ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8378/14-к
провадження № 1-кп/753/12/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2019 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000933 від 09.02.2014 за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2014 року ОСОБА_10 знаходився за місцем свого проживання, а саме: в квартирі АДРЕСА_2 . Близько 16 години вказаного дня за місцем проживання ОСОБА_10 прийшов його знайомий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким вони знайомі на протязі 15 років. Перебуваючи у вказаній квартирі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вживали спиртні напої, а саме: горілку «Козацька рада» об`ємом 0,7 літра.

08.02.2014 року близько 18 години 50 хвилин, між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 виник конфлікт на ґрунті розпиття спиртних напоїв. Після чого у ОСОБА_10 , в квартирі за місцем свого проживання виник злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння і бажаючи настання смерті ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зняв зі стіни армійський кортик та став наносити удари в область життєво- важливих органів, а саме: 6 ударів в область шиї, спричинивши пошкодження сонної артерії та 5 ударів клинком кортику в область грудей, з ушкодженням внутрішніх органів, в процесі хаотичного нанесення ударів клинком армійського кортика, спричинив поранення правого стегна потерпілого. ОСОБА_11 в свою чергу захищався від суспільно небезпечного посягання ОСОБА_10 на його життя та руками відбивався від ударів клинка кортика, в результаті чого отримав різану рану на тильній поверхні правої кісті в області пястно-фалангового суглоба другого пальця.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_11 помер на місці. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 403/2 від 25.04.2014 року в результаті протиправних дій ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_15 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді - шість колото-різаних поранень на шиї справа та зліва рани №№ 1-6, (рани з рівними, не зсадненими краями, загостреним кінцями, глибина ран перевищує їх довжину), з раньовими каналами, що відходять від рани та проходить у напрямку спереду-назад, довжина їх по зонду до 7 см, за ходом яких ушкоджені шари м`яких тканин, а також за ходом раньового каналу від рани №2 ушкоджена ліва сонна артерія, а за ходом раньового каналу від рани №6 ушкоджена глотка; одна різана рана на передній поверхні шиї рана з рівними, не зсадненими краями, загостреними кінцями, довжина рани перевищує її глибину, яка продовжується у подряпину; п`ять колото-різаних поранень грудей (рани №№ 7-11) (рани з рівними, не зсадненими краями, загостреним кінцями, глибина ран перевищує їх довжину). Рана №7 розташована по центру грудей на висоті 134см від підошовної поверхні стоп по серединній лінії тіла на рівні сосків, раньовий канал від неї проходить спереду-назад, горизонтально, ушкоджує грудину, не проникає у порожнину грудей; рана №8 розташована на передній поверхні грудей на висоті 134 см від підошов, та в 6 см. направо від серединної лінії тіла, раньовий канал від рани проходить спереду назад, зверху вниз, справа наліво, проникає у грудну порожнину, має довжину близько 20 см, ушкоджує праву легеню, закінчується надсіченням пристінкової плеври на рівні 9-го ребра справа по навколохребетній лінії; рана №9 розташована на передній поверхні грудей зліва на висоті 141см від підошовної поверхні стоп на рівні та в 3 см. донизу від головки лівої ключиці та в 2,5 см. вліво від серединної лінії, раньовий канал від неї проходить спереду назад, справа наліво, практично горизонтально, пошкоджує верхній край 2-го ребра та проникає в ліву плевральну порожнину, ушкоджує верхню долю лівої легені; рана №10 та рана №11 розташовані на спині зліва, на висоті 142 см. від підошовної поверхні стоп, на одному горизонтальному рівні, в 2см. та 5 см. наліво від хребта, раньові канали від цих ран проходять ззаду наперед, зліва направо, проникають у піву плевральну порожнину, при цьому пошкоджується ліва легеня перикард та серце, довжина їх по зонду приблизно 17 та 22 см.; На передньо-боковій поверхні правого стегна на висоті 67 см. від підошовної поверхні стоп вертикально направлена рана розміром 1,2x0,4 см. з зерхнім П-подібним кінцем, нижнім-гострим, та з рівними неосадненими краями.

Наявні множинні колото-різані поранення тіла мають ознаки прижиттєвих, є утвореними від дії колюче-ріжучої дії плаского двосторонньо-гострого (двосічного) клинкового предмета з затупленими лезами (удари цим предметом), напрямки яких співпадають з напрямками раньових каналів у тілі потерпілого.

Смерть ОСОБА_13 , 1966 р.н., настала від множинних колото- різаних поранень тіла з ушкодженням внутрішніх органів, сонної артерії та крововтратою.

Між наявними колото-різаними пораненнями тіла з ушкодженням внутрішніх органів та сонної артерії та настанням смерті мається прямий причинно-наслідковий зв`язок. Вони мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя.

Виходячи із характеру колото-різаного поранення грудей, відсутності лейкоцитарної реакції в зоні ушкодження (за даними судово-гістологічного дослідження), після спричинення поранень і до настання смерті пройшов короткій проміжок часу - в межах 5-10 хвилин.

Виявлена при судово-медичному дослідженні трупа різана рана на тильній поверхні правої кисті в області пястно-фалангового суглоба 2-го пальця, на фоні темно-синюшного синця, може вказувати на таку, шо утворилась при захисті потерпілого від наносимих йому ударів гострим предметом. Ця рана з синцем має ознаки легкого тілесного ушкодження.

При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_11 знайдений етиловий спирт в концентрації 4,86 проміле. Така концентрація етилового спирту в крові за життя звичайно відповідає тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст.115 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 винним себе у скоєнні інкримінованого злочину за ч. 1 ст. 115 КК України визнав частково та відмовився від дачі показань в силу ст. 63 Конституції України, посилаючись на те, що не пам`ятає обставин інкримінованих подій. У судових дебатах обвинувачений уточнивши свою позицію, з тих же мотивів винним себе не визнав та просив винести виправдувальний вирок.

Разом з тим, вина обвинуваченого ОСОБА_10 в обсязі дій, зазначених у вироку, підтверджується сукупністю наступних доказів, встановлених та досліджених у судовому засіданні.

Так,потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила, що загиблий ОСОБА_7 був її батьком. З обвинуваченим вона також була знайома з дитинства, оскільки він підтримував дружні стосунки з її батьком. 08.02.2014 р. в денний час батько повідомив їй, що збирається в гості до ОСОБА_10 , після цього направився за місцем мешкання останнього. У вечірній час вона намагалась подзвонити батьку, але той не брав слухавку, після чого вона намагалась на домашній телефон подзвонити ОСОБА_10 , але ніхто не відповів. Після цього вона легла спати та на ранок від двоюрідного брата дізналась про смерть батька, який був вбитий в квартирі, де мешкав ОСОБА_10 . Потерпіла підтвердила, що обвинувачений добровільно сплатив їй грошові кошти в сумі 20 000 грн. в якості відшкодування шкоди, завданої внаслідок смерті її батька, а також щомісяця сплачує грошові кошти в сумі 1600 грн.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується сукупністю наступних письмових доказів.

З рапорту командира патрульної служби від 08.02.2014 р.вбачається. що 08.02.2014 р. о 22-22 год. був отриманий виклик про те, що по АДРЕСА_1 через службу «103» надійшло повідомлення, що у картирі знаходиться окривавлений чоловік без пам`яті. Прибувши за даною адресою, ОСОБА_16 , яка перебувала в квартирі повідомила, що по прибуттю до квартири побачила наглядно знайомого ОСОБА_7 , який лежав на полу весь окривавлений та непритомний і на дивані сидів її чоловік ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння. /т.2 а.с. 2/.

З протоколу огляду місця події від 08.02.2014 р. з фото таблицею вбачається, що об`єктом огляду є квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Біля входу до кімнати № 2 на підлозі знаходився предмет, візуально схожий на меч, загальною довжиною 63 см., який складається з рукоятки чорного кольору довжиною близько 21 см. та клинка довжиною близько 42 см., на якому містились плями бурого кольору. Під стіною знаходиться диван, на якому містяться плями бурого кольору. Також на дивані містяться два предмети чохли для мечів. На підлозі в кімнаті біля балконних дверей мітсяться плями бурого кольору. На стіні прямо зі входу кімнати № 2 звисають предмети, схожі на мечі, без чохлів на дощечках. Посередині вказаної кімнати лежить труп чоловіка із поранненнями (два проникаючих поранення на грудній клітині, два у шиї, 1 на правій нозі, 2 на спинці зліва). На грудній частині трупа лежить предмет, схожий на меч довжиною приблио 86 см., який складається з рукоятки чорного кольору довжиною приблизно 26 см. та клинка довжиною близько 60 см., на якому плями відсутні. Біля чоловіка приблизно в 1 м. стоїть пляшка порожня скляна об`ємом 0,75 мм. з наклейкою «Козацька рада», поруч з якою стоїть скляна чарка. З пляшки було вилучено сліди папілярних узорів. З підлоги біля перевернутого столу у кімнаті № 2 вилучено ніж приблизним розміром 18 см. з лезом довжиною 10 см. Зі стін та шаф були вилучені ножі та мечі. Один з ножів приблизним розміром 41 см., який був вилучений з шафи, мав на рукоятці плями бурого кольору. Крім того, під час огляду місця події вилучені 5 слідів папілярних візерунків /т.2 а.с.3-9/.

Згідно протоколу огляду від 09.02.2014 р. був оглянутий труп ОСОБА_7 , який знаходився посередині кімнати в кв. АДРЕСА_2 , на підлозі на спині обличчями догори з наявними пошкодженнями та слідами крові на одягу та навколо трупа. З фототаблиці до протоколу огляду місця події вбачається, що в лівій руці у трупа знаходився меч / т.2 а.с. 10-21/.

Зі схеми розташування тілесних ушкджень на трупі як додатку до протоколу огляду від 09.02.2014 р. вбачається, що на трупі під час огляду виявлені наступні тілесні ушкодження: синець на очно-ямковій зоні, рана на грудинно-ключично-сосковій зоні, рана на підключичній зоні, рана на грудній зоні, рана на зоні грудної залози зправа, рана на передній зоні стегна, рана в підлопатковій зоні /т.2 а.с. 18-19/.

Відповідно до протоколу огляду від 09.02.2014 р. - об`єктом огляду був обвинувачений ОСОБА_10 , на одязі якого були наявні плями бурого кольору. В ході огляду був вилучений одяг, в який був одягнутий ОСОБА_10 08.02.2014 р. /т.2 а.с. 22-23/.

Під час огляду місця події від 09.02.2014 р. був вилучений одяг загиблого ОСОБА_7 /т.2 а.с. 24-25/.

