справа № 588/1860/19
провадження № 1-кп/588/126/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2019 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тростянці кримінальне провадження відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тростянець Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який працює помічником машиніста у виробничому підрозділі «Локомотивне ДЕПО Смородине» регіональної філії «Південна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України,

за участі учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 07.09.2019 року близько 09 години на вулиці Привокзальна у с.Кам`янка Тростянецького району Сумської області, наздогнавши свою колишню співмешканку ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час сварки, стоячи з правої сторони на відстані витягнутої руки від ОСОБА_6 наніс один удар кулаком правої руки в область її правої вушної раковини. Після завданого ОСОБА_5 удару, ОСОБА_6 упала на землю, відчувши сильний різкий біль, в області правої щелепи та вуха. Від падіння потерпіла ОСОБА_6 вдарилась передньою поверхнею правого колінного суглоба.

Внаслідок указаних умисних протиправних дій ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження у вигляді синця в правій завушній ділянці, лінійної форми розміром 1,8х0,4 см, а також синця невизначеної форми по передньо-боковій поверхні правого колінного суглобу з переходом на бокову поверхню верхньої третини правої гомілки розміром 12х7 см.

Не зупинившись на вчиненому, на наступний день 08.09.2019 року близько 16 годин 20 хвилин на вул.Привокзальна в с.Кам`янка Тростянецького району Сумської області, коли ОСОБА_6 направлялася додому з потягу ОСОБА_5 підійшов до потерпілої ззаду та штовхнув її у спину долонями обох рук, внаслідок чого ОСОБА_6 впала на землю на лівий бік, вдарившись задньою поверхнею лівої гомілки. Скориставшись тим, що ОСОБА_6 знаходилась у положенні лежачи, ОСОБА_5 підбіг до потерпілої ближче, нахилився над нею і наніс кулаками обох рук два удари по обличчю: перший удар в праве око, а другий в праву щелепу. Після цього ОСОБА_5 взяв сумку потерпілої та наніс нею ще один удар сумкою в обличчя з правої сторони в область ока та щелепи.

Внаслідок таких умисних протиправних дій ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження у вигляді: синця на верхньому віці правого ока розміром 0,3х1 см, вираженого набряку в окружності правого ока з переходом на виличну ділянку та ділянку правої щоки, розміром 8х4,5 см, синця по задній поверхні лівої гомілки в верхній третині синець невизначеної форми розміром 3,5х2,5 см.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 за пред`явленим йому обвинуваченням винним себе визнав повністю, не оспорив обставин, викладених в обвинувальному акті, і суду показав, що з потерпілою ОСОБА_6 деякий час вони проживали разом без реєстрації шлюбу, але вже до подій у вересні 2019 року припинили спільне проживання. Вранці близько 10 години 07 вересня 2019 року вони зустрілись по дорозі додому із залізничного вокзалу на вул.Привокзальній у с.Кам`янка. В ході розмови виникла сварка, у процесі якої ОСОБА_6 нахилилась і двічі кинула в обличчя обвинуваченого жменю піску. ОСОБА_5 пояснив, що саме у відповідь на це він вдарив ОСОБА_6 правою рукою у ділянку її вуха. Потерпіла впала від удару, почала кричати, що її вбивають. Після цього обвинувачений вказав, що залишив ОСОБА_6 , попрямував до себе додому. Наступного дня 08 вересня 2019 року увечері близько 16 години, також прямуючи додому з потягу на вул.Привокзальній у с.Кам`янка побачив попереду потерпілу, вирішив наздогнати. Спочатку спитав її про те навіщо вона вчора кинула йому в обличчя пісок, а потім штовхнув її у спину двома руками, від чого ОСОБА_6 впала. Коли потерпіла почала підніматись обвинувачений вказав, що продовжив удари, зокрема наніс два удари кулаком по її обличчю в ділянку щелепи та ока, а після цього взяв її жіночу сумку і кинувши її в обличчя наніс ще один удар. Після цього обвинувачений залишив потерпілу, пішов додому, а вона зібравши свої речі пішла у бік залізничного вокзалу.
