Єдиний унікальний № 243/9104/17
№ 1-кп/243/127/2019
В И Р О К
Іменем України

31 травня 2019 року м. Слов`янськ

Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000142 від 27.05.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Усть-Омчук Среднє-Камського району Хабаровського краю, РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянки України, фізичної особи-підприємця, інваліда ІІ групи, з вищою освітою, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні самовільного зайняття земельної ділянки особливо цінних земель та зони санітарної охорони при наступних обставинах.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що навесні 2017 року, більш точної дати та часу встановити не виявилось можливим, у ОСОБА_7 , яка з 21.03.2005 року зареєстрована як фізична особа-підприємець з основним видом діяльності згідно КВЕД: 68.20 «надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна», з метою здійснення своєї підприємницької діяльності та отримання прибутку, виник умисел, спрямований на самовільне зайняття земельних ділянок, розташованих по вул.Набережній м.Святогірськ Донецької області, які відносяться до земель водного фонду, входять до складу прибережної захисної смуги річки Сіверський Донець і є землями комунальної власності:

-по вул.Набережній м.Святогірська встановлено човнову станцію, загальною площею 0,0025 га (згідно контрольного заміру, виконаного ДП «Центр ДЗК» Покровським міськрайонним виробничим відділом Донецької регіональної філії) використовується самовільно без правовстановлюючих документів;

-по вул.Набережній м.Святогірська встановлено кіоск з літнім майданчиком, загальною площею 0,0152 га (згідно контрольного заміру, виконаного ДП «Центр ДЗК» Покровським міськрайонним виробничим відділом Донецької регіональної філії) використовується самовільно без правовстановлюючих документів;

-по вул.Набережній м.Святогірська встановлено торговий павільйон, загальною площею 0,0012 га (згідно контрольного заміру, виконаного ДП «Центр ДЗК» Покровським міськрайонним виробничим відділом Донецької регіональної філії) використовується самовільно без правовстановлюючих документів.

Згідно ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.1 ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної республіки Крим, Радою міністрів Автономної республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки зі зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об?єднання).

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст.126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які регламентують набуття і реалізацію права на землю.

В травні 2017 року, більш точної дати та часу встановити не виявилось можливим, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою отримання прибутку, в порушення вимог ст.ст.125 та 126 Земельного кодексу України, без правовстановлюючих документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою, не оформлюючи передбачених законом дозвільних документів з власником землі, шляхом встановлення тимчасових споруд торгівельного павільйону з навісом, з метою використання зазначеного об?єкта для здійснення підприємницької діяльності з надання послуг у сфері харчування та дозвілля, здійснила самовільне зайняття земельних ділянок загальною площею 0,0025 га, 0,0152 га та 0,0012 га, розташованих по АДРЕСА_3 , які відносяться до земель водного фонду, входять до складу прибережної захисної смуги річки Сіверський Донець і є землями комунальної власності.

На переконання суду, в результаті дослідження, аналізу та оцінки досліджених судом доказів, не знайшло свого підтвердження пред?явлене ОСОБА_7 обвинувачення за ч.2 ст. 197-1 КК України, виходячи з нижченаведеного.

Суд наголошує, що саме на стороні обвинувачення лежить тягар доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом?якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині виправдувального вироку зазначаються: формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об?єктивно з?ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв?язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Сторона обвинувачення вважає доведеними обставини вчинення ОСОБА_7 інкримінованого злочину, посилаючись на надані суду письмові докази: акти обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки № 8, 9, 10 від 24.05.2017 р., лист виконавчого комітету Святогірської міської ради від 22.06.2017 р., контрольні заміри земельних ділянок, виконані 13.06.2017 р. Покровським міськрайонним виробничим відділом Донецької регіональної філії, відповідь на запит ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» від 21.06.2017 р., акти обстеження земельних ділянок від 13.07.2017 р. та акти перевірок дотримання вимог земельного законодавства від 13.07.2017 р., проведених на підставі ухвали слідчого судді від 23.06.2017 р., протоколи слідчих дій, а саме: протокол огляду місця події з фототаблицею від 16.06.2017 р., протокол обшуку торгівельного кіоску, металевого кіоску та дерев`яної споруди, проведеного 30.06.2017 р. на підставі ухвали слідчого судді від 29.06.2017 р., протокол обшуку кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », проведеного 30.06.2017 р. на підставі ухвали слідчого судді від 29.06.2017 р., та висновок судової будівельно-технічної експертизи № 1574 від 18.09.2017 р., речові докази та показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та експерта ОСОБА_11 .

В судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 197-1 КК України, не визнала у повному обсязі та пояснила, що вона зареєстрована як фізична особа-підприємець з 2005 року, договір оренди пляжу вона уклала 08.11.2007 р. (№ 2), за умовами якого їй в тимчасове користування надано міський пляж зі спорудами, всі споруди відображені на плані, на цій території знаходиться навіс та пляж. Човнова станція розташована на земельній ділянці, що перебуває у неї в оренді протягом 10 років, вона протягом 10 років щомісячно вносить орендну плату, для отримання свідоцтва про право власності на зазначений об?єкт нею був наданий договір оренди. Окрім того, їй на праві власності належить земельна ділянка під автостоянкою та кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та ряди сувенірного ринку. Щодо двох торгівельних кіосків пояснила, що коли їй надали цю земельну ділянку, на ній вже були розташовані кіоски, ці кіоски лише привели в належний стан. Під час обстеження земельних ділянок комісією її не запрошували, акти цієї комісії та попередження про звільнення території вона не отримувала. Пояснювала, що під час проведення перевірок ОСОБА_9 вона приїхала з водієм, під час обстеження човнової станції її не запрошували. Два торгівельних кіоски вона використовує влітку, протягом трьох місяців на рік, і до теперішнього часу. Під час досудового розслідування торгівельні кіоски нею не використовувались. На земельній ділянці, яка належить їй на праві власності, торгівельних кіосків немає. В торговому відділі вона отримувала дозвіл для сувенірного ринку, а щодо павільйонів не пам?ятає, припустила, що напевно, спочатку отримувала, однак, може не пам`ятати, оскільки часто хворіє, хоча зазначила, що оформленням документів займалася особисто. На питання прокурора пояснила, що човнова станція розташована на земельній ділянці, яка передана їй в оренду, а торгівельні кіоски на земельних ділянках, стосовно яких укладено договір на комплексне обслуговування та утримання території. Зазначила, що протягом 10 років її нікуди не викликали, не повідомляли про будь-які порушення, а потім вирішили відібрати земельні ділянки, оскільки певні особи уклали з міською радою тимчасовий договір щодо цих земельних ділянок.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він працює начальником відділу житлово-комунального господарства Святогірської міської ради. Зазначив, що торгівельні об?єкти та човнова станція по вул.Набережній м.Святогірська встановлені незаконно, оскільки земельна ділянка не виділялася з цією метою, відповідні рішення міською радою не приймалися (він працює з 2011 р.). Поруч є дві земельні ділянки, які перебувають у власності (кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 »). Міська рада неодноразово зверталася з листами до ОСОБА_7 , було створено робочу групу, складено акти обстеження земельних ділянок. В 2015 р. надіслали запит до Державної архітектурно-будівельної інспекції, з відповіді на який побачили 2 декларації на початок будівельних робіт (човнова станція з навісом) та про готовність цього об?єкта до експлуатації. Цей об?єкт знаходиться поблизу кафе «Золота Купель», але не на орендованій земельній ділянці. З цього приводу міська рада зверталася до ГУНП, ДАБІ, але відповіді не отримала. Реалізатори та охоронці торгових об?єктів пояснювали, що працюють від кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_12 (чоловік ОСОБА_7 ). Договір оренди пляжу був укладений, під кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » є право власності на земельну ділянку, однак спірні об?єкти не розміщені на оформленій ОСОБА_7 земельній ділянці. Додатково пояснив, що йому ОСОБА_12 говорив, що у 2000 р. був якийсь договір чи замовлення на обслуговування прилеглої території, однак такий договір не надає право будувати та використовувати земельну ділянку. Цього договору він не бачив, в міській раді його немає. Рішення міською радою про передачу земельної ділянки в користування не приймалося. Під час обстеження земельних ділянок робочою групою, секретарем якої він був, встановлено, що кожен з об?єктів обстеження працює, відомості, кому належить це майно, відсутні, право власності чи користування на земельну ділянку не оформлювалося, земельні ділянки перебувають в комунальній власності та прибережній смузі, де заборонено будівництво капітальних споруд.

Він як представник міської ради не згоден з реєстрацією права власності на човнову станцію за ОСОБА_7 , міська рада надсилала листи в ДАБК з 2015 р., в судовому порядку до теперішнього часу право власності не оспорюється.