Дослідженням висновку судово-медичної експертизи № 403/2 від 25.04.2014 р. встановлено, що під час перебігу обставин, які досліджуються колегією суддів обвинуваченим ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_7 були заподіяні наступні тілесні ушкодження : А) шість колото-різаних поранень на шиї справа та зліва рани №№ 1-6, (рани з рівними, не зсадненими краями, загостреним кінцями, глибина ран перевищує їх довжину), з раньовими каналами, що відходять від рани та проходить у напрямку спереду-назад, довжина їх по зонду до 7 см, за ходом яких ушкоджені шари м`яких тканин, а також за ходом раньового каналу від рани №2 ушкоджена ліва сонна артерія, а за ходом раньового каналу від рани №6 ушкоджена глотка; одна різана рана на передній поверхні шиї рана з рівними, не зсадненими краями, загостреними кінцями, довжина рани перевищує її глибину, яка продовжується у подряпину; Б) п`ять колото-різаних поранень грудей (рани №№ 7-11) (рани з рівними, не зсадненими краями, загостреним кінцями, глибина ран перевищує їх довжину). Рана №7 розташована по центру грудей на висоті 134см від підошовної поверхні стоп по серединній лінії тіла на рівні сосків, раньовий канал від неї проходить спереду-назад, горизонтально, ушкоджує грудину, не проникає у порожнину грудей; рана №8 розташована на передній поверхні грудей на висоті 134 см від підошов, та в 6 см. направо від серединної лінії тіла, раньовий канал від рани проходить спереду назад, зверху вниз, справа наліво, проникає у грудну порожнину, має довжину близько 20 см, ушкоджує праву легеню, закінчується надсіченням пристінкової плеври на рівні 9-го ребра справа по навколохребетній лінії; рана №9 розташована на передній поверхні грудей зліва на висоті 141см від підошовної поверхні стоп на рівні та в 3 см. донизу від головки лівої ключиці та в 2,5 см. вліво від серединної лінії, раньовий канал від неї проходить спереду назад, справа наліво, практично горизонтально, пошкоджує верхній край 2-го ребра та проникає в ліву плевральну порожнину, ушкоджує верхню долю лівої легені; рана №10 та рана №11 розташовані на спині зліва, на висоті 142 см. від підошовної поверхні стоп, на одному горизонтальному рівні, в 2см. та 5 см. наліво від хребта, раньові канали від цих ран проходять ззаду наперед, зліва направо, проникають у ліву плевральну порожнину, при цьому пошкоджується ліва легеня перикард та серце, довжина їх по зонду приблизно 17 та 22 см.; В) На передньо-боковій поверхні правого стегна на висоті 67 см. від підошовної поверхні стоп вертикально направлена рана розміром 1,2x0,4 см. з зерхнім П-подібним кінцем, нижнім-гострим, та з рівними неосадненими краями.Наявні множинні колото-різані поранення тіла мають ознаки прижиттєвих, є утвореними від дії колюче-ріжучої дії плаского двосторонньо-гострого (двосічного) клинкового предмета з затупленими лезами (удари цим предметом), напрямки яких співпадають з напрямками раньових каналів у тілі потерпілого.Смерть ОСОБА_13 , 1966 р.н., настала від множинних колото- різаних поранень тіла з ушкодженням внутрішніх органів, сонної артерії та крововтратою.Між наявними колото-різаними пораненнями тіла з ушкодженням внутрішніх органів та сонної артерії та настанням смерті мається прямий причинно-наслідковий зв`язок. Вони мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя.Виходячи із характеру колото-різаного поранення грудей, відсутності лейкоцитарної реакції в зоні ушкодження (за даними судово-гістологічного дослідження), після спричинення поранень і до настання смерті пройшов короткій проміжок часу - в межах 5-10 хвилин.Виявлена при судово-медичному дослідженні трупа різана рана на тильній поверхні правої кисті в області пястно-фалангового суглоба 2-го пальця, на фоні темно-синюшного синця, може вказувати на таку, шо утворилась при захисті потерпілого від наносимих йому ударів гострим предметом. Ця рана з синцем має ознаки легкого тілесного ушкодження.При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_11 знайдений етиловий спирт в концентрації 4,86 проміле. Така концентрація етилового спирту в крові за життя звичайно відповідає тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння. /т.2 а.с. 27-33/.

Дослідженням протоколу слідчого експерименту від 09.02.2014 р. за участю обвинуваченого ОСОБА_10 встановлено, що під час вказаної слідчої дії останній повідомив, що 08.02.2014 р. до нього в квартиру прийшов його знайомий ОСОБА_7 , з яким вони розпивали горілку, тим самим підтведив факт перебування в стані алкогольного сп`яніння. В подальшому він вийшов за сигаретами, та, повернувшись до квартири, побачив ОСОБА_7 з мечем в руках, який запропонував йому пофехтувати, на що він погодився. Він також зняв зі стіни меч «Катана», після чого вони почали фехтувати, наносячи удари по мечах один одному. Перебуваючи в азарті фехтування, він почав хаотично наносити ОСОБА_7 удари в різні частини тіла, після чого ОСОБА_7 спочатку впав на диван, а потім зповз на підлогу, перебуваючи без ознак життя. ОСОБА_17 перебував в шоковому стані. Приблизно о 19-00 год. до квартири прибула його дружина та викликала швидку медичну допомогу та працівників поліції. Під час слідчого експерименту ОСОБА_17 зазначив, що не мав умислу позбавляти життя ОСОБА_7 , а вбивство відбулось з необережності, а також додав, що під час фехтування він не відчував, що наносить ОСОБА_7 тілесні ушкодження. /т.2 а.с. 71-73/.

З висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 85 вбачається, що на наданих на експертизу спортивній кофти та спортивних брюках, вилучених у ОСОБА_10 крові людини не виключається можливість походження даної крові від потерпілого ОСОБА_7 , що свідчить про наявність щільного контакту між потерпілим та обвинуваченим під час нанесення вищезазначених тілесних ушкоджень /т.2 а.с. 99-104/.

Відповідно до висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 84 від 25.03.2014 р. на наданих на дослідження двох марлевих тампонах зі змивами речовини бурого кольору, вилучених з підлоги кв. АДРЕСА_2 , виявлена кров людини. Результати дослідження не виключають походження вказаної крові від потерпілого ОСОБА_7 / т.2 а.с. 107-110/.

З висновку експерта № 419 від 11.03.2014 р. вбачається, що сліди папілярних узорів, які вилучені 09.02.2014 р. при проведенні огляду місця події в кв. АДРЕСА_2 з пляшки горілки та пачки сигарет залишені відповідно на липкій стрічці розмірами 16х25 мм та 17х32 мм. середнім пальцем правої руки, на липкій стрічці розмірами 17х30 мм. залишений вказівним пальцем правої руки та на ліпкій стрічці розмірами 17х30 мм. залишений мізинцем правої руки обвинуваченого ОСОБА_10 , що підтверджує обставини сумісного вживання алкогольних напоїв у значній кількості обвинуваченим разом з потерпілим /т.2 а.с. 129-133/.

Дослідженням висновку судово-медичної криміналістичної експертизи № 161-МК від 25.04.2014 р. встановлено, що рана № 7 з передньої поверхні грудної клітини, ушкодження грудини в її проекції та рани № 10 і № 11 зі спини ОСОБА_7 є колото-різаними та утвореними від колюче-ріжучої дії плаского двосторонньо-гострого (двосічного) клинкового предмета з затупленими лезами. Сім наскрізних пошкоджень на фуфайці натільній ОСОБА_7 є колото-різаними, що утворені від дії плаского двосторонньо-гострого колюче-ріжучого клинкового предмету. Ушкодження на тілі та пошкодження на фуфайці натільній ОСОБА_7 могли бути утворені клинком кортика армійського, що представлений на експертизу, і не могли утворитись від дії клинків мечів, подібних до японських /т.2 а.с. 151-161/.

Дослідженням висновку судово-медичної цитологічної експертизи № 75/ц від 27.03.2014 р. встановлено, що при судово-цитологічному дослідженні рукоятки (об.2) кортику, клинка (об.3) та рукоятки (об.4) меча № 1 та клинка (об.5) меча № 2 знайдені кров та клітини плаского епітелію людини, які в об. 3 належать особі чоловічої генетичної статі. При визначенні групової належності крові та клітин виявлений антиген В ізосерологічної системи АВО, що не виключає їх походження від потерпілого ОСОБА_7 /т.2 а.с. 115-121/.

З висновку судово-медичної генетичної експертизи № 143 від 08.04.2014 р. вбачається, що генетичні ознаки крові, виявленої на спортивній кофті та спортивних брюках ОСОБА_10 по всіх досліджуваних локусах ДНК ідентичні генетичним ознакам крові ОСОБА_7 /т.2 а.с. 167-170/.

Згідно акту судово-психіатричного експерта № 202 від 11.03.2014 р. - ОСОБА_10 яким-небудь психічним захворюванням не страждає; ОСОБА_10 за своїм психічним станом у період часу, до якого відноситься діяння, в якому він підозрюється, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_10 психічними захворюваннями не страждає та застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує /т.2 а.с. 95-96/.

Дослідженням висновку комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 47 від 07.03.2017 р. встановлено, що у період правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_10 , він не перебував у стані фізіологічного афекту, або у будь-якому іншому емоційному стані, що суттєво вплинув на його свідомість та діяльність. У цей період ОСОБА_10 будь-яким психічним розладом не страждав, а знаходився у стані гострої алкогольної інтоксикації. За своїм психічним станом у період правопорушення, в скоєнні якого ОСОБА_10 обвинувачується, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_10 виявляє ознаки емоційно-лабільного (астенічного) розладу. З своїм психічним станом ОСОБА_10 може усвідомлювати свої дії та керувати ними, не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру. У теперішній час у ОСОБА_10 не виявлено ознак хронічного алкоголізму та наркоманії, та ОСОБА_10 не потребує проведення протиалкогольного та протинаркоманічного лікування. У період правопоушення (08.02.2014 р.) ОСОБА_10 не знаходився в стані патологічного сп`яніння. /т.3 а.с. 46-60/.

Аналіз сукупності наведених обставин та доказів, які суд визнає належними та допустимими, дозволяє зробити висновок про те, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих органом досудового слідства дій, зазначених у вироку, передбачених ч.1 ст. 115 КК України, в судовому засіданні підтверджена повністю.

