Єдиний унікальний номер №446/2091/18
Провадження №1-кп/440/64/2019
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року

Буський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000254, про обвинувачення:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Галле ФРН, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта середня-спеціальна, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 15 жовтня 2019 року за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі,

за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 296 КК України,

та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ушковичі Перемишлянського району Львівської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, працюючого механіком ТзОВ «ЛембергМіт»,зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні малолітню дитину, раніше судимого вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 23.09.2014 року за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі (звільнений з місць позбавлення волі 03.02.2017 року), -

за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в :
У період часу з 31 березня 2014 року до 02 квітня 2014 року, ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Тишиця Кам`янка-Бузького району Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом підбору ключа, проник в гаражне приміщення, що розташоване на господарстві ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав зварювальний апарат кустарного виробництва, бензинову ланцюгову пилу марки «Майстер Данило МД-БЛП-0236», вартістю 909,50 грн.; ручну газонокосарку марки «Томkіng ТК40F-43», вартістю 637,50 грн.; зарядний пристрій марки «ВУ-71М», вартістю 230,00 грн.; електродриль марки «Powertec PT108», вартістю 180,00 грн.; лобзикову пилу марки «ТЕ-5202Е-11», вартістю 180,00 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 2137,00 грн.

Крім того, в ніч на 26 серпня 2017 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в смт. Новий Яричів Кам`янка-Бузького району Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом розбиття пластикового вікна, проник у магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований в АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_11 , звідки таємно викрав гроші в сумі 500 грн., дві упаковки сосисок «Молочні» загальною вартістю 144 грн., 2 кг ковбаси «Царська» загальною вартістю 160 грн. та печива на загальну суму 96 грн., завдавши матеріальної шкоди потерпілій на загальну суму 900 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вищевказаними діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно та поєднану із проникненням у інше приміщення, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім цього, 14 червня 2018 року близько 02 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в смт. Новий Яричів Кам`янка-Бузького району Львівської області, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом розбиття навісного замка, проник на територію господарства, що знаходиться в АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_12 , звідки незаконно заволодів мопедом марки «Viper», моделі «ZS50», р.н. НОМЕР_1 , 2008 р.в., вартістю 2350,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане із проникненням у інше сховище, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , діючи групою осіб з ОСОБА_6 , 29 серпня 2018 року близько 00 год. 20 хв., знаходячись поблизу кафе-бару «Фелічіта» в смт. Новий Яричів по вул. Богуна Кам`янка-Бузького району Львівської області, діючи з особливою зухвалістю, демонструючи явну неповагу до існуючих правил поведінки у суспільстві та інших соціальних цінностей, прагнучи принизити потерпілого ОСОБА_13 , спричинили йому синець на обличчі зліва та множинні садна обличчі справа, садно на правій нижній кінцівці, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вищевказаними діями скоїли хуліганство, тобто порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 , 29 серпня 2018 близько 00 год. 20 хв., маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаходячись поблизу кафе-бару «Фелічіта» в смт. Новий Яричів по вул. Богуна Кам`янка-Бузького району Львівської області, після вчинення хуліганських дій відносно потерпілого ОСОБА_13 , який являється користувачем автомобіля марки «Volksvagen» моделі «Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 та перебував за кермом, пересадили його на заднє сидіння автомобіля. Після цього, всупереч волі потерпілого, ОСОБА_6 сів у салон на пасажирське сидіння, а ОСОБА_4 сівши за кермо автомобіля, запустив його двигун та попрямував по вул. Незалежності в смт. Новий Яричів Кам`янка-Бузького району Львівської області у сторону с. Старий Яричів Кам`янка-Бузького району Львівської області, таким чином незаконно заволоділи нерозмитненим і незареєстрованим в Україні автомобілем марки «Volksvagen» моделі «Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість якого становить 13 803,52 грн. У той момент, коли вищевказаний транспортний засіб рухався поблизу місцевої церкви в с. Старий Яричів Кам`янка-Бузького району Львівської області, потерпілого ОСОБА_13 було виштовхано з салону, а автомобіль було покинуто по вул. Шашкевича в смт. Новий Яричів поблизу кафе-бару «Фелічіта», залишивши місце події.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вищевказаними діями скоїли незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.