В міській раді за облік оренди земельних ділянок з 2011 р. до жовтня 2017 р. відповідав він, до нього ОСОБА_13 , яка зараз на пенсії. Договір оренди земельної ділянки від міської ради підписував міський голова ОСОБА_10 (більше 20 років, до серпня 2017 р.). В міській раді є журнал реєстрації договорів оренди, який ведеться приблизно з 2004 р. Він запитував у ОСОБА_10 про договори, на які посилався ОСОБА_12 , на що той припустив, що може якісь договори і були. Останнього разу він бачив торгівельний кіоск влітку 2018 р., хто саме використовує цей кіоск йому невідомо.

Свідок ОСОБА_10 , допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту, суду пояснив, що у 2009 р. він був міським головою м.Святогірськ. На той час земельні ділянки надавались міською радою згідно законодавства України, за рішенням сесії міської ради, та рішенням відділу земельних ресурсів м.Слов?янськ, за погодженням з усіма службами, в тому числі й тими, що розташовані в м.Києві, оскільки земельні ділянки, розташовані в м.Святогірську, належать до національного парку. Зазначив, що він не може пригадати всі необхідні погодження, необхідні для укладення договору, однак вказав, що це земельний відділ, архітектура, та місцеві органи влади охорони природи, водні ресурси, всі погодження щодо виділення земельної ділянки відбувалися через розробника, з яким укладався договір і який займався погодженням. Після того, як було зібрано весь пакет документів для прийняття рішення, він надавався до відділу земельних ресурсів м.Слов?янська, який після складення висновку надавав його розробнику, а той, у свою чергу, якщо було необхідне погодження зі службами м.Києва, надавав їх відповідним службам, а потім передавав до виконавчого комітету для готування матеріалів на сесію міської ради. Під час надходження документів здійснювалася їх реєстрація, оскільки для надання документів міській раді необхідна заява розробника, який виступав в особі замовника. У Святогірській міській раді та виконавчому комітеті здійснюється єдина реєстрація вхідної вихідної кореспонденції. Зазначив, що рішення на сесії вони отримували під підпис від секретаря міської ради після їх складання та підпису, в тому числі рішення надавались всім заінтересованим особам. Для підписання договору про передачу земельної ділянки йому як міському голові мали надати весь пакет документів, який розглядався на сесії міської ради, документи йому передавав не замовник, а спеціаліст, до якого замовник звертався. Всі документи Святогірської міської ради знаходяться у Святогірській міській раді, ці рішення були виготовлені в декількох примірниках (3, 4, 5 примірників), один з яких підшивається до рішення сесій міської ради, другий обов?язково земельному відділу м.Слов?янськ, третій у спеціаліста виконавчого комітету, четвертий надавався замовнику, а п?ятий розробнику.

Зазначив, що можливо зі ОСОБА_7 , як і з іншими особами, кому належали бази відпочинку у м.Святогірську, був укладений договір про комплексне обслуговування земельної ділянки. Договори про комплексне обслуговування земельної ділянки (прилеглої території) міською радою укладалися, оскільки виконавчий комітет був зацікавлений в тому, щоб прилеглі території були прибраними, територія була доглянута. Він не може пригадати, які договори укладалися зі ОСОБА_7 . Після надання свідку ОСОБА_10 для огляду договору про комплексне утримання, благоустрій території від 19.08.2009 р., який міститься в матеріалах кримінального провадження, свідок підтвердив, що договір та додаток до нього скріплений його підписом та печаткою міської ради. Свідок пояснив, що цей договір був укладений до внесення змін до земельного законодавства, після яких ці договори не укладалися, а укладалися зовсім інші договори. Зазначив, що він не пам?ятає, що у договорі зазначений його строк до 19.05.2059 року, він не пам?ятає саме про цю дату. ОСОБА_7 він не повідомляв, що цей договір втратив чинність та необхідно укласти новий договір, оскільки це не його функція, за цим, напевно, має стежити земельний відділ м.Слов?янська. Зазначив, що неможливо, щоб цей договір був відсутній у Святогірській міській раді, оскільки цей договір не може бути підписаний в єдиному екземплярі, він пам?ятає, що цей договір складала ОСОБА_14 (розробник, яка готувала документи для ОСОБА_7 ), він був в декількох примірниках. Пояснив, що під час його роботи виникали спірні питання щодо користування земельними ділянками, не тільки зі ОСОБА_7 . Міська рада завжди повідомляла землекористувача про виявлені порушення письмово.

Зазначив, що йому невідомо, чи є у ОСОБА_7 на праві власності човнова станція, про човнові станції у м.Святогірськ йому взагалі нічого невідомо. Документи на право власності ОСОБА_7 на човнову станцію він не пам?ятає, чи видавав, оскільки минуло багато часу. Як мешканцю м.Святогірськ йому невідомо, чи користується ОСОБА_7 майном на території міста, оскільки він вже два роки на пенсії та не цікавиться цими питаннями.

ОСОБА_7 на території м.Святогірськ використовуються земельні ділянки, що розташовані на березі річки Сіверський Донець, на яких розташоване стаціонарне кафе, ринок, пляж, на якому також є кафе, автостоянка, а човнова станція збудована самочинно. Йому невідомо кому належить торговий павільйон, який розташований ліворуч від входу на міст. Договір на обслуговування прилеглої території укладався зі ОСОБА_7 для того, щоб прилегла територія до пляжу, автостоянки та кафе, що належить ОСОБА_7 , була прибрана. Цей договір жодним чином не надає права використовувати земельну ділянку та розміщувати не ній будь-які об?єкти або споруди. Йому невідомо, чи приймалися міською радою рішення про надання в користування земельних ділянок, що розташовані по АДРЕСА_3 ліворуч від входу на міст, навпроти бази відпочину «Золота купель», де розташований кіоск з майданчиком, та де розташована човнова станція з причалом. У нього немає відомостей щодо того, чи зверталася ОСОБА_7 із заявою до міської ради про виділення земельної ділянки для розміщення човнової станції, кафе з літнім майданчиком та торговельного павільйону, що розташований біля входу на міст ліворуч. Міською радою за період його роботи рішень про передачу у користування ОСОБА_7 земельних ділянок під човнову станцію, кіоск та кафе не приймалось. Дозволи на розробку документації для отримання в користування земельних ділянок ОСОБА_7 надавалися тільки на ті ділянки, на які у ОСОБА_7 оформлене право власності. Договір оренди землі на інші земельні ділянки, де розташовані зазначені об?єкти, він не пам?ятає, чи укладався, однак зазначив, що якби земельні ділянки надавалися в оренду, були б відповідні договори. Іншим особам ці земельні ділянки в оренду не передавалися. Міською радою проводилися обстеження земельних ділянок з метою виявлення порушень земельного законодавства, у разі виявлення порушень інформували порушників та відповідні органи, зверталися з відповідною заявою. Він думає, що такі обстеження по АДРЕСА_3 проводились, заходи вживалися. Було виявлено самовільне будівництво човнової станції, інших порушень не пам?ятає, але пам?ятає, що вони були. Будь-які рішення Святогірської міської ради щодо цих земельних ділянок відсутні.

Повідомив, що йому відомо, що частина земельних ділянок перебуває у власності ОСОБА_7 . Він особисто не знає чіткі межі земельних ділянок, які належать ОСОБА_7 , однак ці межі встановлені у відповідній документації. Кафе, яке розташоване безпосередньо на березі ріки, знаходиться на земельній ділянці, яка не може бути у приватній власності, оскільки відстань до ріки становить 10 м. Земельна ділянка, де знаходиться кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та автостоянка, знаходяться у власності ОСОБА_7 , земельна ділянка, де знаходиться ринок, він не може сказати (частина ринку, можливо у власності, а частина, можливо, і ні). Особисто він не пам?ятає, чи зверталася ОСОБА_7 з відповідними заявами щодо надання земельних ділянок, однак, якщо б такі звернення були, у міській раді були б відповідні документи. Щодо того, що ОСОБА_7 має правовстановлюючі документи на човнову станцію, йому нічого невідомо, міська рада дозволу не надавала, однак, зазначив, що якщо ОСОБА_7 має право власності на споруду, то і земельною ділянкою користується на законних підставах.

Договором від 19.08.2009 р. передбачено реконструкцію павільйонів (з дозволу торгового відділу міської ради), тобто тих павільйонів, що вже були розташовані на території (дерев?яні споруди). Міська рада дозволи на ці споруди не надає, дозвіл необхідно було отримувати в ДАБК. Щодо укладання КП «Сервіскомунбуд» будь-яких договорів стосовно цих земельних ділянок йому нічого невідомо, він не знає такого підприємства.