Разом з тим, обговорюючи позицію захисника ОСОБА_9 про необхідність визнання ряду доказів у кримінальному провадженні недопустимими, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.1 ст. 86 КПК України - доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Захисник ОСОБА_9 у судовому засіданні заявив клопотання про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 08.02.2014 р. В обгрунтування клопотання захисник посилався на ту обставину, що огляд місця події було проведено в квартирі без дозволу слідчого судді та без дозволу власника/користувача житла на проникнення до цього житла та проведення в ньому слідчих дій. Колегія суддів вважає, що зазначена позиція захисника в цій частині не відповідає фактичним обставинам справи. Так, посилання захисника на відсутність згоди власника спростовується обставинами справи, зокрема тим, що ОСОБА_16 , яка є власницею квартири АДРЕСА_2 , самостійно викликала працівників поліції, яким фактично надала згоду на проведення огляду в квартирі. Крім того, зазначена позиція захисника спростовується відомостями, які містяться в змісті вказаного протоколу огляду місця події. Так, у вступній частині протоколу вказано, що огляд квартири проводиться за участю власника (користувача) квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_16 . В протоколі огляду трупа від 09.02.2014 р., який одночасно проводився в цій квартирі, ОСОБА_16 зазначила, що надає дозвіл на проведення огляду квартири /т.2 а.с.11/. Наведені обставини не ставлять під сумнів добровільність згоди ОСОБА_16 на проведення огляду квартири, оскільки були наявні всі процесуальні гарантії, які захищали здатність зазначеної особи висловлювати справжню думку при наданні такої згоди. Зазначена позиція констатована в постанові Верховного суду від 01.11.2018 р. у справі № 536/1048/16-к. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для визнання вказаного протоколу огляду місця події та похідних доказів (речові докази, вилучені в ході даного огляду, висновки експерта) недопустимими доказами.

Крім того, захисник ОСОБА_9 також просив визнати недопустимим доказом протокол огляду трупа від 09.02.2014 р. В обгрунтування необхідності визнання цього доказу недопустимим захисник зазначив про те, що огляд трупа був проведений слідчим ОСОБА_18 без наявності доручення та постанови про створення групи слідчих, де б він фігурував. Колегія суддів не може погодитись із позицією захисника в цій частині, оскільки встановлено, що огляд трупа був проведений 09.02.2014 р. в період часу з 00.08 год. до 01 год. 20 хв., тобто до внесення відомостей про злочин до ЄРДР, та кримінальне провадження не було розпочато, а відповідно не було створено групу слідчих у кримінальному провадженні. Також, суд не погоджується із твердженнями захисника про те, що огляд трупа відбувався після огляду місця події, оскільки хронологія цих оглядів дає підстави зробити висновок про те, що огляд квартири і трупа, який знаходився в цій квартирі проводились одночасно. Таким чином, огляд місця події проводився в порядку ч.3 ст. 214 КПК України. Що стосується відсутності дозволу власника приміщення, де проводився огляд трупа, зазначена обставина, як було вказано вище, спростовується відомостями, які містяться у вступній частині протоколу огляду трупа, де власник приміщення ОСОБА_16 надала дозвіл на проведення огляду. Також, колегія суддів не приймає до уваги доводи захисника про порушенння порядку проведення огляду трупа від 09.02.2014 р., оскільки, як було зазначено вище, огляд місця події житлової квартири квартири АДРЕСА_2 та огляд трупа, який знаходився в цій квартирі, були проведені одночасно. Тобто, період часу, протягом якого був оглянутий труп з 00.08 год. до 01.20 год. 09.02.2014 р. охоплюється періодом часу, протягом якого тривав огляд квартири з 23.15 год. 08.02.2014 р. до 03.00 год. наступного дня. Таким чином, суд не вбачає порушення порядку проведення двох оглядів за участю тих саме понятих: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , оскільки ці особи приймали участь під час огляду трупа, одночасно приймаючи участь в ході огляду квартири. Таким чином, на думку колегії суддів, підстави для визнання вказаного протоколу огляду трупа недопустимим доказом також відсутні.

Крім цього, захисник ОСОБА_9 заявив клопотання про визнання недопустимим доказом протоколу огляду від 09.02.2014 р., в ході якого був оглянутий ОСОБА_10 . В обгрунтування необхідності визнання недопустимим цього доказу, захисник зазначив, що ОСОБА_10 був затриманий та доставлений до Дарницького УП ГУНП у м. Києві, перебуваючи на момент огляду в статусі підозрюваного, та йому не були роз`яснені права підозрюваного та не залучено захисника, що, на думку захисника, свідчить про порушення права на захист ОСОБА_10 . Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недопустимим доказом вказаного протоколу з наступних підстав. Як встановлено в ході судового розгляду огляд ОСОБА_10 відбувався 09.02.2014 р. о 06 год. 20 хв. тобто до затримання ОСОБА_10 , що відповідно до протоколу відбувалось о 08-35 год. в порядку ст. 208 КПК України, а тому твердження захисника про те, що на момент огляду ОСОБА_10 перебував в статусі підозрюваного належним чином не підтверджені. Одночасно суд не приймає до уваги посилання захисника на те, що згідно з рапортом інспектора патрульної поліції від 08.02.2014 р. ОСОБА_10 був затриманий, оскільки відповідно до інформації, яка міститься в цьому рапорті, ОСОБА_10 був запрошений до Дарницького УП ГУНП у м. Києві, тоді як затримання ОСОБА_10 в порядку ст.208 КПК України відбулось 09.02.2014 р. о 08 год. 35 хв. в приміщенні Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві відповідно до протоколу затримання /т.2 а.с. 174/. При цьому, суд не приймає до уваги посилання захисника на фактичне затримання обвинуваченого о 06 год.05 хв в цей день , оскільки зазначена обставина крім посилання в лапках у зазначеному протоколі не підтверджена належними доказами. Крім того зі змісту протоколу вбачається, що однією з підстав для затримання обвинуваченого був факт виявлення слідів злочину на одязі обвинуваченого, тобто після його огляду. Таким чином, огляд ОСОБА_10 відбувався до його фактичного затримання, а тому відсутні відомості, які б давали підстави для висновку про порушення права ОСОБА_10 на захист, а відтак, на думку колегії, відсутні підстави для визнання вказаного протоколу а також похідних доказів (одягу ОСОБА_10 ) недопустимими доказами.

Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_9 про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події (моргу) від 09.02.2014 р. та не приймає до уваги посилання захисника на відсутність дозволу власника або користувача приміщення моргу АДРЕСА_4 під час проведення огляду, оскільки з протоколу огляду місця події від 09.02.2014 р. вбачається, що огляд був проведений за участю та з дозволу чергового санітара ОСОБА_21 /т.2 а.с.24 об./. А тому, суд не вбачає підстав для визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події (моргу) та похідних доказів (одягу потерпілого та висновку експерта, згідно якого досліджувались експертним шляхом речові докази).

Також, суд вважає необґрунтованим та безпідставним клопотання захисника ОСОБА_9 про необхідність визнання недопустимим доказом висновку експерта № 403/2 від 25.04.2014 р. та не приймає до уваги посилання захисника на обгрунтування клопотання про порушення ст. 214 КПК України, а саме: що судово-медична експертиза ОСОБА_7 була призначена на підставі постанови слідчого до внесення відомостей до ЄРДР, оскільки зі змісту вказаної постанови про призначення судово-медичної експертизи /т.2 а.с. 26/ вбачається що постанова була винесена в рамках кримінального провадження № 0000933 від 09.02.2014 р., тобто після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Таким чином, колегія розцінює зазначення в постанові про призначення судово-медичної експертизи дати її складання 08.02.2014 р. як механічну описку слідчого, оскільки є очевидним той факт, що ця постанова була ухвалена у кримінальному провадженні від 09.02.2014 р. При цьому, враховуючи, що вказана постанова була отримана експертною установою 09.02.2014 р., є очевидним, що постанова про призначення судово-медичної експертизи не могла бути ухвалена раніше та пізніше «09.02.2014» р. Таким чином, колегія приходить до висновку, що у суду відсутні підстави для визнання недопустимим доказом висновку судово-медичного експерта № 403/2.

Разом з тим,вирішуючи питання про правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 саме за ч.1 ст. 115 КК України, колегія суддів керується відповідними роз`ясненнями, які викладені, зокрема, в п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 07.02.2003 р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», де зазначено, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Обговорюючи позицію обвинуваченого ОСОБА_10 , яка була висловлена ним під час проведення слідчого експерименту за його участю, та яку колегія приймає за основу при ухваленні вироку, де обвинувачений зазначив, що поранення потерпілого ОСОБА_7 утворились внаслідок сумісного фехтування та яких він не відчував, а тому з необережності позбавив життя ОСОБА_7 , колегія критично оцінює вказані покази в частині їх спроможності, оскільки повідомлені ОСОБА_10 обставини суперечать встановленим обставинам та не узгоджуються із сукупністю досліджених доказів. Так, не підтвердженою є позиція обвинуваченого в тій частині, що останній та ОСОБА_7 під час перебігу подій, які досліджуються судом, після вживання алкогольних напоїв фехтували та внаслідок фехтування потерпілому з необережності були заподіяні смертельні тілесні ушкодження, оскільки, як об`єктивно встановлено колегією, безпосередньо обвинуваченому ОСОБА_10 жодних тілесних ушкоджень не заподіяно та не зафіксовано у встановленому законом порядку. Крім того, неспроможними є твердження ОСОБА_10 в тій частині, що він не відчував нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень а відтак не був обізнаний про те, що наносить потерпілому поранення, оскільки з висновку судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень потерпілого вбачається, що ОСОБА_7 мав наявні різані рани на тильній поверхні правої кисті в області пястно-фалангового суглоба 2-го пальця, на фоні темно-синюшного синця, що вказує на те, що потерпілий захищався від нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень та під час захисту отримав вказані ушкодження. Крім того, встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 був вдягнутий у спортивну кофту та білу футболку, що також викликає обгрунтований сумнів в тому, що ОСОБА_10 під час нанесення потерпілому тілесних ушкоджень не бачив кровотечі з заподіяних поранень на тілі потерпілого. Обговорюючи об`єктивну можливість нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 під час фехтування, колегія суддів враховує досліджений в судовому засіданні висновок судово-медичної криміналістичної експертизи № 161-МК від 25.04.2014 р., в якому експертом констатовано, що ушкодження на тілі та пошкодження на фуфайці натільній ОСОБА_7 могли бути утворені клинком кортика армійського у тому числі в результаті в результаті повороту його в рані на 180 градусів / т.2 а.с.41/, та не могли утворитись від дії клинків мечів, подібних до японських.

