Справа № 583/466/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" жовтня 2019 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі :
слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
представника ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у судовому засіданні в м. Охтирка скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого в порядку ст. 303-307 КПК України, -

встановив:

23.09.2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого, в якій просить поновити строк для подачі даної скарги; зобов`язати слідчого СВ Охтирського ВП ГУНП в Сумській області повернути вилучене у нього майно: телефон Samsung j6 IMEI 1) НОМЕР_1 2) НОМЕР_2 з двома сім-картами НОМЕР_3 , телефон чорного кольору без написів з сенсорним екраном IMEI 1) НОМЕР_4 сім-карта НОМЕР_5 . Скаргу мотивує тим, що 28.08.2019 р. під час проведення у нього ( ОСОБА_3 ) обшуку були вилучені належні йому мобільні телефони Самсунг та Дукітел та сім-картки, які знаходилися в телефонах. Вважає, що його майно знаходиться в поліції незаконно та безпідставно, а слідчий не вчиняє передбачених законодавством України дій по поверненню майна. В протоколі обшуку вказано, що кримінальне провадження внесене до ЄРДР 12.02.2018 р., тобто злочин було вчинено у 2018 р., а вилучені телефони з сім-картами він ( ОСОБА_3 ) придбав лише в 2019 році, тобто вилучені телефони та сім-картки не можуть мати ніякого відношення до кримінального провадження № 0000106 від 12.02.2018 р. та мають бути йому повернуті. На свої запити 13.09.2019 р. він ( ОСОБА_3 ) отримав лист з прокуратури, в якому не було вказано, чи накладався арешт на майно. Після цього він звернувся до Охтирського міськрайонного суду з клопотанням про скасування арешту з майна та дізнався, що арешт не накладався, тому звернувся до суду з даною скаргою.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав та просить її задовольнити.

ОСОБА_3 , слідчий Охтирського ВП ГУНП в Сумській області та прокурор в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України - відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Встановлено, що Охтирським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000106 від 12.02.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 23.08.2019 р. надано дозвіл на проведення обшуку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою відшукання та вилучення знаряддя скоєння даного кримінального правопорушення, мобільних телефонів та SIM-карток, за допомогою яких він скоїв дане кримінальне правопорушення, або обговорював деталі скоєння із спільниками, одягу і взуття, в якому було скоєно кримінальне правопорушення, транспортного засобу, який міг використовуватись для його скоєння.

28.08.2019 р. слідчим СВ Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 на підставі ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.08.2019 року був проведений обшук в домоволодінні АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено: телефон Samsung j6 IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з двома сім-картами НОМЕР_3 , телефон чорного кольору без написів з сенсорним екраном IMEI НОМЕР_6 , НОМЕР_7 сім-карта НОМЕР_5 , паспорт, код, записна книжка.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.
Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
За викладених обставин вбачається, що скаргу подано уповноваженою особою, в передбачений законом спосіб та з урахуванням правил територіальної підсудністю для розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, які розглядаються слідчим суддею місцевого суду за місцем розташування органу досудового розслідування, що регламентовано ч. 1 ст. 306 КПК України.
Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
З матеріалів кримінального провадження № 0000106 від 12.02.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, вбачається, що арешт на майно, вилучене під час обшуку 28.08.2019 р. у домоволодінні в АДРЕСА_1 не накладався.

При цьому прямого дозволу на відшукування мобільного телефону Samsung j6 IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з двома сім-картами НОМЕР_3 та мобільного телефону чорного кольору без написів з сенсорним екраном IMEI НОМЕР_6 , НОМЕР_7 сім-карта НОМЕР_5 в ухвалі слідчого судді від 23.05.2019 р. не надавалось. Тобто вилучені під час обшуку мобільні телефони є тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.
Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Стороною обвинувачення не доведено та не надано доказів, які б давали підстави для утримання майна ОСОБА_3 , який не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні, оскільки доказів, які б могли свідчити, що вилучене майно є таким, що містить інформацію про факти підготовки, координування спланованих дій та вчинення кримінальних правопорушень, тобто, що є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні № 0000106 від 12.02.2018 р. не надано, приймаючи до уваги той факт, що ОСОБА_3 стверджує, що вказані телефони були ним придбані в 2019 році, тобто вже після вчинення кримінального правопорушення.
Так, при винесенні даного рішення слідчий суддя приймає до уваги, що обов`язок доведення існування, тієї обставини, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, КПК України покладається на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в матеріалах судового провадження за скаргою даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_3 належним йому майном.
Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Ятрідіс проти Греції" від 25.03.1999 р.). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року,). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
За встановлених обставин вбачається, що вилучене майно не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України. Крім того, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, а саме: мобільного телефону Samsung j6 IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з двома сім-картами НОМЕР_3 та мобільного телефону чорного кольору без написів з сенсорним екраном IMEI НОМЕР_6 , НОМЕР_7 сім-карта НОМЕР_5 , до суду протягом передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України строку не подавалося, тому має місце бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні майна, що вилучено під час проведення обшуку, яку необхідно усунути шляхом зобов`язання слідчого повернути тимчасово вилучене майно власнику, що узгоджується з приписами п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 169, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого з приводу неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000106 від 12.02.2018 р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, задовольнити.
Зобов`язати слідчого СВ Охтирського ВП ГУНП в Сумській області, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000106 від 12.02.2018 р., повернути ОСОБА_3 телефон Samsung j6 IMEI 1) НОМЕР_1 2) НОМЕР_2 з двома сім-картами НОМЕР_3 , телефон чорного кольору без написів з сенсорним екраном IMEI 1) НОМЕР_4 сім-карта НОМЕР_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Охтирського
міськрайонного суду ОСОБА_1