Свідок ОСОБА_9 , допитана у судовому засіданні за клопотанням прокурора, у судовому засіданні пояснила, що вона працює начальником відділу Держбудінспекції Слов`янської міської ради. Зазначила, що за ініціативою слідчого нею було проведено перевірку трьох земельних ділянок у м.Святогірську, на яких розташовані човнова станція, кіоск з літнім майданчиком та торговий павільйон. Під час проведення перевірки вона спілкувалася з представниками Святогірської міської ради щодо наявності договорів оренди цих земельних ділянок, у відповідь отримала роз`яснення, що вони ініціюють звільнення земельних ділянок через відсутність правовстановлюючих документів. Окрім того, нею було зроблено запит до Святогірської міської ради, на який вона отримала відповідь, що правовстановлюючі документи відсутні. Існує певний порядок надання земельних ділянок для розміщення об`єктів, а саме спочатку земельна ділянка надається лише в оренду, проводиться аукціон, обстеження, згодом необхідний проект відведення земельної ділянки, архітектурний проект, складається план території. Ці вимоги не були додержані, оскільки Святогірською міською радою повідомлено, що вони цього не робили. Під час проведення перевірки Святогірською міською радою повідомлено, що аукціонів не було. В актах перевірки Святогірської міської ради відображено, хто є користувачем цих земельних діялнок, а вона спочатку спілкувалася з продавцями на цих об`єктах, вони називали власника - ОСОБА_7 , їй зателефонували, вона приїхала з чоловіком, але правовстановлюючих документів не надала, сказала, що займається оформленням документів. Пояснила, що договори оренди, укладені Святогірською міською радою, чи їх дублікати до Слов`янської міської ради не надходять. За ОСОБА_7 були об`єкти «Золота купель» та пляж (договір оренди). Під час проведення перевірки жодних документів щодо човнової станції їй не надавали. Їй невідомо, чи перевіряється право користування земельною ділянкою під час оформлення права власності на об`єкт. Під час проведення перевірки вона не розглядала питання, чи розташована човнова станція на земельній ділянці, що перебуває в оренді у ОСОБА_7 , оскільки ця земельна ділянка не входить до складу пляжу.

Експерт ОСОБА_11 , допитаний у судовому засіданні стосовно наданого ним висновку за результатами судової будівельно-технічної експертизи № 1574 від 18.09.2017 р., суду пояснив, що під час проведення зазначеної експертизи він використовував матеріали кримінального провадження, однак будь-які правовстановлюючі документи, договір оренди, договір на комплексне обслуговування земельної ділянки йому не надавались, та виїжджав на об?єкт. Під час обстеження земельних ділянок ОСОБА_7 не була присутня, він її не запрошував. Експертиза була ним проведена відносно трьох об?єктів, документи про право власності на човнову станцію йому надано не було, якби такі документи були надані, вони б були відображені у висновку. Зазначив, що договір оренди від 08.11.2007 р. та договір на обслуговування земельної ділянки від 19.08.2009 р. він не бачив в матеріалах кримінального провадження. Припустив, що у випадку наявності цих документів в матеріалах кримінального провадження, це б могло вплинути на висновок. В основу висновку ним були покладені акти обстеження, акти перевірки та контрольні заміри. Після огляду договору на обслуговування земельної ділянки пояснив, що він не є правовстановлюючим документом.

Судом досліджені надані учасниками кримінального провадження письмові та речові докази по кримінальному провадженню.

Так, 24.05.2017 р. до керівника Слов?янської місцевої прокуратури надійшов лист від виконавчого комітету Святогірської міської ради про функціонування на території міста підприємств та організацій, які використовують земельні ділянки без оформлення права користування земельною ділянкою та не сплачують плату за землю (а.к.п.95-96, т.1).

27.05.2017 р. до ЄРДР внесено відомості щодо надходження інформації зі Святогірської міської ради про встановлені факти самовільного зайняття земельних ділянок на території м.Святогірська, які є особливо цінними землями, землями в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель, з попередньою правовою кваліфікацією: ч.2 ст.197-1 КК України, номер кримінального провадження 0000142 (а.к.п.94, т.1).

Відповідно до акту обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки № 8 від 24.05.2017 р., складеного робочою групою з виявлення фактів порушення земельного законодавства та надходження податків та зборів за користування земельними ділянками, розташованими у межах прибережних захисних смуг р.Сіверський Донець та водойм території м.Святогірська, створеною розпорядженням Святогірського міського голови № 50 від 19.09.2016 р., було обстежено земельну ділянку, яка знаходиться у м.Святогірськ, по вул.Набережна (човнова станція з причалом для катерів поблизу пляжу «Золота Купель»). З матеріалів, які є в Святогірській міській раді, цю човнову станцію побудувала ОСОБА_7 (декларація про початок виконання будівельних робіт ДЦ 10 та декларація про готовність об`єкта до експлуатації ДЦ 59). В результаті обстеження встановлено, що відбулося самозахоплення земельної ділянки, на якій побудовано човнову станцію (а.к.п.98-100, т.1).

Як вбачається з акту обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки № 9 від 24.05.2017 р., складеного робочою групою з виявлення фактів порушення земельного законодавства та надходження податків та зборів за користування земельними ділянками, розташованими у межах прибережних захисних смуг р.Сіверський Донець та водойм території м.Святогірська, створеною розпорядженням Святогірського міського голови № 50 від 19.09.2016 р., було обстежено земельну ділянку, яка знаходиться у АДРЕСА_3 (кіоск з літнім майданчиком). Реалізатор пояснила, що торгова точка працює від кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». В результаті обстеження встановлено, що торгова точка встановлена незаконно, земельна ділянка самозахоплена (а.к.п.101-102, т.1).

Згідно з актом обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки № 10 від 24.05.2017 р., складеного робочою групою з виявлення фактів порушення земельного законодавства та надходження податків та зборів за користування земельними ділянками, розташованими у межах прибережних захисних смуг р.Сіверський Донець та водойм території м.Святогірська, створеною розпорядженням Святогірського міського голови № 50 від 19.09.2016 р., було обстежено земельну ділянку, яка знаходиться у АДРЕСА_3 , ліворуч від входу на міст з лівого берега р.Сіверський Донець (торговий павільйон з реалізації пива, безалкогольної продукції та кондитерських виробів). Встановити кому належить торгова точка і хто веде підприємницьку діяльність робочій групі не вдалося. В результаті обстеження встановлено, що торгова точка встановлена незаконно, земельна ділянка самозахоплена (а.к.п.103-104, т.1).

Стороною обвинувачення надані докази на підтвердження звернення 14.12.2015 р. виконавчого комітету Святогірської міської ради до Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області щодо реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та готовність об?єкта до експлуатації по об?єкту «човнова станція з навісом» в АДРЕСА_3 , замовник ОСОБА_7 з проханням провести перевірку об?єкту будівництва та скасувати декларації, оскільки човнова станція побудована на земельній ділянці Святогірської міської ради, яка перебуває у комунальній власності та нікому не надавалась в оренду (а.к.п.106, т.1). Згідно відповіді ДАБІ від 25.01.2016 р. до Слов?янської міської ради направлено лист стосовно видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки під будівництво човнової станції, після отримання відповіді на який будуть вжиті заходи для забезпечення присутності забудовника при проведенні перевірки (а.к.п.108, т.1). Як вбачається з відповіді ДАБІ від 10.05.2016 р., провести перевірку немає можливості у зв?язку із відсутністю замовника, оскільки власнику направлено листа з повідомленням про здійснення перевірки за адресою: АДРЕСА_1 , але лист було повернено у зв?язку з тим, що пересилання поштових відправлень до м.Донецьку не здійснюється (а.к.п.107, т.1).

Відповідно до відомостей виконавчого комітету Святогірської міської ради від 22.06.2017 р. Святогірською міською радою не приймалися рішення щодо надання дозволу на розробку проектів землеустрою і не передавались у власність або користування земельні ділянки в АДРЕСА_3 : на якій побудовано човнову станцію з причалом для катерів біля пляжу «Золота купель», на якій встановлено кіоск з літнім майданчиком навпроти бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на якій встановлено торгівельний павільйон ліворуч від входу на міст з лівого берега р. Сіверський Донець. Вищевказані землі відносяться до земель запасу комунальної власності Святогірської міської ради і лише Святогірська міська рада, в порядку ст.122 Земельного кодексу України має право ними розпорядитися (а.к.п.113, т.1).

Як вбачається з контрольного заміру земельної ділянки, розташованої за адресою: вул.Набережна м.Святогірська Донецької області, виконаного Покровським міськрайонним виробничим відділом Донецької регіональної філії 13.06.2017 р., площа земельної ділянки (землі Святогірської міської ради), де встановлено торгівельний кіоск становить 0,0152 га (а.к.п.114-116, т.1). Згідно контрольного заміру земельної ділянки, розташованої за адресою: вул.Набережна м.Святогірська Донецької області, виконаного Покровським міськрайонним виробничим відділом Донецької регіональної філії 13.06.2017 р., площа земельної ділянки (землі Святогірської міської ради) під спорудою становить 0,0025 га, площа пірсу № 1 становить 0,0103 га, площа пірсу № 2 становить 0,0024 га (а.к.п.117-119, т.1). Відповідно до контрольного заміру земельної ділянки, розташованої за адресою: вул.Набережна м.Святогірська Донецької області, виконаного Покровським міськрайонним виробничим відділом Донецької регіональної філії 13.06.2017 р., площа земельної ділянки (землі Святогірської міської ради) становить 0,0012 га (а.к.п.120-122, т.1).

