УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0004716 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Черкаської області, Монастирищенського району, село Нове Місто, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 квітня 2019 року продовжено ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів до 24 червня 2019 року, включно.

Таке рішення суду вмотивовано тим, що наявні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість обвинуваченого ОСОБА_5 перебуваючи на волі переховуватись від суду, а також можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

В доводах апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що ризики про які йдеться в ухвалі, перестали існувати. Крім того вказує, що всі свідки допитані, експертизи проведені, докази зібрані, що спростовує доводи про те, що він зможе перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Апелянт звертає увагу на те, що він утримується під вартою з 01 листопада 2017 року по теперішній час, при цьому за весь час не має жодного порушення режиму.
Обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що він є єдиним годувальником в сім`ї, на його утриманні хвора матір пенсіонерка.
Крім того, апелянт звертає увагу на те, що він подав до суду клопотання про перекваліфікацію злочину із ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України, при цьому зазначає, що прокурор не заперечував щодо такої перекваліфікації.

Під час апеляційного розгляду прокурор, заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час розгляду клопотання суд встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_5 зможе переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Також суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованого злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого та ті обставини, що у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, на підставі чого суд дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 . Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відтак, колегія суддів вважає, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
За сукупності таких обставин, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.
Керуючись, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 19 квітня 2019 року, якою продовжено ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів до 24 червня 2019 року, включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3