До таких висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обвинувачення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.
Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Зокрема, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю та повідомив по факту протиправних дій щодо потерпілого ОСОБА_13 про те, що ввечері 28.08.2018 року він знаходився поруч бару «Фелічіта» в смт. Новий Яричів Кам`янка-Бузького району, де побачивши ОСОБА_13 , обвинувачений забрав ключі від автомобіля останнього марки «Фольксваген Гольф» умисно наніс йому декілька ударів руками по голові й тулубу, після чого відкривши задню дверку його автомобіля, взяв потерпілого руками за куртку та заштовхнув на заднє сидіння. Згодом він сів за кермо вказаного автомобіля, покликавши ОСОБА_6 і ОСОБА_14 , які сіли на заднє сидіння автомобіля, обвинувачений поїхав до с. Старий Яричів Кам`янка-Бузького району з метою налякати потерпілого. Через деякий час потерпілий зі своїм знайомим під час руху автомобіля вискочили через відчинену задню дверку з нього, після чого вони повернулися назад до бару «Фелічіта», де біля бару ОСОБА_4 залишив транспортний засіб потерпілого. Щодо обставин крадіжок обвинувачений показав, що протягом березня - квітня 2014 року він підібрав ключі до навісного замка в гараж потерпілого Мельника, що в с. Тишиця Кам`янка-Бузького району, де викрав бензопилу та зварювальний апарат, які відніс на сусідній двір та сховав, після чого забрав собі, а в подальшому довідався, що викрадене вилучили працівники поліції. Крім того, вночі у серпні 2017 року він проник у продуктовий магазин в смт. Новий Яричів Кам`янка-Бузького району, звідки викрав гроші та продукти харчування, перелік і суму яких він не пригадує. Крім того, у червні 2018 року, зірвавши навісний замок, він проник на подвір`я та зайшов на територію господарства потерпілого ОСОБА_15 в смт. Новий Яричів Кам`янка-Бузького району, звідки таємно викрав мопед марки «Viper» червоного кольору, який розібрав на запчастини і продав невідомій особі за 1500 грн. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 у вчинених вищевказаних діяннях щиро розкаявся та просив суд його суворо не карати.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав частково та суду показав, що ввечері 28 серпня 2018 року він зустрівся на дискотеці з ОСОБА_4 поблизу бару «Фелічіта» в смт. Новий Яричів, де він бився із потерпілим ОСОБА_13 , який перебував у нетверезому стані. Поспілкувавшись деякий час із ОСОБА_4 , останній відібрав ключі від автомобіля ОСОБА_13 марки «Фольксваген Гольф» на польській реєстрації, після чого сів за кермо автомобіля та покликав ОСОБА_6 , який сів на заднє пасажирське сидіння разом із ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , після чого ОСОБА_4 завів двигун і вони поїхали на автомобілі потерпілого. В автомобілі ОСОБА_16 конфліктував із ОСОБА_17 , внаслідок чого дав потерпілому ляпаса в обличчя. Згодом під час руху вказаного автомобіля ОСОБА_18 із ОСОБА_17 випали з нього, відкривши перед тим двері. Після того обвинувачені повернулись назад на дискотеку, де залишили автомобіль та ключі в ньому. При цьому обвинувачений ОСОБА_6 настояв на тому, що потерпілого ніхто не викрадав, особисто він його автомобілем не заволодівав, покликав його в машину сам ОСОБА_19 , а ОСОБА_16 сидів з потерпілим і лише дав йому ляпаса, а також стрибав по даху його автомобіля. Також обвинувачений зауважив, що раніше він знайомий із ОСОБА_17 , їздив з останнім цим автомобілем та керував ним. При цьому обвинувачений ОСОБА_6 у вчиненому щиро розкаявся, запевнив суд, що більше такого не повториться, оскільки він працевлаштувався, створив сім`ю, у нього народився син, дружина та син перебувають на його повному утриманні, він та дружина більш нікого крім них самих і сина з родичів не мають, а тому просив суд його суворо не карати та не позбавляти його реально волі.
Незважаючи на визнання та часткове визнання обвинуваченими своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, їх винуватість у скоєному доводиться об`єктивно з`ясованими обставинами, які підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду даного кримінального провадження безпосередньо в судовому засіданні та оціненими відповідно до вимог статті 94 КПК України.
Зокрема, по епізоду крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_10 :
- рапортом працівника міліції Кам`янка-Бузького РВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_20 від 02.04.2014, з якого вбачається, що 02 квітня 2014 року по телефону 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_10 , який повідомив про те, що в період часу з 31 березня 2014 року до 02 квітня 2014 року невідома особа з гаражу його господарства в с. Тишиця Кам`янка-Бузького району Львівської області, шляхом підбору ключа, таємно викрала зварювальний апарат, бензопилу «Данило» та зарядний пристрій. Вказане повідомлення зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення за №798 від 02.04.2014;

- оглянутого в судовому засіданні протоколом огляду місця події від 03.04.2014, з якого вбачається, що слідчим СВ Кам`янка-Бузького РВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_21 , в присутності понятих ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , було проведено огляд місця події на території господарства ОСОБА_24 по АДРЕСА_1 . Оглядом місця події встановлено, що на території вказаного господарства знаходиться одноповерховий дерев`яний будинок, на горищі якого були виявлені: бензопила марки «Майстер Данило МД-БЛП-0236», ручна газонокосарка марки «Томkіng ТК40F-43», зарядний пристрій марки «ВУ-71М», електродриль марки «Powertec PT108», електро-лобзик марки «ТЕ-5202Е-11», тобто речі, які раніше були викрадені у потерпілого ОСОБА_10 ;
- оголошеного в судовому засіданні висновку експерта №9/171 від 15.05.2014, із якого вбачається про те, що станом на 31.03.2014 02.04.2014 року ринкова вартістьз урахуванням зносу бензинової ланцюгової пили «Майстер Данило МД-БЛП-0236» становить 909,50 грн.; ручної газонокосарки «Томkіng ТК40F-43» становить 637,50 грн.; зарядного пристрою «ВУ-71М» 230,00 грн.; електродрилі «Powertec PT108» 180,00 грн.; лобзикової пили «ТЕ-5202Е-11» 180,00 грн.;

- оглянутою в судовому засіданні постановою про визнання та приєднання речового доказу до кримінального провадження від 03.04.2014, з якої вбачається, що бензопила марки «Майстер Данило МД-БЛП-0236», зарядний пристрій «ВУ-71М», ручна газонокосарка марки «Томkіng ТК40F-43», електродриль марки «Powertec PT108», електро-лобзик марки «ТЕ-5202Е-11» визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні та передано під розписку потерпілому ОСОБА_10 .