Також очевидно сумнівною, на думку колегії, є та обставина, що під час падіння внаслідок заподіяння смертельних тілесних ушкоджень потерпілий не випустив з рук меч, що зафіксовано під час огляду місця події та трупа, а також сумнівним є розташування цього меча в руці загиблого, а саме: протилежний хват, який виключає можливість фехтування цим мечем в такому положенні. Таким чином, колегія приходить до висновку про те, що позиція обвинуваченого щодо завдання тілесних ушкоджень потерпілому внаслідок необережного фехтування мечами повністю спростовується , оскільки об`єктивно встановлено та підтверджено належними доказами, що знаряддям нанесення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень були не мечі, а армійський кортик, який був вилучений з шафи в квартирі, де проживав обвинувачений, та на рукоятці якого були виявлені сліди крові та епітелію потерпілого ОСОБА_7 .

Також колегія суддів не приймає до уваги позицію обвинуваченого в тій частині що він не пам`ятає обставин скоєного злочину оскілька така позиція повністю спростовується висновками судово-психіатричної та комплексної судової психолого-психіатричної комісійної експертиз.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що внаслідок обопільного вживання алкогольних напоїв, між обвинуваченим ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_7 виник конфлікт, на що вказує обстановка в квартирі, зокрема перевернутий стіл посередині кімнати, розкидані тарілки та продукти харчування. В ході цього конфлікту обвинувачений за допомогою армійського кортика, який був наявний в квартирі, наніс одинадцять тілесних ушкоджень потерпілому в площину, де розташовані життєво-важливі органи шия з пошкодженням сонної артерії та проникаючі поранення грудної клітини, у т.ч. зліва, де знаходиться життєво-важливий орган - серце, з суттєвою довжиною раньових каналів тілесних ушкоджень внаслідок яких потерпілий ОСОБА_7 помер на місці скоєного злочину. Також колегія суддів враховує кількість та локалізацію завданих ОСОБА_10 потерпілому тілесних ушкоджень в життєво-важливі органи, пасивні дії щодо надання потерпілому медичної допомоги, так як ОСОБА_10 не вжив жодних заходів для порятунку життя потерпілого ОСОБА_7 , а маючи реальну можливість викликати швидку медичну допомогу, повідомити рідних і сусідів, цього не зробив, а зробила це його дружина ОСОБА_16 , яка викликала працівників швидкої допомоги та поліцію по поверненню до квартири.

Вищевикладені обставини переконливо свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_10 внаслідок заподіяння значної кількості тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , які в сукупності були небезпечні для життя в момент заподіяння, розумів можливість настання негативних наслідків своїх дій, передбачав таку можливість та бажав настання смерті потерпілого від вчиненого ним діяння, тобто діяв з прямим умислом, та його умисел був спрямований саме на заподіяння смерті ОСОБА_7 .

Колегією суддів також повністю врахована практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Аналіз вищенаведених досліджених доказів у їх сукупності дозволяє колегії суддів зробити висновок про те, що доведеність винуватості обвинуваченого у скоєнні умисного вбивства потерпілого випливає із сукупності вищевстановлених ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, як в цілому, так і в деталях, що дозволяє суду поза розумним сумнівом дійти до висновку, що вина обвинуваченого у судовому засіданні у скоєнні інкримінованих злочинних дій, зазначених у вироку, доведена повністю.

А в цілому колегія суддів визнає позицію обвинуваченого ОСОБА_10 , як бажання уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин у повному обсязі.

При призначенні покарання обвинуваченому колегія враховує, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Скоєний обвинуваченим злочин відповідно до ч.5 ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.

Також при призначенні покарання колегія враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є військовим пенсіонером та має статус ліквідатора на ЧАЕС, страждає на ряд хронічних захворювань.

Також суд враховує ту обставину, що злочин скоєно внаслідок та під час зловживання алкогольними напоями потерпілого з обвинуваченим.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого на підставі ст. 66 КК України, суд визнає добровільне часткове відшкодування потерпілій ОСОБА_7 шкоди, завданої смертю потерпілого.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до положень ст. 67 КК України колегія суддів визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи особу обвинуваченого,його позицію що до інкримінованих дій, пенсійний вік та стан здоровья , характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, позицію потерпілих, які не наполягали на призначенні обвинуваченому суворого покарання, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, колегія суддів приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі в межах строку, визначеного санкцією ч.1 ст. 115 КК України.

Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України №2046-VIII «Про внесення зміни до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 р.) у строк покарання обвинуваченому підлягає зарахуванню час його перебування в установах попереднього ув`язнення, у період з 09.02.2014 р. по 02.04.2014 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки обвинувачений вчинив злочини до набрання чинності Законом України № 2046-VIII «Про внесення зміни до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 р., який не має зворотної дії, оскільки в розумінні ст. 5 КК України цей закон іншим чином погіршує становище обвинуваченого.
Позиція про необхідність зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі висловлена в п. 65 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 р. у справі № 663/537/17.
В судовому засіданні до початку судового розгляду потерпілою ОСОБА_7 було заявлено цивільний позов про стягнення на її користь з обвинуваченого моральної шкоди в сумі 50 000 грн. Крім того, потерпілою ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_22 , законним представником якої вона є, було заявлено позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого на користь ОСОБА_22 моральної шкоди в сумі 100 000 грн., а також щомісячно у розмірі 2115,78 грн., починаючи з 09.02.2014 р. до 07.10.2021 р.