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні суду показала, що разом з ОСОБА_5 вони проживали спільно однією родиною, але до подійу вересні 2019 року, які пов`язані з її побиттям вони з обвинуваченим вже не проживали разом близько півроку. 07.09.2019 року потерпіла, вранці повернувшись рейковим автобусом з м.Тростянця до с.Кам`янка, де вона проживала, з вокзалу прямувала додому. ОСОБА_5 в цей час її наздогнав, між ними почалась сварка. Щоб її припинити, потерпіла кинула в обвинуваченого жменю піску, і нахилившись за другою, будучи майже навколішки, раптово відчула біль і впала. Знаходячись полулежачи на землі відчула, що болить увесь правий бік, щелепа та вухо. Після цього за поясненнями потерпілої ОСОБА_5 пішов далі, а вона - додому, де до вечора лежала через погане почуття від отриманого удару і падіння. Просила мати приїхати допомогти їй, оскільки має двох неповнолітніх доньок. Наступного дня вирішила звернутись до Тростянецької районної лікарні за медичною допомогою. У лікарні були зафіксовані синці, провели рентгенологічні дослідження, хірург висловив підозру про можливий струс мозку. У лікарні їй запропонували залишитись на стаціонарне лікування, але потерпіла відмовилась через те, що немає на кого залишити 10-річних доньок-близнюків. Після лікарні потерпіла у відділенні поліції подала заяву за фактом заподіяння їй тілесних ушкоджень. ОСОБА_6 зазначила, що це вже був не перший випадок її побиття ОСОБА_5 . У 2018 році вона пробачила йому, але через те, що це повторилось, вона вирішила, що це не повинно залишитись безкарним. Пробувши у відділенні поліції після лікарні близько двох годин, вона потягом повернулась з м.Тростянця до с.Кам`янка. Прямуючи по вул.Привокзальна у с.Кам`янка додому біля містка, вона відчула, що її зі спини хтось штовхнув. ОСОБА_6 вказала, що від поштовху вона впала, обернулась і побачила ОСОБА_5 , який будучи менше її на зріст, скориставшись, що вона лежить, продовжив наносити удари по обличчю, приговорюючи погрози за те, що вона звернулась до поліції із заявою проти нього з приводу її побиття напередодні. Після цього він взяв її жіночу сумку, яку вона при падінні випустила з рук, і нею наніс ще один удар по обличчю. Від фурнітури на сумці навіть залишився слід на обличчі. З метою захисту потерпіла почала кричати і з двору поблизу вийшли жінки, після чого ОСОБА_5 одразу пішов. ОСОБА_6 повідомила, що оскільки вона побоялась йти додому сама, хвилюючись, що обвинувачений її перестріне і продовжить свої дії, вона пішла до вокзалу до знайомої чергової, щоб зателефонувати батьку, якого хотіла просити приїхати і забрати її.
ОСОБА_6 зазначила, що після цих подій ОСОБА_5 жодного разу не вибачався, навпаки телефонував і висловлював образи і погрози, вимагав, щоб вона не зверталась до поліції.
Показання обвинуваченого та потерпілої у частині часу, місця, способу і механізму заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, кількості ударів та їх локалізації узгоджуються між собою, не містять протиріч і підтверджують повністю обставини пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення.
Висновок судово-медичної експертизи ОСОБА_6 від 04.10.2019 року № 110 доводить, що виявлені у потерпілої тілесні ушкодження по тривалості розладу здоров`я кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які мають скороминущі наслідки тривалістю не більше шести днів (а.с.39-40).
Визнавши на підставі частини 3 статті 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим і потерпілою змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, враховуючи думку прокурора, суд обмежився допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням висновку судово-медичної експертизи та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та потерпілої.
За таких обставин, суд вважає вину ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні доведеною повністю.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за частиною 1 статті 125 КК України, тобто як умисне легке тілесне ушкодження.
При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке належить до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, працює, розлучений, неповнолітніх дітей не має, за місцем роботи характеризуються позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває (а.с.41-48).
Як пом`якшуючі вину обставини суд відповідно до статті 66 КК України визнає активне сприяння обвинуваченого у розкритті злочину, оскільки він добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.
При цьому суд не знаходить підстав для встановлення такої пом`якшуючої вину обставини як щире каяття обвинуваченого, виходячи з таких мотивів.
Щирим каяттям є критична оцінка обвинуваченим своєї поведінки, висловлення твердого наміру не допускати подібних вчинків у майбутньому, вибачення та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації, зменшення негативних наслідків своєї протиправної поведінки (наприклад, добровільним відшкодуванням завданої шкоди), а не лише формальна вказівка обвинуваченого на визнання своєї вини.
Повертаючись до обставин цього кримінального провадження, слід зазначити, що обвинувачений визнав, що з часу заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень і до початку судового розгляду не вибачався перед ОСОБА_6 , допомогу та компенсацію моральних страждань не пропонував.