За відомостями ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» від 21.06.2017 р. на об?єкт, розташований за адресою: м.Святогірськ, вул.Набережна, 8, укладено договір на постачання електричної енергії № 5042 від 08.11.2016 р. з ФОП ОСОБА_7 . При укладанні договору споживачем були надані документи на право власності на нежитлові будівлі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », усі складові частини об?єкта нерухомого майна підключені під розрахунковий прилад обліку, встановлений в ТП-24 Слов?янського РЕМ. З іншими юридичними особами, фізичними особами-підприємцями або фізичними особами договори на постачання електричної енергії за цією адресою не укладались (а.к.п.130, т.1).

Згідно з протоколом огляду місця події від 16.06.2017 р. та фототаблицею до нього слідчим за участю спеціаліста першої категорії архітектури та землеустрою Святогірської міської ради ОСОБА_8 та ОСОБА_7 оглянуто ділянку місцевості, розташовану за адресою: м.Святогірськ, вул.Набережна, 8 б, яка знаходиться на правому березі річки Сіверський Донець. Під час огляду встановлено, що металева споруда торгівельний павільйон, розміром 4м. х 3 м., розташований на відстані 2,20 м. від асфальтованої проїзної частини дороги. Перед вікном кіоску, через яке здійснюється реалізація продуктів харчування, на землі викладена плитка ФЕМ, розміром 37 кв.м. Зі східного боку кіоску біля сходів, які ведуть до асфальтованої автомобільної стоянки розташовані 4 столи, біля яких стоять стільці. На момент огляду кіоску здійснюється реалізація продуктів харчування. На відстані 5,40 м. від фасадного вікна кіоску розташовані 2 холодильні вітрини, в яких знаходиться морозиво. Зліва від сходин в напрямку до річки на відстані 70 м. знаходиться металевий кіоск, пофарбований у жовтий колір, розміром 5 м. х 5 м. Біля фасаду кіоску з боку кафе і воріт «Золота купель» викладено ФЕМ плитку, площею 150 кв.м., де розташовані 4 стола зі стільцями. На момент огляду в кіоску ведеться торгівля продуктами харчування. Зазначений майданчик з боку берега річки огороджений металевим парканом. На відстані 53 м. у бік річки та на відстані 13 м. від берегової лінії (води) розташовано одноповерхову дерев?яну будівлю розміром 5м. х 5м., з західної сторони якої розташований дверний отвір, який на момент огляду відкритий. На відстані 13 м. від вказаної будівлі та перпендикулярно неї на дерев?яних колодах над водною поверхнею річки розташований Т-подібний пірс, розміром 103 кв.м. Пірс зроблений шляхом укладання на металеві колоди, вбиті в грунт, дерев?яних досок. Біля вказаних металевих колодок прив?язані плаваючі на воді катамарани у кількості 12 штук і човни у кількості 5 штук. На відстані 17 м. на захід від описаного пірсу розташований аналогічним чином зроблений пірс, прямокутної форми, площею 24 кв.м. Від вказаних двох кіосків та дерев?яної будівлі відходять дроти електричного живлення, які тягнуться до території кафе «Золота купель» та під`єднані до електричного вимірювального приладу (а.к.п.131-140, т.1).

Ухвалою слідчого судді від 23.06.2017 р. надано дозвіл посадовим особам ГУ Держгеокадастру у Донецькій області в період з 20.06.2017 р. по 20.07.2017 р. провести обстеження земельних ділянок по вул.Набережній м.Святогірська, на яких побудовано човнову станцію з причалом для катерів, встановлено кіоск з літнім майданчиком, встановлено торговий павільйон. На вирішення інспекторів поставлено питання чи самовільно зайняті розміщенням споруд земельні ділянки, що розташовані за адресою по вул.Набережній м.Святогірська, де побудовано човнову станцію з причалом, встановлено кіоск з літнім майданчиком та торгівельний павільйон, а також встановить розміри шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок. Окрім того, необхідно встановити чи є зазначені земельні ділянки особливо цінними землями, землями в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель (а.к.п. 148-150, т.1).

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об?єктом земельної ділянки від 13.07.2017 р. № 116ДК/177/АП/09/01/17, у результаті перевірки земельної ділянки, розташованої в межах прибережних смуг на території Святогірської міської ради по вул.Набережній м.Святогірська, відноситься до земель водного фонду комунальної форми власності. Площа визначена на підставі контрольних замірів ДП «Центр ДЗК» Покровського міськрайонного виробничого відділу Донецької регіональної філії. Площа земельної ділянки становить 0,0152 га. Земельна ділянка використовується без правовстановлюючих документів, чим порушує ст.125 та 126 Земельного кодексу України (а.к.п.153, т.1).

Згідно з актом обстеження земельної ділянки від 13.07.2017 р. № 116ДК/187/АО/10/01/17 у результаті перевірки земельної ділянки, розташованої в межах прибережних смуг на території Святогірської міської ради по вул.Набережній м.Святогірська, яка відноситься до земель водного фонду комунальної форми власності, площею 0,0152 га (згідно контрольних замірів ДП «Центр ДЗК» Покровського міськрайонного виробничого відділу Донецької регіональної філії) використовується ОСОБА_7 під розміщення кіоску з літнім майданчиком (а.к.п.154-155, т.1).

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об?єктом земельної ділянки від 13.07.2017 р. № 116ДК/172/АП/09/01/17, у результаті перевірки земельної ділянки, розташованої в межах прибережних смуг на території Святогірської міської ради по вул.Набережній м.Святогірська, відноситься до земель водного фонду комунальної форми власності. Площа визначена на підставі контрольних замірів ДП «Центр ДЗК» Покровського міськрайонного виробничого відділу Донецької регіональної філії. Площа земельної ділянки становить 0,0025 га. Земельна ділянка використовується без правовстановлюючих документів, чим порушує ст.125 та 126 Земельного кодексу України (а.к.п.156, т.1).

Згідно з актом обстеження земельної ділянки від 13.07.2017 р. № 116ДК/182/АО/10/01/17 у результаті перевірки земельної ділянки, розташованої в межах прибережних смуг на території Святогірської міської ради по вул.Набережній м.Святогірська, яка відноситься до земель водного фонду комунальної форми власності, площею 0,0025 га (згідно контрольних замірів ДП «Центр ДЗК» Покровського міськрайонного виробничого відділу Донецької регіональної філії) фактично використовується під розміщення човнової станції (а.к.п.157-158, т.1).

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об?єктом земельної ділянки від 13.07.2017 р. № 116ДК/173/АП/09/01/17, у результаті перевірки земельної ділянки, розташованої в межах прибережних смуг на території Святогірської міської ради по вул.Набережній м.Святогірська, відноситься до земель водного фонду комунальної форми власності. Площа визначена на підставі контрольних замірів ДП «Центр ДЗК» Покровського міськрайонного виробничого відділу Донецької регіональної філії. Площа земельної ділянки становить 0,0012 га. Земельна ділянка використовується без правовстановлюючих документів, чим порушує ст.125 та 126 Земельного кодексу України (а.к.п.159, т.1).

Згідно з актом обстеження земельної ділянки від 13.07.2017 р. № 116ДК/183/АО/10/01/17 у результаті перевірки земельної ділянки, розташованої в межах прибережних смуг на території Святогірської міської ради по вул.Набережній м.Святогірська, яка відноситься до земель водного фонду комунальної форми власності, площею 0,0012 га (згідно контрольних замірів ДП «Центр ДЗК» Покровського міськрайонного виробничого відділу Донецької регіональної філії) фактично використовується під розміщення павільйону (а.к.п.160-161, т.1).

Як вбачається з протоколу обшуку від 30.06.2017 р., проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 29.06.2017 р., по вул.Набережній м.Святогірська, в ході проведення обшуку торгівельного кіоску було виявлено та вилучено документи фінансово-господарської діяльності, а саме: блокнот формату А-4 з записами, 96 арк., паспорт ПТО-К. НОМЕР_2 , копія паспорту громадянина України, виданого на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на 2 арк., довідка від 03.06.2016 р. № 01-17/27 на 1 арк., копія паспорта громадянина України, виданого на ім?я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на 1 арк., акт № 62 введення в експлуатацію реєстратора розрахункових операцій на 2 арк., додаток до ліцензії № 05/22/16/0/03629 на 1 арк., виписка з єдиного державного реєстру ОСОБА_15 на 1 арк., додаток ліцензії на 1 арк., ліцензія від 22.04.2016 р. на 2 арк., зошит шкільний на 18 арк. з записами, зошит на 48 арк. з записами, договір на поставку товару від 21.10.2016 р., договір про передачу обладнання від 21.10.2016 р., ліцензія від 11.05.2017 р., зошит 96 арк. з записами, книга обліку розрахункових операцій, накладні на 19 арк. В ході проведення обшуку металевого кіоску жовтого кольору було виявлено та вилучено документи, які стосуються фінансово-господарської діяльності, а саме: зошит з черновими записами на 60 арк., накладна № 6899/09 від 29.06.2017 р., накладні від 29.05.2017 р. по 26.06.2017 р. на 4 арк., накладна № 5937, 6456, 6457 на 3 арк. Всередині приміщення дерев?яної будівлі розміром 5 м. х 5 м. виявлено та вилучено документи фінансово-господарської діяльності, а саме: зошит на 18 арк., зошит на 48 арк., зошит 48 арк., довідка від 03.05.2017 р. (а.к.п.163-167, т.1).