Потерпілою ОСОБА_23 був заявлений цивільний позов, в якому вона просила стягнути з обвинуваченого на її користь моральну шкоду в сумі 50 000 грн., а також щомісячно в сумі 2115,78 грн., починаючи з 09.02.2014 р. довічно.

Обвинувачений частково визнав заявлений потерпілими розмір шкоди, вважаючи його непомірним для нього.

Дослідивши цивільний позов потерпілих та законного представника, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
За змістом ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом об`єктивно встановлено, що потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_22 внаслідок злочинних дій обвинуваченого втратили батька, були повністю позбавлені батьківського піклування та отримали статус дітей-сиріт, що підтверджено відповідними рішеннями Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 19.03.2014 р. за №№ 143,144. Також суд враховує, що потерпіла ОСОБА_22 внаслідок вбивства батька була позбавлена батьківської турботи в малолітньому віці. Крім того, потерпіла ОСОБА_23 втратила сина, який був її єдиним годувальником.
Обговорюючи доведеність позовних вимог потерпілих про відшкодування моральної шкоди на суму 50 000 грн. потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_24 , а також в сумі 100 000 грн. потерпілій ОСОБА_22 , враховуючи наведені обставини та наявні докази на підтвердження заподіяної моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілих моральної шкоди в заявленому розмірі в повному обсязі.
Крім того, обґрунтовуючи позовні вимоги, законний представник потерпілої ОСОБА_22 ОСОБА_7 , та потерпіла ОСОБА_23 в своїх позовних заявах посилаются на наявність у неповнолітньої ОСОБА_22 та потерпілої ОСОБА_23 права на відшкодування шкоди, передбаченої положеннями статті 1200 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом абзацу першого частини першої та частини другої статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання.

Шкода відшкодовується, зокрема, дитині до досягнення нею вісімнадцяти років; батькам, які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно.

Таким чином, у разі смерті потерпілого, право на відшкодування шкоди має, зокрема, дитина до досягнення нею вісімнадцяти років, а також батьки, які досягли пенсійного віку довічно.

Судом встановлено, що донька загиблого ОСОБА_7 ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на момент загибелі батька була неповнолітньою, а матір загиблого ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 досягла пенсійного віку, а тому зазначені особи мають право на вищезгадане утримання.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті 1200 ЦК України, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Відповідно до ч. 1 ст. 1202 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Судом встановлено, що за життя померлий ОСОБА_7 , був офіційно працевлаштованим на посаді начальника відділу постачання ПрАТ «Термінал-М» та середньомісячний його заробіток відповідно до довідки про середню заробітну плату становив 8463,15 грн. /т.3 а.с. 159/, у зв`язку із чим враховуючи положення ч. 2, ст. 1200 ЦК України, розрахунок розміру шкоди здійснюється виходячи з середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.

До складу сім`ї для обрахування частки, необхідної для відшкодування шкоди, входять 4 осіб: загиблий ОСОБА_7 , його доньки ОСОБА_7 та ОСОБА_22 , а також матір ОСОБА_23 .

Таким чином, на користь дитини загиблого ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 підлягає відшкодуванню шкода з дня смерті потерпілого до моменту досягнення дитиною 18 років (до ІНФОРМАЦІЯ_5 ) щомісячними платежами в сумі 2115 грн. 78 коп.

Крім того, на користь матері загиблого ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 підлягає відшкодуванню шкода з дня смерті потерпілого довічно щомісячними платежами в сумі 2115 грн. 78 коп.

Таким чином, позовні вимоги потерпілих підлягають задоволенню в повному обсязі.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час розгляду справи у суді, колегія суддів вважає можливим обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_10 у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_10 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання - 8 / вісім/ років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з дня його затримання в порядку виконання даного вироку.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК зарахувати у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_10 час його перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 09.02.2014 р. по 02.04.2014 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_10 у виді особистого зобов`язання залишити без змін.

Цивільні позови ОСОБА_7 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_10 , а також ОСОБА_23 до ОСОБА_10 «Про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого та моральної шкоди» - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 моральну шкоду в сумі 50 000 /п`ятдесят тисяч/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 моральну шкоду в сумі 100 000 /сто тисяч/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 моральну шкоду в сумі 50 000 /п`ятдесят тисяч/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 шкоду, завдану смертю потерпілого ОСОБА_7 щомісячно в сумі 2115 /дві тисячі сто п`ятнадцять /гривень 78 коп., починаючи з 09.02.2014 р. до 07.10.2021 р. включно.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 шкоду, завдану смертю потерпілого ОСОБА_7 щомісячно в сумі 2115 /дві тисячі сто п`ятнадцять /гривень 78 коп. починаючи з 09.02.2014 р. довічно.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальні витрати в сумі 4900 /чотири тисячі дев`ятсот/ гривень 48 коп. на користь держави.

Речові докази :

-два змиви крові, які знаходяться в паперовому пакеті /код НОМЕР_1 / в камері зберігання речових доказів Дарницького УП ГУНП у м. Києві за квитанцією № 76 знищити.

-кортик армійський, який поміщений в пакет НДЕКЦ № 0763772, футболку білого кольору, яка просякнута кров`ю та поміщена до поліетиленового пакету, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Дарницького УП ГУНП у м. Києві за квитанцією № 124 знищити;

-спортивні штани чорного кольору та спортивну кофту червоно-білого кольору ОСОБА_10 з плямами крові, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Дарницького УП ГУНП у м. Києві за квитанцією № 121 знищити;

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3