовхнув руку ОСОБА_6 від кишені свого одягу.
У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , будучи представниками влади й уповноваженими службовими особами органу досудового розслідування, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій затримали потерпілого всупереч вимогам статті 29 Конституції України, статей 3, 8, 18, 23, 29, 42, 43, 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію», статті 208 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), усвідомлюючи незаконність своїх дій, оскільки діяння ОСОБА_9 , на час його вчинення не могло розцінюватись або не визнавалося законом як кримінальне правопорушення, передбачене особливою частиною КК України. Незважаючи на відсутність правових підстав для обмеження потерпілого у здійсненні права на вільне пересування, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 із застосуванням фізичної сили повалили ОСОБА_9 на землю. Після чого одягли на його руки спеціальний засіб «кайданки», взяли його під руки та силоміць утримуючи, повели до приватного автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель «PASSAT B6» н.з. НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_6 , де помістили ОСОБА_9 на заднє сидіння обличчям до підлоги.
Після чого вказані працівники поліції, продовжуючи свої злочинні дії, з метою залякування потерпілого, та реальністю сприйняття висловлюваних ними погроз щодо кримінального переслідування, відвезли ОСОБА_9 до одного з міських кладовищ м. Черкаси. У подальшому витягнувши потерпілого з автомобіля ОСОБА_6 та ОСОБА_8 розпочали наносити удари ногами по різних частинах тіла потерпілого, спричиняючи йому фізичний біль та тілесні ушкодження.
Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , продовжуючи перебувати на одному з міських кладовищ м. Черкаси, висловили ОСОБА_9 вимогу щодо надання їм грошових коштів у сумі 2000 гривень, за не притягнення останнього, до кримінальної відповідальності, за начебто незаконне зберігання наркотичних засобів, грабежі та злісному опорі працівнику правоохоронного органу.
Після чого, ОСОБА_9 , хвилюючись за своє життя та здоров`я погодився на вимогу працівників поліції та повідомив останніх що грошові кошти знаходяться у нього за місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 . У подальшому працівники поліції на автомобілі марки «VOLKSWAGEN», модель «PASSAT B6» н.з. НОМЕР_1 , відвезли ОСОБА_9 до вказаного місця проживання, де біля будинку зняли з рук останнього кайданки. ОСОБА_9 в цей час вийшов із автомобіля та попрямував до свого місця проживання, де розповів про вказану подію своїй дружині ОСОБА_10 , яка в свою чергу викликала працівників поліції.
Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» № 15367 від 11.09.2019 ОСОБА_9 спричиненні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забої та садна обличчя, голови та кінцівок, забій грудної клітини.
Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України перевищення влади, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним та громадським інтересам, і супроводжувалися насильством, застосуванням спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою.
Наявність обґрунтованого письмового повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, як зазначено прокурором у клопотанні, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме даними, які містяться в протоколах допиту, потерпілого, свідків, протоколах пред`явлення для впізнання особи, огляду місця події, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені дані у клопотанні та в матеріалах долучених до нього є всі підстави вважати про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_6 кримінальному правопорушенні.
Таким чином, слідчим суддею встановлено, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує положення п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Разом з тим, прокурором не доведені обставини, якими слідчий обґрунтовує наявність ризиків, на підставі ст. 177 КПК України, викладених у клопотанні.
У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Докази та обставини, на які послався в своєму клопотанні прокурор та які підтримав у судовому засіданні, про те, що ОСОБА_6 є особою, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Слідчий суддя не приймає до уваги посилання на наявність ризиків навмисного переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, негативного впливу на хід досудового розслідування та продовження вчинення кримінальних правопорушень, оскільки стороною захисту обґрунтовано зазначено, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, таким чином, вказані ризики спростовується.
Також, прокурором в клопотанні та наданих в судовому засіданні поясненнях не наведено обставин, які б свідчили, що застосування більш м`якої міри запобіжного заходу неможливе для запобігання ризику, зазначеним у клопотанні.
Водночас, слідчий суддя враховує заперечення захисників щодо відсутності обґрунтованих ризиків ухилення від явки до органу досудового розслідування та суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
За таких обставин, оскільки під час судового розгляду не доведено, що застосування більш м`якої міри запобіжного заходу неможливе для запобігання ризиків в кримінальному провадженні, враховуючи відомості про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання, з одночасним застосуванням відносно особи більш м`якої міри запобіжного заходу.
При обранні запобіжного заходу, слідчий суддя враховує дані, які характеризують особу підозрюваного, а саме наявність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, те, що він має постійне місце проживання, позитивно характеризується та приходить до висновку, що для забезпечення виконання останнім обов`язків, покладених на нього КПК України, необхідно обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження виникає необхідність одночасного покладання на підозрюваного, передбачених у ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язків.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з одночасним застосуванням відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Керуючись ст.ст. 193, 194, 372, 376 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що поширює свою діяльність на Черкаську область, прокуратури області ОСОБА_7 відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка Кіровоградської області, з вищою освітою, неодруженого, перебуваючого на посаді оперуповноваженого оперативно-пошукового сектору відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУНП у Черкаській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши підозрюваному ОСОБА_6 залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяця, в межах строку досудового розслідування, тобто до 10.11.2019 року, включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України: прибувати по першому виклику до слідчого та/або прокурора на визначений ними час; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід. Працівники управління поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати через слідчого для виконання органу Управління поліції за місцем проживання підозрюваного та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що поширює свою діяльність на Черкаську область, прокуратури області ОСОБА_7 .
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1