Відповідно до договору про передання обладнання в орендне користування від 21.01.2016 р., ФОП ОСОБА_16 надала в орендне користування ФОП ОСОБА_7 морозильні прилавки, вартістю 5600 грн. за одиницю. Адреса торгової точки: АДРЕСА_3 (а.к.п.228, т.1).

Як вбачається з договору на поставку товару від 20.11.2016 р., ФОП ОСОБА_16 реалізує, а ФОП ОСОБА_7 придбає товар за договірною ціною (а.к.п.229, т.1).

Ліцензією № 05/22/17/0/11939 від 31.03.2017 р., ФОП ОСОБА_7 надано право на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями з 10.04.2017 р. до 10.04.2018 р. за адресою: АДРЕСА_4 (кафе). У місці торгівлі зареєстровано та внесено до цієї ліцензії електронний контрольно-касовий апарат з реєстраційним № 05/22/17/0/11939 (а.к.п.231,232, т.1).

Згідно з ліцензією на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 22.04.2016 р. № 05/22/16/0/ НОМЕР_3 , ФОП ОСОБА_15 надано право здійснення розрібної торгівлі алкогольними напоями з 27.04.2016 р. по 27.04.2017 р. за адресою: АДРЕСА_4 (кафе). У місці торгівлі зареєстровано й внесено до цієї ліцензії електронний контрольно-касовий апарат з реєстраційним № 05/22/16/0/03629 (а.к.п.233-234,238 т.1).

Відповідно до акту введення в експлуатацію реєстрацію розрахункових операцій № НОМЕР_4 , центр сервісного обслуговування ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » 07.04.2016 р. виконав роботи з введення в експлуатацію реєстратора розрахункових операцій, який належить ФОП ОСОБА_15 , та перебуває за адресою: АДРЕСА_4 . Дата введення в експлуатацію 19.05.2010 р. (а.к.п.236, т.1).

З довідки Управління Держпродспоживслужби в Слов?янському районі від 03.06.2016 р. № 01-17/27 вбачається, що потужність, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , отримала державну реєстрацію за номером r-UA-05-05-3 (а.к.п.243, т.1).

Довідкою Управління Держпродспоживслужби в Слов?янському районі № 01-14/175 від 11.05.2017 р. підтверджується, що потужність, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , отримала державну реєстрацію за номером r-UA-05-05-206 заклад громадського харчування (комплекс «Золота Купель») (а.к.п.230, т.1).

Відповідно до паспорту парасольки-навісу з логотипом «Хладик» ПТО-К.009.00.00.00.00-02 ПС, парасолька-навіс призначена для встановлення на пересувні візки та інше торгове обладнання, для їх захисту від атмосферних опадів та сонця (а.к.п.244-245, т.1).

Згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого Ворошилівським РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області 26.05.2009 р. на ім?я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , він народився у м.Донецьку, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 (а.к.п.235, т.1).

З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФОП ОСОБА_15 , РНОКПП: НОМЕР_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_6 , дані про основний вид економічної діяльності: 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.к.п.239, т.1).

Згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_7 , виданого Куйбишевським РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області 21.11.2008 р. на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона народилася у м.Донецьку, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.к.п.241-242, т.1).

Інших вилучених під час обшуку документів, а саме блокноту А-4 з записами на 96 арк., зошиту з записами на 48 арк., зошиту з записами на 18 арк., зошиту з записами на 96 арк., книги обліку розрахункових операцій, накладних, зошиту з записами на 60 арк., зошиту з записами на 18 арк. та двох зошитів з записами на 48 арк. суду не надано. Постановою слідчого від 30.06.2017 р. всі вилучені під час зазначеного обшуку документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, місце зберігання цих речових доказів визначено в матеріалах кримінального провадження, відомостей про повернення цих речей власнику матеріали кримінального провадження не містять.

Як вбачається з протоколу обшуку нежитлових будівель кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , від 30.06.2017 р., проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 29.06.2017 р., виявлено та вилучено документи, які підтверджують зайняття ОСОБА_7 фінансово-господарською діяльністю (а.к.п.169-172, т.1).

Оцінюючи зазначений протокол слідчої дії, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об?єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з положенням ч.7 ст.236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Аналізуючи наведені норми права, суд зазначає, що під час проведення такої слідчої дії як обшук слідчий та / або прокурор наділені правом оглядати і вилучати документи, а не лише вилучати їх. Огляд документів під час обшуку передбачає ознайомлення з їх змістом, що в обов?язковому порядку має знайти своє відображення в протоколі обшуку, тобто особа, яка провадить обшук зобов?язана в протоколі обшуку зазначити які саме документи вона виявила та вилучила, зазначити їх назву, дату складання та інші відомі реквізити, які дозволяють їх ідентифікувати.

Таким чином, суд зазначає, що наведене слідчим ОСОБА_17 у протоколі обшуку формулювання щодо виявлення та вилучення документів, які підтверджують зайняття ОСОБА_7 фінансово-господарською діяльністю, унеможливлюють встановлення судом які саме документи були виявлені та вилучені слідчим, внаслідок чого суд не може допустити відомості, що містяться в них як докази у кримінальному провадженні.

Постановою слідчого від 30.06.2017 р. вилучені в ході обшуків човнової станції з причалом для катерів, кіоску з літнім майданчиком та торгівельного павільйону по вул.Набережній у м.Святогірську та нежитлових будівель кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка розташована за адресою: м.Святогірськ, вул.Набережна, 8, визнано речовими доказами (а.к.п.173-175, т.1). Зі змісту зазначеної постанови суд не має можливості встановити, які саме документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, адже ані в протоколі обшуку нежитлових приміщень кафе «Золота Купель» від 30.06.2017 р., ані в цій постанові не зазначено, які саме документи виявлені та вилучені під час обшуку.

Так, зі змісту ч.2 ст.100 КПК України вбачається, що речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Слідчим зазначеного припису не дотримано.

Стороною обвинувачення надано суду також документи, а саме: акт прийому-передачі від 01.04.2015 р., відповідно до якого ПП ОСОБА_7 передала, а ПП ОСОБА_18 прийняла земельну ділянку площею 6 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_4 (а.к.п.247, т.1); заяву ОСОБА_7 про застосування спрощеної системи оподаткування (а.к.п.248, т.1); довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 18.02.2015 р. (а.к.п.249, т.1); витяг з єдиного реєстру платників єдиного податку від 02.03.2015 р. (а.к.п.250, т.1); акт прийому-передачі від 01.04.2015 р., відповідно до якого ОСОБА_7 передала, а ФОП ОСОБА_18 прийняла земельну ділянку площею 6 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_4 (а.к.п.1, т.2); договір оренди № 35 від 01.04.2015 р., згідно з яким ПП ОСОБА_7 передала в оренду ПП ОСОБА_18 землю за адресою: АДРЕСА_4 , площею 6 кв.м. для розташування торгівельних рядів (а.к.п.2-4, т.2); договір оренди № 24 від 01.04.2015 р., згідно з яким ПП ОСОБА_7 передала в оренду ОСОБА_19 землю за адресою: АДРЕСА_4 , площею 6 кв.м. для розташування торгівельних рядів (а.к.п.5-7, т.2); акт прийому-передачі від 01.04.2015 р., відповідно до якого ПП ОСОБА_7 передала, а ПП ОСОБА_19 прийняла земельну ділянку площею 6 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_4 (а.к.п.8, т.2); акт прийому-передачі від 01.04.2015 р., відповідно до якого ПП ОСОБА_7 передала, а ПП ОСОБА_18 прийняла земельну ділянку площею 6 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_4 (а.к.п.9, т.2), договір оренди № 1 від 01.04.2015 р., відповідно до якого ПП ОСОБА_7 передала в оренду ОСОБА_18 землю за адресою: АДРЕСА_4 , площею 6 кв.м. для розташування торгівельних рядів (а.к.п.10-12, т.2); акт прийому-передачі від 01.04.2015 р., відповідно до якого ПП ОСОБА_7 передала, а ПП ОСОБА_18 прийняла землю площею 6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 (а.к.п.13, т.2); договір суборенди № 38 від 01.04.2015 р., згідно з яким ПП ОСОБА_7 передала в користування ПП ОСОБА_20 землю за адресою: АДРЕСА_4 , площею 6 кв.м. для розміщення торгівельних рядів (а.к.п.18-20, т.2); акт прийому-передачі від 01.04.2015 р., згідно з яким ПП ОСОБА_7 передала, а ПП ОСОБА_20 прийняв земельну ділянку площею 6 кв.м. (а.к.п.21, т.2); договір суборенди № 39 від 01.04.2015 р., згідно з яким ПП ОСОБА_7 передала в користування ПП ОСОБА_20 землю за адресою: АДРЕСА_4 , площею 6 кв.м. для розміщення торгівельних рядів (а.к.п.22-24, т.2); договір дарування від 10.09.2003 р., відповідно до якого ОСОБА_21 подарував, а ОСОБА_7 прийняла у дар будівлю кафе, що знаходиться у АДРЕСА_7 , на земельній ділянці Святогірської міської ради (а.к.п.25, т.2); договір оренди від 01.03.2015 р., згідно з яким ОСОБА_7 передала у тимчасове володіння та користування торгову площу у розмірі 5 кв.м., що знаходиться у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » м.Святогірська (а.к.п.28-30, т.2); технічний паспорт № 1765 на кафе «Золота купель» (а.к.п.31-45, т.2); технічні умови приєднання до електричних мереж електроустановок гаражу (а.к.п.51, т.2); лист ПАТ «Донецькобленерго» від 15.09.2011 р. щодо узгодження проекту (а.к.п.52, т.2); довідка про взяття на облік платника податків від 23.11.2005 р. (а.к.п.53 ,т.2); свідоцтво платника єдиного податку, видане ОСОБА_7 (а.к.п.54, т.2); договір оренди № 35 від 01.04.2015 р., згідно з яким ПП ОСОБА_7 передала ОСОБА_18 землю за адресою: АДРЕСА_4 , площею 6 кв.м., для розміщення торгівельних рядів (а.к.п.55-57, т.2); витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ОСОБА_7 (а.к.п.58-59, т.2); свідоцтво платника єдиного внеску ОСОБА_7 (а.к.п.60, т.2); свідоцтво про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_7 (а.к.п.61,62 т.2); довідка виконавчого комітету Святогірської міської ради від 22.09.2011 р., згідно якої до буд. АДРЕСА_4 , який є приватною власністю ОСОБА_7 природний газ не підведений (а.к.п.63, т.2); паспорт КТП № 24 Краматорських електромереж за адресою: вул.Зарічна, 1, м.Святогірськ (а.к.п.64-73, т.2); договір про користування електричною енергією від 29.09.2011 р. зі ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_4 (а.к.п.74, т.2); акт-наряд від 29.09.2011 р. на встановлення лічильника за адресою: АДРЕСА_4 (а.к.п.75, т.2); акт технічної перевірки розрахункових засобів обліку від 29.09.2011 р. за адресою: АДРЕСА_4 (а.к.п.76, т.2); акт про пломбування та здачі пломб і засобів обліку на збереження від 29.09.2011 р. (а.к.п.77, т.2); умови та порядок оплати за електричну енергію за діючими тарифами для населення (а.к.п.78, т.2); повідомлення Слов?янського управління з газопостачання та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» від 03.05.2017 р. (а.к.п.79, т.2).

