КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 12.08.2019 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лопухово Тячівського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_6 частково приєднано до покарання за цим вироком невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м.Києві від 08.06.2018 і призначено остаточне покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Городня Ічнянського району Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винуватими у тому, що вони 21.11.2018 року приблизно о 04 годині 50 хвилин, знаходячись по пр. Маяковського, 81-Б в м. Києві, переслідуючи корисливий мотив, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднаний із проникненням у інше приміщення, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, проникли до підвального приміщення, де діючи відповідно до попередньо розподілених ролей, ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_6 металеві плоскогубці, ОСОБА_6 почав спостерігати за навколишньою обстановкою з метою попередження ОСОБА_7 у разі появи сторонніх осіб, а ОСОБА_7 в цей час за допомогою металевих плоскогубців зрізав кабель інтернет-обладнання «UTP кат.5е», 16 лінків розміром кожна 7 метрів, всього 112 метрів, вартістю 695 гривень 73 копійки, кабель інтернет-обладнання «UTP CCA Cat5e 24AWG x 4P Solid 0.5», 3 лінки, розміром кожна 7 метрів, всього 21 метр, вартістю 139 гривень 15 копійок, загальною вартістю 834 гривні 88 копійок, які належать ПрАТ «Індустріал Медіа Нетворк», та кабель інтернет-обладнання «UTP CAT5t 4P 24AWG PVC W305m Pull Box», розміром 200 метрів, загальною вартістю 1352 гривні, який належить ТОВ «Фрінет». Тим самим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб в подальшому намагалися дане чуже майно таємно викрасти, однак довести свій злочинний намір до кінця та розпорядитись вказаним майном не змогли з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками охорони.
Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та закрити провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України через невстановлення достатніх доказів для доведення його винуватості і вичерпані можливості їх отримати.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, ОСОБА_6 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та упередженість судового розгляду. Зокрема зазначає, що суд не надав належної оцінки його показанням та показанням обвинуваченого ОСОБА_7 в тій частині, що злочин було вчинено ОСОБА_9 самостійно, без попередньої змови, а вилучені у нього на місці злочину плоскогубці йому непомітно поклали у кишеню працівники поліції. При цьому суд взяв до уваги неправдиві покази працівників поліції, які заінтересовані у розгляді справи. Покази свідка ОСОБА_10 вказують на затримання двох осіб, але не свідчать про попередню змову і розподіл ролей. Також вказує на порушення судом його прав, яке полягало у ненаданні йому можливості зачитати у судовому засіданні письмових пояснень щодо обставин події.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, зменшити йому розмір призначеного покарання та звільнити від його відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, ОСОБА_7 посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості. Зокрема зазначає, що суд при призначенні покарання не повною мірою врахував визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину та його особу.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинувачених, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив надані сторонами докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України, ґрунтуються на досліджених в ході судового розгляду доказах показаннях представника потерпілого ОСОБА_11 ; показаннях свідка ОСОБА_12 , який виявив на місці вчинення злочину мішок з проводами, а трохи далі двох чоловіків, які намагалися ховатися; показаннях свідка ОСОБА_13 , згідно яких під час обстеження підвального приміщення було виявлено мішок з інтернет-кабелем та двох осіб, які намагалися сховатися, а у ОСОБА_6 в кармані були виявлені плоскогубці з червоними ручками; показаннях свідка ОСОБА_14 ; протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.11.2018 р.; довідках №1081 від 21.11.2018 р., №394 від 21.11.2018 р. щодо вартості викраденого; протоколі огляду місця події від 21.11.2018 р., відповідно до якого на місці злочину було виявлено білий мішок з різними кабелями; протоколі затримання ОСОБА_6 від 21.11.2018 р., згідно якого під час затримання у нього було виявлено та вилучено знаряддя вчинення злочину.

Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості, не містять розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку суду щодо винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.
При цьому суд першої інстанції дав оцінку всім доказам у справі та зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, обґрунтовано дійшов висновку про неправдивість показань ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині не причетності ОСОБА_6 до вчинення злочину.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та правильно кваліфікував їхні дії.
Підстав для дослідження доказів в судовому засіданні апеляційного суду колегія суддів не вбачає, відповідних клопотань у судовому засіданні апеляційного суду не надходило.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують покарання.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, даних про його особу, відсутності обставин, що пом`якшують покарання, наявності обставини, що обтяжує покарання рецидиву злочину, суд першої інстанції правильно обрав йому розмір покарання в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст. 68 КК України.

Таким чином, судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі ОСОБА_7 та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 в частині, що суд не повною мірою врахував визнання ним вини, щире каяття та сприяння розкриттю злочину, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки останній фактично вину за пред`явленим обвинуваченням не визнав, фактичні обставини вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб також не визнав.
Разом з тим, призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд необґрунтовано призначив йому покарання більше за розміром від покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 .
Так, апеляційний суд враховує однаковий характер та ступінь участі кожного обвинуваченого у вчиненому злочині, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставини, що обтяжує покарання рецидиву злочину у кожного обвинуваченого, приблизно однакові дані, що характеризують їх особи.

З огляду на викладене, колегія суддів в порядку ч.2 ст. 404 КПК України приходить до висновку про необхідність пом`якшення призначеного ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України покарання до 3 років 6 місяців позбавлення волі, а також призначеного йому на підставі ст.71 КК України остаточного покарання до 3 років 9 місяців позбавлення волі.
Саме такий розмір покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_6 , є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігатиме вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
За таких обставин, апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а вирок суду підлягає зміні в частині призначеного засудженому ОСОБА_6 покарання шляхом його пом`якшення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без задоволення.
В порядку ч.2 ст.404 КПК України вирок Деснянського районного суду м. Києва від 12.08.2019 року щодо ОСОБА_6 змінити, пом`якшивши ОСОБА_6 призначене за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України покарання до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Пом`якшити ОСОБА_6 остаточне покарання, призначене на підставі ст. 71 КК України за сукупністю злочинів до 3 років 9 місяців позбавлення волі.
В решті вирок Деснянського районного суду м. Києва від 12.08.2019 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3