Саме по собі визнання ОСОБА_5 своєї провини під час судового розгляду, ураховуючи його показання в суді, не вказує, що його зізнання стало результатом тривалого роздуму, внутрішньої боротьби та психологічної переорієнтації. Навпаки під час надання свідчень і протягом всього розгляду обвинувачений намагався виправдати свої насильницькі дії по відношенню до потерпілої. Висловлення ОСОБА_5 слів вибачення перед потерпілою лише в судовому засіданні за перебігом майже двох місяців після подій на переконання суду свідчить про відсутність у нього щирого жалю з приводу скоєного та осуду своїх протиправних дій, тобто про відсутність ознак щирого каяття.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до статті 67 КК України, не встановлено.
Отже, з огляду на викладені вище обставини та дані про особу обвинуваченого, які суд відповідно до статті 65 КК України має враховувати при призначенні покарання, а також з огляду на вчинення двох епізодів кримінального правопорушення, передбаченого статтею 125 КК України протягом двох днів поспіль, ураховуючи позицію потерпілої щодо покарання та досудову доповідь органу з питань пробації з висновком про середній ризик повторного вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення (а.с.27, 28), суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді виправних робіт на мінімальний строк, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Потерпіла ОСОБА_6 пред`явила цивільний позов до обвинуваченого, в якому просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь моральну шкоду, спричинену злочином в сумі 10000 грн. Свої вимоги потерпіла мотивувала тим, що протиправними діями обвинуваченого було завдано шкоди її здоров`ю, вона зазнавала болю під час численних ударів по голові, тілу і доки не загоїлись рани. Потерпіла витрачала кошти та зусилля на лікування наслідків побиття, які були видимими на обличчі протягом декількох тижнів, змінилось коло її спілкування. Водити і забирати двох доньок-близнят до школи було проблемою через синці на обличчі. У селі, де проживає потерпіла, її побиття набуло розголосу і стало предметом обговорення. Все це викликало у потерпілої моральні страждання, відчуття приниження. ОСОБА_6 вважала, що пробачення нею попередніх неодноразових неправомірних дій ОСОБА_5 по відношенню до неї та його безкарність породили подальші насильницькі дії, які стали предметом цього кримінального провадження. Суму моральної шкоди потерпіла визначила з урахуванням тривалості та інтенсивності моральних страждань, неодноразовості неправомірних дій та наслідків у виді шкоди здоров`ю (а.с.31,32).
Обвинувачений ОСОБА_5 цивільний позов визнав частково в сумі 500 грн., в іншій частині - заперечив, посилаючись на надмірний на його думку розмір моральної шкоди, який визначила ОСОБА_6 .
Вирішуючи цивільний позов потерпілої у кримінальному провадженні, суд виходить з таких мотивів.
Відповідно до статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Предметом цивільного позову може бути, зокрема, моральна шкоди, яка полягає у втратах немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, заподіяних потерпілому протиправними діями обвинуваченого. Суд ухвалює рішення за результатами судового розгляду кримінального провадження, у межах якого пред`являвся цивільний позов.
Згідно із статтями 23, 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності вини, грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Оцінюючи у сукупності пояснення потерпілої, висновок судово-медичної експертизи, суд дійшов висновку, що в результаті спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 зазнала фізичного болю, приниження її честі та гідності, що привезло до змін у звичайному циклі її життя, пристосування до негативних умов існування. Суд враховує, що потерпіла є інвалідом ІІ групи внаслідок загального захворювання (а.с.50), її тілесні ушкодження мали видимий характер, локалізувались на обличчі, що породжує сильні душевні переживання, викликає почуття сорому, особливо у мешканки невеликої територіальної громади - села. Те, що заподіяння тілесних ушкоджень мало місце протягом двох днів поспіль, цілком природньо викликало у потерпілої почуття страху і безсилля перед подальшими можливими зустрічами з обвинуваченим. Отже, з огляду на характер та глибину моральних страждань, їх тривалість, інтенсивність, а також ураховуючи кількість епізодів, останній з яких заподіяв, ураховуючи характер ударів, найбільший фізичний біль та сильніші внутрішні переживання, керуючись принципом розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої 8000 грн. у рахунок компенсації моральної шкоди.
Отже, цивільний позов підлягає частковому задоволенню.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 128, 129, 368-374, 392, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 125 КК України та призначити йому покарання у виді виправних робіт за місцем роботи строком на 6 (шість) місяців з відрахуванням із заробітку 10% в дохід держави.
Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.моральної шкоди, завданої злочином.
У задоволенні інших вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1