Суд не може допустити відомості, що містяться в них як докази, оскільки позбавлений можливості встановити, чи отримані вони у спосіб, передбачений КПК України, адже з матеріалів кримінального провадження не вбачається джерело походження зазначених документів, відсутня інформація про їх отримання (вилучення) органами досудового розслідування у встановленому КПК України порядку.

Відповідно до договору на комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій на території, прилеглій до об?єкту або землекористування замовника від 19.08.2009 р., укладеного між Святогірською міською радою та ПП ОСОБА_7 , Святогірська міська рада доручила, а ОСОБА_7 прийняла до виконання доручені роботи по утриманню прилеглої території: прибирання території благоустрою (згідно додатку № 1) від сміття та снігу, укладання договору на вивіз сміття з спеціалізованим підприємством, посипка в зимовий період прилеглого тротуару соляно-піщаною сумішшю, благоустрій території в єдиному цілому, реконструювання павільйонів (з дозволення торгового відділу міської ради), в загальнодержавні свята облаштування прилеглої території та фасаду будівлі, що виходять на вулицю міста гірляндами та прикрасами. Святогірська міська рада доручає, а ОСОБА_7 приймає до виконання доручені роботи по влаштуванню благоустрою прилеглої території (згідно додатку № 2). Даний договір діє до 19.05.2059 р. (а.к.п.204-206, т.1). Додатки до цього договору суду не надані.

Згідно з висновком за результатами судової будівельно-технічної експертизи № 1574 від 18.09.2017 р., об?єкт, розташований по вул.Набережній м.Святогірська, на якому побудовано причал для катерів біля пляжу «Золота Купель» у межах прибережної захисної смуги, земельна ділянка площею 0,0025 га (згідно контрольних замірів, виконаних ДП «Центр ДЗК» від 13.06.2017), використовується без правовстановлюючої документації. Даний об?єкт відповідає визначенню стаціонарна тимчасова споруда, та відноситься до ІХ групи капітальності. Об?єкт, розташований по вул.Набережній м.Святогірська навпроти бази відпочинку «Золота Купель», на якому встановлено кіоск з літнім майданчиком у межах прибережної захисної смуги, земельна ділянка площею 0,0152 га (згідно контрольних замірів, виконаних ДП «Центр ДЗК» від 13.06.2017 р.) використовується без правовстановлюючої документації. Даний об?єкт відповідає визначенню малої архітектурної форми (МАФ) та відноситься до ІХ групи капітальності. Об?єкт, розташований по вул.Набережній м.Святогірська, ліворуч від входу на міст з лівого берега р.Сіверський Донець, на якому встановлено кіоск у межах прибережної захисної смуги, земельна ділянка площею 0,0012 га (згідно контрольних замірів, виконаних ДП «Центр ДЗК» від 13.06.2017) використовується без правовстановлюючої документації. Даний об?єкт відповідає визначенню кіоск, та відноситься до ІХ групи капітальності (а.к.п.210-214, т.1).

Оцінюючи зазначений висновок експерта, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 31 серпня 2017 р. постановою слідчого до участі у цьому кримінальному провадженні було залучено ОСОБА_6 в якості захисника. Захисником було долучено до матеріалів кримінального провадження документи, а саме копію свідоцтва про право власності ОСОБА_7 на човнову станцію від 16.05.2014 р. та договір на комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій на території, прилеглій до об?єкту або землекористування замовника від 19.08.2009 р. (а.к.п.193-206, т.1). Постановою слідчого від 04.09.2017 р. призначено судову експертизу, постанова слідчого разом з матеріалами кримінального провадження надійшли до Донецького НДІСЕ 04.09.2017 р., 18.09.2017 р. експертом складено висновок. Однак, зі змісту висновку експерта (дослідницької частини) вбачається, що матеріали кримінального провадження містять лише акти обстеження, контрольні заміри та акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства. Таким чином, експерту на дослідження не були надані документи, долучені захисником до матеріалів кримінального провадження, що підтвердив експерт ОСОБА_11 під час допиту у судовому засіданні. За таких обставин суд має обґрунтований сумнів щодо достовірності висновку експерта в тій частині, що човнова станція, що розташована на земельній ділянці площею 0,0025 га, використовується без правовстановлюючої документації, оскільки обвинувачена має свідоцтво про право власності на зазначений об?єкт, яке експерту під час проведення експертизи надано не було. Додатково слід зазначити, що ані земельно-технічна експертиза, яка була призначена слідчим постановою від 04.09.2017 р., ані будівельно-технічна експертиза, висновок якої складено експертом 18.09.2017 р. з відповідями на питання, поставлені слідчим у вищезазначеній постанові, відповідно до завдань цих експертиз та орієнтованого переліку питань (зазначених в Науково-методичних рекомендаціях з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5) не може надати відповідь на питання чи підтверджується факт самозахвату земельних ділянок, адже підтвердження чи спростування самовільного використання земельної ділянки не належить до завдань цих експертиз, оскільки для відповіді на це питання не потрібні спеціальні знання в галузі науки, техніки, мистецтва та ремесла, а достатньо встановити факт наявності або відсутності відповідних документів.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 290991, ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.10.2009 р. належить земельна ділянка площею 0,9570 га, розташована на території Святогірської міської ради, за адресою АДРЕСА_3 , цільове призначення земельної ділянки для експлуатації існуючої автостоянки (а.к.п.225, т.1).

Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 16.05.2014 р., виданим державним реєстратором реєстраційної служби Слов?янського міськрайонного управління юстиції Донецької області ОСОБА_22 , ОСОБА_7 на праві приватної власності належить човнова станція з навісом за адресою: АДРЕСА_4 , площею 268,7 кв.м. Згідно відомостей про складові частини об?єкта нерухомого майна, об?єкт складається з човнової станції «А-1», яка має загальну площу 37,9 кв.м., навісу «Б», який має загальну площу 230,8 кв.м., та огородження «1». Право власності ОСОБА_7 зареєстроване у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.05.2014 р. (а.к.п.200-203, 226-227, т.1).