По епізоду крадіжки майна у потерпілої ОСОБА_11 :
- оглянутим в судовому засіданні протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення №4048 від 26.08.2017, у якій потерпіла ОСОБА_11 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, повідомила про те, що 26 серпня 2017 року близько 04 год. 00 хв. у її магазині по АДРЕСА_3 невідома особа розбила скло та проникла всередину магазину, звідки таємно викрала гроші в сумі 500 грн. та продукти харчування, а саме: упаковку сосисок «Молочні», 2 кг вареної ковбаси «Царська» та печива на загальну суму 900 грн., а вартість пошкодженого вітрового скла становить 2000 грн.;

- оглянутою в судовому засіданні довідкою від 26.08.2017, з якої вбачається, що вартість викрадених продуктів харчування з магазину «Продукти», що знаходиться на площі Єдності, 7 в смт. Новий Яричів становить: дві упаковки сосисок «Молочні» вартістю 144 грн., 2 кг ковбаси «Царська» вартістю 160 грн. та печиво вартістю 96 грн. Загальна вартість завданої матеріальної шкоди потерпілій становить 900 грн., з урахуванням додатково викрадених 500 грн.;

- оглянутим в судовому засіданні протоколом огляду місця події від 26.08.2017, з якого вбачається, що слідчим СВ Кам`янка-Бузького РВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_25 , в присутності понятих ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , було проведено огляд місця події приміщення магазину «Продукти», що знаходиться на площі Єдності, 7 в смт. Новий Яричів. Оглядом місця події встановлено пошкоджене металопластикове вікно, у якому в нижній лівій частині відсутнє скло, уламки якого розкидані частково за прилавком магазину.

По епізоду крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_12 :
- оглянутим в судовому засіданні протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення №2741 від 14.06.2018, у якій потерпілий ОСОБА_12 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, повідомив про те, що в період часу з 21 год. 30 хв. 13 червня 2018 року до 02 год. 00 хв. 14 червня 2018 року, невідома особа шляхом пошкодження навісного замка, проникла на територію господарства потерпілого, що знаходиться по АДРЕСА_4 , звідки таємно викрала мопед марки «Viper», моделі «ZS50», р.н. НОМЕР_1 , червоного кольору;

- оголошеного в судовому засіданні висновку експерта №9/460 від 27.08.2018, із якого вбачається про те, що станом на 14.06.2018 року середня ринкова вартістьмопеда марки «Viper», моделі «ZS50», 2008 року випуску становить 2350,00 грн.;

- оглянутими в судовому засіданні протоколом огляду місця події від 18.09.2018, з якого вбачається, що слідчим СВ Кам`янка-Бузького РВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_28 , за участю підозрюваного ОСОБА_4 та в присутності понятих ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , було проведено огляд місця події на ділянці місцевості неподалік господарства ОСОБА_10 , що в с. Тишиця Кам`янка-Бузького району. Під час огляду місця події ОСОБА_4 показав місце та добровільно видав працівникам поліції амортизатор від мопеда марки «Viper», моделі «ZS50», викраденого ним у ніч на 14.06.2018 року з господарства ОСОБА_12 , що знаходиться по АДРЕСА_4 ;

- оглянутою в судовому засіданні постановою про визнання та приєднання речового доказу до кримінального провадження від 19.09.2018, з якої вбачається, що амортизатор до мопеда марки «Viper», моделі «ZS50», визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні та передано на зберігання в камеру схову речових доказів Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області.

