КИЇВСЬКЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 - ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000105 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року, яким
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Запруддя, Рокитнянського р-ну, Київської обл., який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
за участю сторін судового провадження
прокурорів - ОСОБА_7
ОСОБА_8
представника потерпілої - ОСОБА_9
захисника - ОСОБА_10
обвинуваченого - ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що 21 лютого 2017 року приблизно о 07.04 год., керуючи технічно справним автомобілем «Chevrolet Aveo» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , рухаючись по середній смузі руху вул. Тростянецької зі сторони вул. Ревуцького в напрямку вул. Вербицького, зупинився за нерегульованим пішохідним переходом, який знаходиться біля буд. 2 по вул. Тростянецькій в м. Києві.
В цей час позаду зазначеного автомобіля рухалась пішохід ОСОБА_12 , яка перетинала проїзну частину вул. Тростянецької по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно руху автомобіля «Chevrolet Aveo» державний номерний знак НОМЕР_1 .
Під час руху ОСОБА_6 допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1 та 10.10 ПДРУкраїни, якими передбачено:

- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
- підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим транспортом у дорозі;
- п. 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п. 10.10: забороняється рух транспортних засобів заднім ходом на автомагістралях, дорогах для автомобілів, залізничних переїздах, пішохідних переходах, перехрестях, мостах, шляхопроводах, естакадах, у тунелях, на виїздах і виїздах з них, в також на ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи недостатньою видимістю. Дозволяється руху заднім ходом на дорогах з одностороннім рухом за умови дотримання вимог пункту 10.9 цих Правил та неможливості під`їхати до об`єкта іншим чином.
Порушення вищевказаних вимог ПДР України з боку ОСОБА_6 виявились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем «Chevrolet Aveo» державний номерний знак НОМЕР_1 перед початком та під час руху заднім ходом по нерегульованому пішохідному переході, по якому заборонено рух, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого на вказаному нерегульованому пішохідному переході навпроти будинку № 2 по вул. Тростянецькій в м. Києві здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_12 .
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: навколоочні синці з обох сторін; лінійний перелом лобної кістки; зліва у скроневих частках, білатерально у лобних частках крововиливи у речовину головного мозку, з явищами геморагічного набряку, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.
Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1 та 10.10 ПДР України водієм ОСОБА_6 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Цим же вироком вирішено питання цивільного позову, речових доказів, судових витрат.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу,в якій просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 роки.
Вимоги апеляційної скарги прокурор обґрунтовує тим, що суд при вирішенні питання про призначення покарання без позбавлення права керування транспортним засобом не врахував суспільну небезпеку скоєного злочину, наслідків, завданих діями обвинуваченого, що призвело до отримання потерпілою тяжких тілесних ушкоджень, та в результаті призначив надто м`яке покарання.
Також прокурор звертає увагу на те, що суд жодним чином не мотивував незастосування до обвинуваченого позбавлення права керування транспортним засобом, те, що джерело доходу останнього не пов`язано з керуванням транспортним засобом.
Крім того, прокурор в апеляційній скарзі наголошує на тому, що суд не надав належної оцінки ступеню тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. З урахуванням наведеного вважає, що судом належним чином не надано оцінку ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а вирок суду є несправедливим через м`якість.

Не погоджуючись з апеляційної скаргою прокурора, представник потерпілої подав заперечення, в який, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, покарання призначеним правильно, оскільки обвинувачений в судовому засіданні щиро розкаявся, зобов`язався відшкодувати потерпілій грошові кошти, які нею потрачені на лікування, а також обвинувачений частково їх сплатив та тим самим показав свої наміри щодо виконання свого зобов`язання, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Окрім того, представник потерпілої зазначив, що обвинувачений, перебуваючи на волі та маючи права керування транспортним засобом, реалізує своє право на працевлаштування та зможе виплачувати потерпілій грошові кошти потрачені на лікування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника потерпілої, який в суді апеляційної інстанції покладався на розсуд суду, враховуючи те, що протягом цього часу обвинувачений переніс захворювання, яка позбавляє його можливості керувати транспортним засобом, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та за клопотанням прокурора докази, які характеризують особу обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження та журналу судового засідання, фактичні обставини кримінального правопорушення ніким не оспорювалися і докази відносно них, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, а тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, які не оспорюються і в апеляційній скарзі прокурора, згідно з положеннями ч. 2 ст. 394 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

Дії обвинуваченого за визнаних судом першої інстанції встановленими фактичних обставин кримінального правопорушення правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку злочину при обставинах, встановлених судом, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України в апеляції прокурора не оспорюються.

При призначенні покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції враховані характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, думку представника потерпілої, який просив призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття, за відсутності обставин, що обтяжують покарання.
Врахувавши вказані обставини, суд дійшов висновку про можливість обрання ОСОБА_6 покарання з урахуванням можливості його виправлення без ізоляції від суспільства відповідно до ст. 75 КК України без позбавлення права керування транспортними засобами, та призначив обвинуваченому за ч. 2 ст. 286 КК України основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної частини у виді 4 років позбавлення волі, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, звільнивши від покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
В апеляційній скарзі прокурора не заперечуються висновки суду щодо виду та розміру основного покарання, призначеного ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі на 4 роки, підстави його звільнення від відбування основного покарання згідно з вимогами ст. 75 КК Українита визначена вироком суду тривалість іспитового строку 2 роки.

Разом з тим, прокурором в апеляційній скарзі викладені доводи щодо неправильного застосування кримінального закону при призначенні покарання ОСОБА_6 в частині безпідставного незастосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, і колегія суддів вважає їх обґрунтованими.

Санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено альтернативне додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

З резолютивної частини вироку щодо ОСОБА_6 вбачається, що суд не призначив обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, а в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції, в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, не навів мотивів, якими він керувався, не призначаючи обвинуваченому додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Колегія суддів враховує, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення ЄСПЛ у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («OHalloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року).

З огляду на характер допущених обвинуваченим грубих порушень вимог Правил дорожнього руху, внаслідок яких потерпілій були завдані в сукупності тяжкі тілесні ушкодження, колегія суддів вважає, що це є достатньою підставою для застосування до ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а тому у зв`язку з необхідністю застосування до обвинуваченого додаткового покарання, яке не було застосовано судом першої інстанції, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням в цій частині судом апеляційної інстанції свого вироку на підставі п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України.

При призначенні ОСОБА_6 основного покарання за ч. 2 ст. 286 КК України колегія суддів враховує такі ж обставини, що були враховані судом першої інстанції,а також те, що в апеляції прокурора не заперечуються висновки суду в частині призначення ОСОБА_6 виду та розміру основного покарання, і прокурор після скасування вироку в частині призначеного покарання пропонує призначити обвинуваченому таке ж основне покарання, як призначив суд першої інстанції, та призначає ОСОБА_6 той сам вид і розмір основного покарання, що призначений судом першої інстанції.

Також колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами з підстав, які наведені вище у цьому вироку.

З урахуванням того, що висновок суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України в апеляції прокурора не заперечується, колегія суддів вважає, що обвинуваченого слід звільнити від відбування основного покарання з мотивів, наведених у вироку суду першої інстанції, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, які покладені на нього вироком суду, який наразі оскаржується.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення .

Керуючись ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України скасувати в частині призначення покарання.

Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України основне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком два роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

_______________________ ____________________________ ____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3