Відповідно до додаткової угоди від 11.11.2009 р. до договору оренди землі № 28 від 08.11.2007 р., укладеного між орендодавцем Святогірською міською радою та орендарем ОСОБА_7 , сторони уклали додаткову угоду про викладення п.5 розділу «Об?єкт оренди» у новій редакції, згідно якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 388640,23 грн. (47,72 грн. за 1 кв.м.), п.9 та 11 розділу «Орендна плата», викладено в новій редакції, згідно якої орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки землі, що складає 11659,20 грн. (1,46 грн. за кв.м.), орендна плата вноситься щомісячно в розмірі 971,60 грн., що становить 1/12 частину орендної плати. Інші положення договору оренди залишено без змін (а.к.п.80-82, т.2).

З розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, грошова оцінка яких проведена 15.05.2000 р., вбачається, що нормативна грошова оцінка земель водного фонду площею 7977 кв.м. у межах м.Святогірська становить 388640,23 грн., розмір земельного податку складає 3886,40 грн., розмір орендної плати (річна) 11659,20 грн. (а.к.п.83-84, т.2).

Згідно довідки № 23/1242 Відділу держкомзему в м.Слов?янську Донецької області від 28.07.2009 р., землекористувачем земельної ділянки пляжу, за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер :01:001:0607), площею 0,7977 га, цільове призначення земельної ділянки: інша діяльність в сфері відпочинку та розваг, є ОСОБА_7 . Термін дії довідки до кінця поточного року (а.к.п.85, т.2).

Аналізуючи показання ОСОБА_7 , суд в цілому вважає їх достовірними, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами по справі. Так, обвинувачена пояснила, що є фізичною особою-підприємцем та займається господарською діяльністю з 2005 р., що підтверджується матеріалами кримінального провадження. Вона має на праві власності земельну ділянку, яка розташована під автостоянкою, кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та рядами сувенірного ринку. Земельна ділянка, що знаходиться під човновою станцією передана їй в оренду, а два кіоски, які знаходились на території до укладення нею договору про благоустрій, лише були приведені нею до належного стану, тому жодного самовільного захоплення земельної ділянки особливо цінних земель та земель санітарної охорони нею здійснено не було.

Аналізуючи докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченої у вчиненні цього кримінального правопорушення, у сукупності з доказами, наданими стороною захисту, суд приходить до наступних висновків.

Диспозицією ч.2 ст.197-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене за наявності кваліфікуючих ознак, зокрема, вчинене щодо земельних ділянок особливо цінних земель та зонах санітарної охорони.

Таким чином предметом зазначеного кримінального правопорушення (у відповідності до пред?явленого ОСОБА_7 обвинувачення) є особливо цінні земельні ділянки та земельні ділянки, розташовані в зонах санітарної охорони.

За змістом формулювання обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, ОСОБА_7 самовільно зайняла земельні ділянки, які відносяться до земель водного фонду, входять до складу прибережної захисної смуги річки Сіверський Донець і є землями комунальної власності. Тобто, констатація належності цих земельних ділянок до земельних ділянок особливо цінних земель та зон санітарної охорони у змісті пред?явленого ОСОБА_7 обвинувачення відсутня.

З наданого стороною обвинувачення листа виконавчого комітету Святогірської міської ради від 23.05.2017 р. (а.к.п.95, т.1) вбачається, що м.Святогірськ є частиною національного природного парку «Святі гори», є містом курортом. З актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об?єктами земельними ділянками від 13.07.2017 р. вбачається, що земельні ділянки відносяться до земель водного фонду (а.к.п.153-161, т.1). Будь-яких інших відомостей про належність земельних ділянок, на яких розташовані об?єкти, встановлення яких інкримінується ОСОБА_7 , до особливо цінних земель та земель зони санітарної охорони матеріали кримінального провадження не містять.

Так, ст.113 Земельного кодексу України передбачено, що зони санітарної охорони створюються навколо об?єктів, де є підземні та відкриті джерела водопостачання, водозабірні та водоочисні споруди, водоводи, об?єкти оздоровчого призначення та інші, для їх санітарно-епідеміологічної захищеності. Правовий режим земель зон санітарної охорони визначається законодавством. Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.1998 р. № 2024 затверджено Правовий режим зон санітарної охорони водних об?єктів, пунктом 3 якого передбачено, що межі зон санітарної охорони водних об?єктів визначаються проектом землеустрою та встановлюються органами місцевого самоврядування на їх території за погодженням з державними органами земельних ресурсів, санітарно-епідеміологічного нагляду, охорони навколишнього природного середовища, водного господарства та геології.
Положенням ч.1 ст.150 Земельного кодексу України визначено, що до особливо цінних земель відносяться: а) у складі земель сільськогосподарського призначення: чорноземи нееродовані несолонцюваті на лесових породах; лучно-чорноземні незасолені несолонцюваті суглинкові ґрунти; темно-сірі опідзолені ґрунти та чорноземи опідзолені на лесах і глеюваті; бурі гірсько-лісові та дерново-буроземні глибокі і середньо глибокі ґрунти; дерново-підзолисті суглинкові ґрунти; коричневі ґрунти Південного узбережжя Криму, дернові глибокі ґрунти Закарпаття; б) торфовища з глибиною залягання торфу більше одного метра і осушені незалежно від глибини; в) землі, надані в постійне користування НВАО «Масандра» та підприємствам, що входять до його складу; землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів; г) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення.
Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» до природно-заповідного фонду України належать, зокрема, національні природні парки. Частиною 4 ст.7 цього Закону визначено, що межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Указом Президента України «Про створення національного природного парку «Святі Гори» від 13.02.1997 р. № 135/97 було створено на території Краснолиманського та Слов?янського районів Донецької області національний природний парк «Святі Гори» і підпорядковано його Міністерству охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України, встановлено площу земель національного природного парку «Святі Гори» 40589 га, в тому числі 11878 га, що надаються йому у постійне користування, та 28711 га, що включаються до його складу без вилучення земель у землекористувачів.
Положення про національний природний парк «Святі гори» було затверджено наказом Міністерства екології та природних ресурсів № 520 від 12.12.2011 р. Так, парк розташований на території Слов?янського, Краснолиманського районів та міста Святогірська Донецької області. Суд зауважує, що цим пунктом лише названо адміністративно-територіальні одиниці, в межах території яких географічно розташований цей національний природний парк, в той час з його змісту не вбачається, що вся територія земної поверхні, що знаходиться в межах Слов?янського району, Краснолиманського району та м.Святогірська є національним природним парком «Святі гори». Пунктами 1.8, 1.9 цього Положення визначено, що право Парку на постійне користування земельною ділянкою оформлюється державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Межі Парку встановлюються в натурі, оформлюються відповідними знаками та інформаційними матеріалами, наносяться на відповідні планово-картографічні матеріали органів Держземагентства на місцях та землекористувачів, відображаються у відповідних формах статистичної звітності з кількісного обліку земель (форма № 6-зем) та землевпорядній документації, обов?язково враховуються при реконструкції та розвитку прилеглих територій.
Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що стороною обвинувачення не надано суду доказів на підтвердження того, що земельні ділянки, площами 0,0025 га, 0,0152 га та 0,0012 га, що розташовані по вул.Набережній м.Святогірська є особливо цінними землями та / або належать до зони санітарної охорони, оскільки як розташування саме цих ділянок на території національного природного парку «Святі гори» має бути відображено на відповідній технічній документації з землеустрою, так і межі зон санітарної охорони водних об?єктів визначаються проектом землеустрою. Такої землевпорядної документації суду не надано, тому суд позбавлений можливості встановити як розташування земельних ділянок, площами 0,0025 га, 0,0152 га та 0,0012 га в межах території національного природного парку, площею 40589 га., так і розташування вищезазначених земельних ділянок в межах зони санітарної охорони. Отже, стороною обвинувачення не доведено належність цих земельних ділянок до особливо цінних земель та зони санітарної охорони.

19.08.2009 р. між ОСОБА_7 та Святогірською міською радою укладено договір на комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій на території, прилеглій до об?єкту або землекористування замовника, за умовами якого ОСОБА_7 зобов?язалась виконувати прибирання території благоустрою від сміття та снігу, укладання договору на вивіз сміття з спеціалізованим підприємством, тобто благоустрій території в єдиному цілому, реконструювання павільйонів (з дозволу торгового відділу міської ради) п.1.2.1 договору (а.к.п.204-206, т.1). Окрім того, п.3.2.6 договору передбачено, що ОСОБА_7 зобов?язана у процесі утримання об?єкту благоустрою дотримуватися відповідних технологій щодо їх експлуатації та ремонту, регулярно здійснювати заходи щодо запобігання передчасному зносу об?єкту, забезпечення умов функціонування та утримання його в чистоті та належному стані. За умовами договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 19.05.2059 р., площа прилеглої території становить 9727 га. Об?єкт благоустрою (земельна ділянка) визначена додатком 1 до договору, доручені роботи по влаштуванню благоустрою прилеглої території додатком 2 до договору. Зазначені додатки в матеріалах кримінального провадження відсутні та сторонами судового провадження не надані.