По епізоду вчинення хуліганства щодо потерпілого ОСОБА_13 та незаконного заволодіння його транспортним засобом:
- показаннями свідка ОСОБА_14 , який будучи допитаним безпосередньо в судовому засіданні повідомив про те, що 28.08.2018 року близько 23.00 год. він приїхав до бару «Фелічіта» в смт. Новий Яричів Кам`янка-Бузького району на дискотеку, де знаходився разом із обвинуваченими. Близько 01.00 год. свідок вийшов на вулицю, де його покликали сісти в автомобіль «Гольф» чорного кольору. За кермом автомобіля сидів ОСОБА_4 , а на пасажирських сидіннях були: свідок, ОСОБА_6 , ОСОБА_13 і ОСОБА_31 . В автомобілі обвинувачений ОСОБА_16 вдарив потерпілого ОСОБА_17 по обличчю, давши йому ляпаса. Усі вони їхали вказаним автомобілем зі швидкістю приблизно 60 км/год., під час руху якого через відчинені двері випали ОСОБА_32 і ОСОБА_33 . Після чого свідок із обвинуваченими повернулись назад на дискотеку в бар «Фелічіта»;
- показаннями свідка ОСОБА_34 , який будучи допитаним безпосередньо в судовому засіданні показав суду, що влітку 2018 року приблизно о 00.00 год. потерпілий ОСОБА_13 підвіз свідка на автомобілі «Гольф» в смт. Новий Яричів Кам`янка-Бузького району на дискотеку до бару «Фелічіта», куди свідок пішов придбати каву. Після того, вийшовши з бару, свідок побачив як четверо осіб, скрутивши потерпілого за руки, вели його у вищевказаний автомобіль. Спитавши в чому справа, останні кричали у відповідь, наказавши свідку сісти в автомобіль потерпілого. За кермом автомобіля був ОСОБА_4 , а свідок сидів на задньому сидінні разом із ОСОБА_16 і ОСОБА_17 . Автомобіль рухався в напрямку с. Старий Яричів зі швидкістю близько 50-60 км/год. В автомобілі вони сварились і бились. Згодом під час руху автомобіля хтось відкрив задню дверку, внаслідок чого свідок випав на дорогу, а за ним випав і сам ОСОБА_32 , після чого вони отримали тілесні ушкодження і втекли з місця події;
- показаннями свідка ОСОБА_35 , який будучи допитаним безпосередньо в судовому засіданні показав суду, що проживає в смт. Новий Яричів Кам`янка-Бузького району Львівської області поруч бару «Фелічіта». 29.08.2018 року близько 00 год. 30 хв. свідок бачив, що навпроти його будинку знаходився автомобіль на іноземній реєстрації з фішкою таксі, у який обвинувачені на заднє сидіння заштовхували водія цього автомобіля, одночасно заподіюючи йому удари руками по тулубу. Свідок вийшов до них на вулицю, де побачив суперечку та бійку між молодими хлопцями, які після зауваження свідка припинили конфлікт. Повернувшись до свого будинку близько 00 год. 40 хв., він через вікно будинку побачив, що за кермо вищевказаного автомобіля сів ОСОБА_4 , після чого автомобіль рушив у сторону вул. Незалежності в напрямку с. Старий Яричів Кам`янка-Бузького району, про що свідок зі свого мобільного телефону одразу зателефонував у поліцію. Натупного дня від односельчан свідку стало відомо, що ОСОБА_4 і ОСОБА_6 незаконно заволоділи вищевказаним автомобілем;
- оглянутим в судовому засіданні протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення № 4174 від 29.08.2018, у якій потерпілий ОСОБА_13 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, повідомив про те, що 29 серпня 2018 року близько 00 год. 20 хв. візуально знайомі особи спричинили йому тілесні ушкодження та відкрито заволоділи належним автомобілем марки «Volksvagen» моделі «Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився в смт. Новий Яричів;

- оголошеного в судовому засіданні висновку експерта №9/556 від 18.10.2018, із якого вбачається те, що вартість нерозмитненого і незареєстрованого в Україні автомобіля «Volksvagen» моделі «Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1995 року виготовлення, станом на 29.08.2018 року становить 13 803,52 грн.;

- оголошеного в судовому засіданні висновку експерта №76/2018 від 17.09.2018, із якого вбачається те, що при судово-медичному огляді у потерпілого ОСОБА_13 було виявлено: синець на обличчі зліва та множинні садна на обличчі справа, садно на правій нижній кінцівці, що виникли внаслідок удару, тертя до тупого твердого предмета (кулак, нога у взутті та інші сторонні предмети), за 3-5 діб до моменту огляду, можуть відповідати часу та обставинам, на які вказує потерпілий та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;
- оглянутими в судовому засіданні протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 29.08.2018, з яких вбачається, що слідчим СВ Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_28 , в присутності понятих ОСОБА_36 та ОСОБА_37 , за участю потерпілого ОСОБА_13 було проведено огляд місця події на вул. Шашкевича поблизу бару «Фелічіта» в смт. Новий Яричів Кам`янка-Бузького району, де знаходиться автомобіль марки «Volksvagen» моделі «Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який має наступні пошкодження: вм`ятини на даху, дещо відірвані елементи пластмаси на лівій передній дверці автомобіля. При огляді місця події було вилучено чотири змиви на марлеві тампони з керма, ручки коробки передач та внутрішніх ручок дверей водія і пасажира, які поміщені в паперовий конверт для проведення імунологічної експертизи;
- оглянутою в судовому засіданні постановою про визнання та приєднання речового доказу до кримінального провадження від 29.08.2018, з якої вбачається, що чотири змиви, які знаходяться в паперовому конверті визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні;
- оголошеним в судовому засіданні висновком експерта №1207/2018-ім від 11.10.2018, з якого вбачається, що кров ОСОБА_4 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0, а кров ОСОБА_6 відноситься до групи АВ з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0. У слідах на марлевому тампоні зі змивами з керма та ручки лівих передніх дверей, вилучених з автомобіля «VW Golf 3», реєстраційний номер НОМЕР_2 користувача ОСОБА_13 , виявлений піт і антигени В і Н ізосерологічної системи АВ0. Таким чином походження поту у вищевказаних змивах від ОСОБА_4 не виключається.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_4 в усіх вищевказаних епізодах доводиться також оглянутими в судовому засіданні протоколом проведення слідчого експерименту від 20.09.2018 та фототаблицею до нього, з яких вбачається, що слідчим СВ Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_28 , за участю підозрюваного ОСОБА_4 , в присутності понятих ОСОБА_38 та ОСОБА_39 , за участю потерпілої ОСОБА_11 було проведено слідчий експеримент в смт. Новий Яричів Кам`янка-Бузького району з метою первірки та уточнення показань підозрюваного ОСОБА_4 , де останній детально розповів, що у вечірній час наприкінці серпня 2017 року він за допомогою цегли розбив скло та проник в магазин «Продукти» в смт. Новий Яричів, звідки таємно викрав гроші в сумі 500 грн. і продукти харчування. Крім того розповів, що 14 червня 2018 року він, перебуваючи в АДРЕСА_4 , вирішив вчинити крадіжку мопеда, якого побачив на даному подвір`ї, після чого знайшов уламок металевої арматури, якою розбив навісний замок на хвіртці, після чого зайшов на подвір`я, звідки таємно викрав мопед марки «Viper». Крім того підозрюваний ОСОБА_4 повідомив, що 28 серпня 2018 року після 24.00 години, коли він перебував в смт. Новий Яричів, поблизу кафе-бару «Фелічіта» спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_13 , заштовхавши останнього в його ж автомобіль марки «Volksvagen Golf» та разом із ОСОБА_6 повезли його в напрямку смт. Старий Яричів Кам`янко-Бузького району. В цьому селищі поблизу дерев`яної церкви ОСОБА_13 та ще один хлопець вискочили із автомобіля. Згодом цей автомобіль ОСОБА_4 і ОСОБА_6 було покинуто в смт. Новий Яричів поблизу вже згаданого кафе-бару «Фелічіта».
За таких обставин, суд вважає, що вищевказані докази, які безпосередньо досліджені у ході судового розгляду цього кримінального провадження, були здобуті у відповідності з вимогами КПК України, тобто є достаніми, належними, допустимими та достовірними.
Згідно вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відтак, аналізуючи зазначені докази з точки зору їх допустимості, належності, об`єктивності та достатності, які ніким з учасників кримінального провадження під сумнів не ставились, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 296 та ч. 2 ст. 289 КК України, а обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296 та ч. 2 ст. 289 КК України. Наведені вище докази винуватості обвинувачених у своїй сукупності є логічними і послідовними, взаємоузгоджуються між собою та відтворюють реальні події, що мали місце за вищенаведених фактичних обставин, що обвинуваченими фактично не оспорюються.

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним:
Зокрема, органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та діючи в групі за попередньою змовою з ОСОБА_6 29.08.2018 близько 00.20 години, маючи умисел на незаконне позбавлення волі, розуміючи протиправність своїх дій, усвідомлюючи, що таким чином їхні дії обмежують законні права ОСОБА_13 щодо свободи пересування, після вчинення хуліганських дій відносно останнього, а саме спричинивши тілесні ушкодження та силоміць посадивши потерпілого на заднє сидіння автомобіля, а також незаконно заволодівши автомобілем марки «Volksvagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким користувався потерпілий, поїхали в напрямку с.Старий Яричів Кам`янка-Бузького району. Під час руху автомобіля ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 продовжували наносити удари кулаками по обличчю, голові та тілу потерпілого та такими діями незаконно утримували його. Після вказаних дій потерпілого ОСОБА_13 було виштовхано через задні праві двері даного автомобіля в с. Старий Яричів Кам`янка-Бузького району, біля місцевої дерев`яної церкви. Вказаними діями ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 впродовж декілька хвилин незаконно позбавили волі і заподіяли фізичних страждань потерпілому ОСОБА_13 .

Проте, суд вважає, що не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження пред`явлене ОСОБА_4 і ОСОБА_6 вищевказане обвинувачення за ч. 2 ст. 146 КК України, а саме у незаконному позбавленні волі за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, виходячи із наступного.
Так, у відповідності до вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Частиною третьою статті 373 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Сторона обвинувачення доводила вищевказану винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 146 КК України показаннями свідків ОСОБА_34 , ОСОБА_14 , ОСОБА_40 та письмовими доказами та висновками експерта.
Проте показання перелічених стороною обвинувачення свідків зводяться виключно до того, що між потерпілим ОСОБА_13 та обвинуваченими мав місце конфлікт словесний та фізичний конфлікт, внаслідок якого останньому були заподіяні легкі тілесні ушкодження, однак обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за ст. 125 КК України не пред`являлось. Зокрема допитані свідки суду однозначно повідомили про те, що транспортним засобом заволодів ОСОБА_41 , який відібрав у потерпілого ОСОБА_13 клоючі від автомобіля, лише він ним керував від початку заволодіння ним і до моменту, коли повернувся до бару «Фелічіта» в смт. Новий Яричів, де залишив автомобіль і ключі в ньому. Натомість ОСОБА_6 та ОСОБА_14 покликав в автомобіль ОСОБА_4 , який перед тим посадив на заднє сидіння автомобіля ОСОБА_13 . Вищевказані показання свідків взаємоузгоджуються із поясненнями самих обвинувачених, наданих ними у судовому засіданні. Більше того, в заяві про вчинення кримінального правопорушення від 29.08.2018 потерпілий ОСОБА_13 повідомляв виключно про спричинення йому тілесних ушкоджень та заволодіння його автомобілем марки «Volksvagen» моделі «Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Проте жодних відомостей щодо його викрадення чи незаконного позбавлення волі потерпілий не повідомляв, із відповідною заявою в правоохоронні органи з приводу цього факту він не звертався. Для підтвердження таких обставин сторона обвинувачення в судове засідання явку потерпілого ОСОБА_13 не забезпечила, незважаючи на те, що судом створені необхідні умови для реалізації цього, зокрема неодноразові виклики потерпілого в судове засідання, застосовані судом щодо нього приводи та накладені грошові стягнення за неявку в судове засідання.
Статтею 62 Конституції України і статтею 17 КПК України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.
Згідно з ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Статтею 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування покладений на прокурора. Це означає, що саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно роз`яснень у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» за № 5 від 29.06.1990 року, вказано про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій фактів.
Європейський Суд у своєму рішенні, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» (Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії») від 06 грудня 1998 року (п.146) зазначив, що принцип презумції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину: обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Відтак, з урахуванням наведеного, оскільки стороною обвинувачення не доведено винуватість обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, із відповідним звернення до правоохоронних органів потерпілий ОСОБА_13 з приводу свого викрадення чи незаконного позбавлення волі обвинуваченими не звертався, в судове засідання для підтримання обвинувачення в цьому не з`явився, а тому суд приходить до висновку, що обвинувачених слід визнати невинуватими у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 146 КК України та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю їх вини у вчиненні даного кримінального правопорушення.
Разом із тим суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо його непричетності до скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України групою осіб із ОСОБА_42 , оскільки потерпілий ОСОБА_13 , звертаючись із заявою про вчинення кримінального правопорушення до правоохоронного органу від 29.08.2018 року чітко вказав на те, що візуально знайомі йому особи, серед яких він власне впізнав обвинуваченого ОСОБА_6 , заподіяли йому тілесні ушкодження, що не заперечується останнім та незаконно заволоділи транспортним засобом потерпілого. Аналогічно на цьому вказали свідки про те, що ОСОБА_6 заподіював ОСОБА_13 тілесні ушкодження спільно з ОСОБА_4 , чого він не заперечував, хоча керував автомобілем безпосередньо ОСОБА_4 , проте суд вважає їх дії результатом спільного умислу, спрямованого на незаконне тимчасове заволодіння транспортним засобом потерпілого, оскільки ОСОБА_6 сидів поруч на задньому сидінні з потерпілим, у той час як автомобілем керував ОСОБА_4 , чинивши потерпілому фізичний тиск з метою перешкодити управляти автомобілем ОСОБА_19 , давши при цьому ляпаса потерпілому в автомобілі під час руху, про що сам визнав у судовому засіданні. Об`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 289 КК України полягає у незаконному заволодінні транспортним засобом, яке здійснюється без чітко вираженого і дійсного волевиявлення власника або законного користувача транспортного засобу. При цьому воля потерпілого або ігнорується (при таємному заволодінні), або подавляється (при застосуванні насильства або погрози його застосування), відтак суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 групою осіб з ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки незаконно керував транспортним засобом всупереч волі потерпілого ОСОБА_4 , у той час як ОСОБА_6 , сидячи на задньому сидінні поруч із ОСОБА_13 , застосовуючи насильство до потерпілого, заподіявши йому тілесні ушкодження, подавляв волю останнього, сприяючи ОСОБА_4 у безпосередньому керуванні транспортним засобом потерпілого всупереч його волі, що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_43 і ОСОБА_14 , які показали, що керував автомобілем ОСОБА_19 , а Мирош на задньому сидінні бився із потерпілим. Крім того аналогічні показання надав свідок ОСОБА_44 , який вказав на те, що водія автомобіля на заднє сидіння пересадили силою обидва обвинувачених. Не повідомляючи нічого про своє викрадення чи позбавлення волі, потерпілий ОСОБА_32 у свої заяві до поліції чітко вказав, що декілька осіб, серед яких був саме ОСОБА_16 , заподіяли йому тілесні ушкодження та незаконно заволоділи його автомобілем.
Отже, сукупністю досліджених судом доказів, котрі взаємоузгоджуються між собою, є логічними та послідовними, об`єктивно доповнюють одні одних, безспірно підтверджується винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 296 і ч. 2 ст. 289 КК України, а також винуватість ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 296 КК України, оскільки досліджені судом докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.
Відтак, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно та поєднану із проникненням у інше приміщення, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України. Крім того, ОСОБА_4 скоїв незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане із проникненням у інше сховище, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.

Також, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 своїми спільними діями скоїли хуліганство, а саме порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, тобто вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, а також незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене групою осіб, повторно, тобто вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України

Аналізуючи норми положень КК та КПК України, а також судову практику їх застосування, при призначенні покарання обвинуваченим суду слід суворо дотримуватись принципів верховенства права, законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засуджених є їхнє виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню ними нових злочинів.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Відповідно до вимог статті 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання, а згідно з частиною 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Статтею 75 КК України передбачено, що в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених ним діянь, які в силу вимог статті 12 КК України відносяться до тяжких злочинів (ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України), а також до злочинів середньої тяжкості (ч. 2 ст. 296 КК України), їх наслідки, особу обвинуваченого, який є людиною молодого віку, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, не одружений та не має утриманців, на обліках нарколога та психіатра не перебуває, однак не відбув покарання за вироками Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26.07.2018 року за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125, ст. 395, ст. 70 КК України у виді одного року і одного місяця обмеження волі, а також за вироком Червоноградського районного суду Львівської області від 15.10.2019 року за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність майнових претензій від потерпілих суд вважає обставинами, які пом`якшують покарання в силу вимог ст. 66 КК України. Натомість, обставин, які обтяжують покарання суд не вбачає. При цьому суд відкидає зазначену в обвинувальному акті як обтяжуючу обставину - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки відповідного медичного висновку суду для дослідження надано не було, а тому суд вважає таку обставину не доведеною.

Відтак, суд приходить до висновку, що покарання ОСОБА_4 слід обрати відповідно до статей, за якими кваліфіковано злочини у виді позбавлення волі на певний строк без конфіскації майна в межах санкцій, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
За правилами, передбаченими в частинах 1-3 ст. 70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку (ч. 4 ст. 70 КК України).
Як роз`яснив Пленум ВСУ у п. 19 Постанови №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.
З огляду на наведене, відповідно до частини 1 статті 70 КК України покарання ОСОБА_4 слід обрати за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, призначивши покарання за кожний з них окремо, визначивши остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за даним вироком, додатково врахуваваши вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 липня 2018 року за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125, ст. 395, ст. 70 КК України, яким ОСОБА_4 було засуджено до невідбутого в даний час покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік та 1 місяць, а тому йому слід остаточно призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки як було встановлено, що обвинувачений винен ще в інших злочинах, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України, які є предметом цього судового розгляду, що вчинені ним до постановлення згаданого попереднього вироку Кам`янка-Бузького районного суду від 26.07.2018 року.
Крім того, суд вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, слід визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 і ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на певний строк без конфіскації майна, ураховуючи його молодий вік, майновий стан, наявність трьох пом`якшуючих покарання обставин і відсутність обтяжуючих обставин.
Враховуючи вищенаведене, особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства і до нього слід застосувати остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, частково приєднавши до цього невідбуту частину покарання за попереднім вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 15 жовтня 2019 року на підставі ст. 71 КК України, яка передбачає, що суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а тому слід остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді позбавлення волі на певний строк без конфіскації майна.
Обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін до вступу цього вироку в законну силу.

В силу ч. 2 ст. 124 КПК України із обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути в дохід держави документально підтверджені та досліджені судом витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи вартістю 393,12 грн. і автотоварознавчої експертизи вартістю 1144,00 грн., оскільки такі стосуються виключно обвинуваченого ОСОБА_4 . Крім того, з обвинуваченого слід стягнути половину витрат за проведення товарознавчої експертизи вартості автомобіля «Volksvagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі 1400,00 грн., оскільки вона стосується обох обвинувачених у цьому кримінальному провадженні. Відтак з обвинуваченого слід стягнути в дохід держави витрати на проведення експертиз на загальну суму 2252,12 грн.
Оскільки злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вчинив у період із 31 березня 2014 року до 02 квітня 2014 року тобто до 23 грудня 2015 року, а відтак ураховуючи правовий висновок Великої палати Верховного Суду, викладений у Постанові від 29.08.2018 року в справі № 663/537/17 про те, що під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України), у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід зарахувати весь строк його попереднього ув`язнення із моменту взяття його під варту (30.08.2018) до дня набрання цим вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за правилами згаданої вище норми частини п`ятої статті 72 КК України у редакції, що діяла до 20.06.2017 року включно, що узгоджується із пунктом 105 вищевказаної Постанови ВП ВС, а також пунктами 13, 14 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду від 13.11.2018 року в справі №636/3426/16-к.

Що стосується обрання виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд також враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які в силу вимог статті 12 КК України, кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 296 КК є злочином середньої тяжкості, а також тяжким злочином - кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, обставини та характер їх вчинення, особу винного, який на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, одружився, працевлаштувався, має на утриманні сина, за місцем свого проживання характеризується позитивно, має не погашену судимість.
Обставиною, що пом`якшує покарання в силу вимог частини другої статті 66 КК України, суд визнає щире розкаяння винногота відсутність майнових претензій від потерпілих, а обставин, які обтяжують покарання суд не знаходить. Що стосується зазначення прокурором в обвинувальному акті обтяжуючої обставини, а саме вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння, то даний факт в судовому засіданні не доведено, оскільки відповідного медичного висновку суду для дослідження не надано.
Відтак, суд приходить до висновку, що покарання ОСОБА_6 слід призначити в межах санкції статей, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 2 ст. 296 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України, призначивши йому покарання за кожний злочин окремо, визначивши йому остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш сувориму виді позбавлення волі на певний строк.

При цьому обвинувачений ОСОБА_6 у вчиненому щиро розкаявся, запевнив суд, що більше такого не повториться, оскільки він одружився, створив сім`ю, працевлаштувався, у нього народився син, дружина та син перебувають на його утриманні, він та дружина більш нікого крім них самих не мають, а тому просив суд його суворо не карати та не позбавляти його реально волі.
Разом із тим, виходячи з принципів гуманізації та індивідуалізації покарання, судом враховується тяжкість злочинів, особа ОСОБА_6 , який є людиною молодого віку, має постійне місце проживання по АДРЕСА_1 разом із своєю сім`єю: дружиною ОСОБА_45 та сином ОСОБА_46 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які перебувають на повному матеріальному утриманні обвинуваченого, оскільки дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а відтак обоє потребують утримання зі сторони обвинуваченого, працевлаштувався механіком ТзОВ «ЛембергМіт», його позитивна характеристика за місцем проживання, відсутність скарг і його залучення до громадських робіт, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, оскільки в силу положень частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а тому суд вважає, що при застосуванні покарання у виді позбавлення волі виправлення і перевиховання ОСОБА_6 можливе без відбування покарання, тобто без ізоляції його від суспільства, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі вимог ст. 75 КК України, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені положеннями ст. 76 КК України, яке, на думку суду, буде справедливе, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Разом із тим, ухвалюючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі вимог ст. 75 КК України, судом також враховується попереднє ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_6 (30.08.2018 до 04.10.2018), його звільнення у зв`язку з внесенням за нього застави, сумлінне виконання ним процесуальних обов`язків, а також положення частини 5 статті 72 КК України, в силу якого при призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Крім того, з урахуванням наведеного, суд вважає неможливим застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 додаткового покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді конфіскації майна, оскільки як роз`яснив Пленум ВСУ у п. 19 Постанови №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», що якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки статтею 77 КК передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня.
Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін з метою забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Після набрання цим вироком законної сили слід повернути ОСОБА_47 суму застави в розмірі 32000,00 грн., внесену за обвинуваченого ОСОБА_6 від 04.10.2018 року, що відповідає положенню ч. 11 ст. 182 КПК України.

В силу ч. 2 ст. 124 КПК України із обвинуваченого ОСОБА_6 в дохід держави слід стягнути половину документально підтверджених та досліджених судом витрат за проведення автотоварознавчої експертизи вартості автомобіля «Volksvagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі 1400,00 грн., оскільки вона стосується обох обвинувачених у цьому кримінальному провадженні.
Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_4 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні даного кримінального правопорушення.
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, призначивши йому покарання:

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 289 КК України - у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ч. 1, ч. 4 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеного за даним вироком та вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 липня 2018 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 років 1 місяць позбавлення волі.
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 296 КК України, призначивши йому покарання:

-за ч. 2 ст. 296 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 289 КК України - у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного судом покарання частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 15 жовтня 2019 року та остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді 5 років і 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного виконання цього вироку, зарахувавши йому в строк покарання термін його перебування в місцях попереднього ув`язнення із моменту взяття його під варту (30.08.2018) до дня набрання цим вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати за проведення експертиз у розмірі 2252,12 грн.

Визнати ОСОБА_9 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні даного кримінального правопорушення.
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 2 ст. 296 КК України, призначивши йому покарання:

-за ч. 2 ст. 289 КК України - у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

-за ч. 2 ст. 296 КК України - у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю три роки.
На підставі вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов'язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Іспитовий строк обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з моменту проголошення даного вироку, зарахувавши йому в строк покарання термін його перебування в місцях попереднього ув`язнення з 30.08.2018 року до 04.10.2018 року включно.
Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави до вступу вироку в законну силу, - залишити без змін.

Після набрання цим вироком законної сили повернути ОСОБА_47 суму застави в розмірі 32000,00 грн., внесену за обвинуваченого ОСОБА_6 від 04.10.2018 року.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в дохід держави судові витрати за проведення експертизи у розмірі 715,00 грн.
Речові докази, а саме:
-бензопила марки «Майстер Данило МД-БЛП-0236», зарядний пристрій «ВУ-71М», ручна газонокосарка марки «Томkіng ТК40F-43», електродриль марки «Powertec PT108», електро-лобзик марки «ТЕ-5202Е-11», які передано під розписку потерпілому ОСОБА_10 , - залишити потерпілому;
-амортизатор до мопеда марки «Viper», моделі «ZS50», який передано на зберігання в камеру схову речових доказів Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області, - повернути потерпілому ОСОБА_12 ;
-чотири змиви, які знаходяться в паперовому конверті у матеріалах кримінального провадження, - залишити у справі.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1