Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6325/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №296/6325/18 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 01 липня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, українця, громадянина України, освіта незакінчена вища, розлученого, який має на утриманні малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 27.11.2018 року Житомирським апеляційним судом за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 190, ч.3 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки,

обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин справи, правильність кваліфікації дій та доведеності його вини, просить вирок суду в частині зарахування строку попереднього ув`язнення змінити та зарахувати йому у строк відбування покарання строк його перебування під вартою з 04.10.2017 року по 07.02.2018 року за вироком Житомирського апеляційного суду від 27.11.2018 року, а також період з 19 серпня 2018 року по теперішній час, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.
Прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , в якому просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін та вказав про безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.
Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 01 липня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України з урахуванням вироку Житомирського апеляційного суду від 27.11.2018 р. призначено ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом часткового складання покарань у виді 4 (чотирьох) років 2 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту затримання, тобто з 19.08.2018р.
Зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 в строк покарання час перебування під вартою з 04.10.2017р. по 07.02.2018р. включно.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_7 залишено попередній у вигляді тримання під вартою.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 3000 (три тисячі) гривень завданої матеріальної шкоди.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 25.05.2018 року у невстановлений слідством час у ОСОБА_7 , який перебував в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , яка належить його батьку, ОСОБА_10 , виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, що належить його батьку.
Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, за вказаних вище обставин, ОСОБА_7 , враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що його злочинні дії ніким не помічені та залишаються таємними, перебуваючи всередині вказаної квартири, а саме у коридорі, де за диваном знаходилось килимове покриття, ОСОБА_7 таємно повторно викрав майно, що належить ОСОБА_10 , а саме килимове покриття, темно помаранчевого кольору, марки «Gora», розміром 3 метри на 1 метр 80 сантиметрів, вартістю 650 гривень.
Після чого, з метою доведення свого злочинного умислу, направленого на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення злочину залишив та розпорядився в подальшому викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_7 таємно повторно з коридору квартири АДРЕСА_2 викрав чуже майно, що належить ОСОБА_10 , чим завдав останньому матеріальної шкоди на загальну суму 650 гривень 00 копійок.
Крім того, у достовірно невстановлений органом досудового розслідування час, але не раніше 21 год. 00 хв. 15.07.2018 року та не пізніше 08 год. 30 хв. 16.07.2018 року ОСОБА_7 перебував у приміщенні кафе «Шаурманія», що за адресою у м. Житомирі, вул. В. Бердичівська, 22, де помітив грошові кошти в сумі 3000 гривень та кавову машину фірми «Rheavenders» у корпусі чорного кольору, які належали ОСОБА_9 .
В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів та кавової машини фірми «Rheavenders» у корпусі чорного кольору.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким не поміченими, у цей день, час та місці умисно, повторно, таємно викрав грошові кошти в сумі 3000 гривень та кавову машину фірми «Rheavenders» у корпусі чорного кольору, вартістю 15 000 гривень.
З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі, місце скоєння злочину залишив та розпорядився майном на власний розсуд.
Таким чином, в результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 спричинено матеріального збитку на загальну суму 18 000 гривень.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненому повторно, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та ніким з можливих апелянтів не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України.

Покарання, яке призначене обвинуваченому ОСОБА_7 з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, в апеляційній скарзі не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо зарахування строку його попереднього ув`язнення з 04.10.2017 року по 07.02.2018 року (за вироком Житомирського апеляційного суду від 27.11.2018 року) та з 19.08.2018 року по теперішній час в строк покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Так, відповідно до п.106 Постанови ВП Верховного Суду від 29.08.2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що згідно вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 07.02.2018 року першій злочин ОСОБА_7 скоїв 05.03.2017 року, але запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до нього було застосовано 04.10.2017 року. За вказаним вироком ОСОБА_7 було засуджено до 4 років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 3 роки. Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили змінено з тримання під вартою на особисте зобов`язання. Зараховано до терміну відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 04.10.2017 року по 07.02.2018 року включно (а.с.122-124 т.1).

Вироком Житомирського апеляційного суду від 27.11.2018 року зазначений вирок скасовано в частині призначення покарання та ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання. В решті вирок залишено без зміни (т.1 а.п.221-224).

Згідно повідомлення ГУ НП в Житомирській області обвинуваченого ОСОБА_7 затримано 19.08.2018 року на підставі ухвали Корольовського районного суду м.Житомира від 10.08.2018 року в межах даного кримінального провадження № 0002294 (а.п.40, 43 т.1).

Отже, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_11 скоїв злочин 05.03.2017 року, тобто до 20.06.2017 року, проте запобіжний захід у виді тримання під вартою до нього було застосовано лише з 04.10.2017 року по 07.02.2018 року, тобто не під час дії Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зарахування обвинуваченому ОСОБА_7 в строк покарання час його перебування під вартою з 04.10.2017 року по 07.02.2018 року включно на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017 року. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в п.106 Постанови ВП Верховного Суду від 29.08.2018 року.

Крім того, ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 20.08.2018 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 в межах кримінального провадження № 0002909 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 19.08.2018 року (а.п.169-171 т.1), тобто вказаний запобіжний захід також обраний в період дії Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017 року за злочин, який скоєно ОСОБА_7 у 2018 році, що відповідає правовому висновку, зазначеному у п.107 Постанови ВП ВС від 29.08.2018р. (т.1 а.п.169-171).

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при застосуванні положень ч.5 ст.72 КК України обґрунтовано застосовано редакцію даного закону за № 2046-VIII від 18.05.2017 року.

Апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, тому підстав для його зміни немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 01 липня 2019 року, щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: