справа № 208/2327/18
провадження № 1-кп/208/210/19
УХВАЛА

31 жовтня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , його адвоката ОСОБА_6

у відкритому судовому засіданні розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. 185 ч.2, ст.186 ч.2 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Заводського райсуду м.Дніпродзержинська перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_8 є раніше неодноразово судимою особою, вчинив злочин під час випробувального строку, що свідчить про існування ризиків вчинення інших кримінальних правопорушень, незаконного впливу на потерпілого та свідків. На теперішній час ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, та з огляду на термін покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України, наявності обґрунтованого обвинувачення, застосування менш суворого запобіжного заходу не можливе.
Захисник обвинуваченого просив обрати відносно ОСОБА_9 менш суворий запобіжний захід, так як прокурором не доведені ризики застосування до його підзахисного зазначеного запобіжного заходу, або визначити розмір застави. Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисника необхідно відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчинення особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що у даному випадку, доводи про зміну запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що зазначається у справі ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ», «Летельє проти Франції»

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який чинним законодавством передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 6 років.

Для відмови в звільненні особи з-під варти застосовуються принципи конвенційного прецендентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя, про що зазначається у рішеннях ЄСПЛ «Штегмюллер протии Австрії» та «Вемгофф протии Німеччини»

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко проти України» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом та належним елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також ЄСПЛ визнав, що враховуючи серйозність висунутого обвинувачення, державні органи могли виправдано вважати про існування такого ризику.

Тяжкість злочину може бути достатньою причиною, разом з іншими, для продовження строку тримання під вартою, про що зазначається у рішенні ЄСПЛ «Волосюк проти України»

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту не наведено. Суд, також вважає, необґрунтованими твердження захисника про можливість забезпечення належної поведінки обвинуваченого шляхом обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою та не можуть бути прийняті судом, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження та особи обвинуваченого.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, і оцінив в сукупності всі обставини відповідно до вимог ст. 178 КПК України, відносно обвинуваченого, який раніше судимий, обвинувачується у скоєні низки кримінальних правопорушення, у тому числі під час відбуття покарання з випробуванням, частина з яких згідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, з огляду на термін покарання, який загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, тобто ризику ухилення від суду, приймаючи до уваги, що ОСОБА_8 знаходячись на свободі може незаконно впливати на потерпілих, свідків, переховуватись від суду з огляду на міру покарання яка йому загрожує у разі визнання винним, приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити його належну процесуальну поведінку та створити необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями ст. 2 КПК України.

Відповідно до ст. 183 ч.4 КК України, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину вчиненого з застосуванням насильства.

Епізоди кримінальної справи відносно ОСОБА_8 містять обвинувачення за ст. 186 ч.2 КК Укаїни, як вчиненні з застосуванням насильства, і тому, розглядаючи клопотання адвоката про визначення Чаюн застави, суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, продовжити строком до 28 грудня 2019 року.

У клопотання адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , застосування до останнього застави, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, через районний суд протягом 7-ми днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1