Співставляючи умови цього договору у сукупності з показаннями обвинуваченої в тій частині, що МАФ та кіоск знаходяться на території земельної ділянки, яка була передана їй за вищезазначеним договором для виконання робіт з утримання прилеглої території, і вона не здійснювала самовільного захоплення земельної ділянки, що знаходяться під цими спорудами, а лише діяла у відповідності до умов договору, суд приймає ці показання обвинуваченої та вважає їх достовірними. Так, свідок ОСОБА_10 , який укладав договір від імені Святогірської міської ради, у судовому засіданні підтвердив, що цей договір підписано ним та скріплено печаткою міської ради. Додатково пояснив, що такі договори укладалися з суб?єктами господарювання, оскільки міська рада була зацікавлена в утриманні в належному стані прилеглої території.

Так, стороною обвинувачення не доведено перед судом, що МАФ та кіоск знаходяться на земельній ділянці, яка не була визначена об?єктом благоустрою за вищезазначеним договором, тобто твердження ОСОБА_7 стороною обвинувачення не спростовано, додатки до цього договору зі Святогірської міської ради не витребувані та суду не надані.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 зазначала, що на момент укладання цього договору на прилеглій території, яка була надана їй для утримання за договором, вже знаходилися кіоски, які відображені на плані. Свідок ОСОБА_10 підтвердив наявність кіосків, але зазначив, що це були дерев?яні споруди. Перевіряючи доводи обвинуваченої в цій частині, суд зауважує, що жодної технічної документації на земельні ділянки, окрім плану-схеми як додатку до актів обстеження стану та дотримання умов використання земельних ділянок № 8, 9, 10, та цього ж плану, відображеного в актах перевірки вимог земельного законодавства, суду стороною обвинувачення не надано.

Зі змісту плану-схеми, як додатку до актів обстеження, вбачається, що це план-схема однієї і тієї ж ділянки, з якого вбачається, що всі об?єкти, встановлення яких інкримінується ОСОБА_7 , знаходяться в межах прибережної захисної смуги р.С.Донець (межа позначена червоним пунктиром). Загальна площа земельної ділянки (для розміщення магазина та сувенірного ринка по АДРЕСА_3 ) становить 0,6000 га, тобто 6000 кв.м., та складається з двох ділянок, площами 0,3736 га та 0,2264 га. План земельної ділянки був виконаний ДП «Донбасбудрозвідування» у 2007 р.

Так, на плані кульковою ручкою домальовано схематичне зображення човнової станції та причалу для катерів, тобто, станом на дату складання цього плану у 2007 р. цієї споруди на території цієї земельної ділянки не було.

На плані відображена споруда, яка у пред?явленому обвинуваченні названа торгівельним павільйоном, а саме позначена суцільною чорною замкненою лінією з цифровими позначками 66.73, 66.83 всередині, що прилягає до межі прибережної захисної смуги (а.к.п.99-100, 102, 104, т.1). Тобто, план складений у 2007 р., з цього плану вбачається існування цієї споруди, яка станом на 2017 р. згідно висновку експерта є малою архітектурною формою ІХ групи капітальності, площа земельної ділянки становить 0,0152 га, в той час як ОСОБА_7 обвинувачується у самовільному зайнятті цієї земельної ділянки у травні 2017 р. шляхом встановлення тимчасових споруд.

Окрім того, з плану вбачається існування на цій земельній ділянці станом на 2007 р. кіоску, який позначений суцільною чорною лінією у формі квадрату з літерою «Б» всередині, що знаходиться біля чорної крапки з цифровою позначкою 62 (а.к.п.99-100, 102, 104, т.1). Згідно висновку експерта ця споруда є кіоском та відноситься до ІХ групи капітальності, площа земельної ділянки складає 0,0012 га, в той час як ОСОБА_7 обвинувачується у самовільному зайнятті цієї земельної ділянки у травні 2017 р. шляхом встановлення тимчасових споруд.

Суд приймає показання свідка ОСОБА_10 та обвинуваченої ОСОБА_7 в тій частині, що станом на момент укладення договору про благоустрій у 2009 р. ці споруди були розташовані на цій території, оскільки зазначені показання узгоджуються як з текстом договору, так і з вищезазначеним планом-схемою, складеним у 2007 р. За таких обставин зазначення стороною обвинувачення в обвинувальному акті способу вчинення кримінального правопорушення шляхом встановлення тимчасових споруд не відповідає встановленим судом обставинам. Аналізуючи показання обвинуваченої в тій частині, що вона привела до належного стану два кіоски у відповідності з вимогами договору, у сукупності з показаннями свідка ОСОБА_10 в тій частині, що на прилеглій території були розташовані два кіоски, однак, це були дерев?яні споруди, суд зазначає наступне.

Зі змісту протоколу огляду місця події від 16.06.2017 р. та фототаблиці до нього вбачається, що на земельній ділянці розташована металева споруда у виді торгівельного павільйону, розміром 3 х 4 м. та металевий кіоск жовтого кольору, розміром 5 х 5 м., біля фасаду якого викладено плитка ФЕМ розміром 150 кв.м. (а.к.п.131-140, т.1). Договором про утримання прилеглої території від 19.08.2009 р. передбачено обов?язок ОСОБА_7 реконструювання павільйонів з дозволу торгового відділу міської ради. Однак, стороною обвинувачення не надано суду доказів як в тій частині, що виконані ОСОБА_7 роботи з реконструювання павільйонів не передбачені переліком доручених робіт (згідно додатку № 2), оскільки додатку № 2 до цього договору суду не надано, так і не доведено перед судом відсутність дозволу торгового відділу міської ради на ці роботи, тобто протиправність дій ОСОБА_7 в частині їх невідповідності умовам договору. Обвинувачена ОСОБА_7 у судовому засіданні поясняла, що вона не пам?ятає чи отримувала вона такі дозволи, однак, зазначила, що напевно отримувала дозволи спочатку, після укладення договору. Жодних інших доказів стосовно наявності чи відсутності дозволів стороною обвинувачення не здобуто.

Суд зазначає, що в актах обстеження стану та дотримання умов використання земельних ділянок зазначено, що паспорти прив?язки на ці споруди не оформлювалися. Однак, необхідність та порядок оформлення паспортів прив?язки тимчасових споруд передбачені Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, який був затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011 р. За таких обставин, оскільки об?єкти станом на 2007 р. вже були розташовані на цій території, а необхідність оформлення паспортів прив?язки запроваджена наказом від 21.10.2011 р., суд приходить до переконання, що на ці об?єкти положення зазначеного наказу не поширюються.

Оцінюючи наданий стороною захисту договір про благоустрій прилеглої території, укладений ОСОБА_7 зі Святогірською міською радою, суд зазначає наступне.

Так, згідно положень Закону України «Про благоустрій» (у редакції, чинній станом на момент укладення вищезазначеного договору, - 19.08.2009 р.), заходи з благоустрою населених пунктів це роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об?єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання. Згідно п.8 ч.1 ст.10 цього Закону, до повноважень міських рад у сфері благоустрою належить, зокрема, залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів. Статтею 14 передбачено, що об?єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, місцевих правил забудови, інших вимог, передбачених законодавством.

Згідно ч.4 ст.15 на території об?єкта благоустрою відповідно до затвердженої містобудівної документації можуть бути розташовані будівлі та споруди торговельного, соціально-культурного, спортивного та іншого призначення. Власники цих будівель та споруд зобов?язані забезпечити належне утримання наданої їм у встановленому порядку земельної ділянки, а також можуть на умовах договору, укладеного з балансоутримувачем, забезпечувати належне утримання іншої закріпленої за ними території (прилеглої території) та / або брати пайову участі в утриманні об?єкта благоустрою. Межі закріпленої території та обсяги пайової участі визначає власник об?єкта благоустрою.

Статтею 16 передбачені обмеження при використанні об?єктів благоустрою, а саме зазначено, що на об?єктах благоустрою забороняється: 1) виконувати земляні, будівельні та інші роботи без дозволу, виданого у встановленому законом порядку; 2) самовільно влаштовувати городи, створювати, пошкоджувати або знищувати газони, самовільно висаджувати та знищувати дерева, кущі тощо; 3) вивозити і звалювати в не відведених для цього місцях відходи, траву, гілки, деревину, листя, сніг; 4) складувати будівельні матеріали, конструкції, обладнання за межами будівельних майданчиків; 5) самовільно встановлювати об?єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо; 6) встановлювати технічні засоби регулювання дорожнього руху без погодження з відповідними органами Міністерства внутрішніх справ України; 7) влаштовувати стоянки суден, катерів, інших моторних плавучих засобів у межах територій пляжів; 8) випасати худобу, вигулювати та дресирувати тварин у не відведених для цього місцях; 9) здійснювати ремонт, обслуговування та миття транспортних засобів, машин, механізмів у не відведених для цього місцях (крім випадків проведення негайного ремонту при аварійній зупинці). Таким чином, законом передбачено 9 заборон. Положення договору від 19.08.2009 р. містять лише 3 заборони, що передбачені ч.3, 8, 9 ст.16 Закону. Тобто у договорі відсутнє обмеження щодо заборони самовільно встановлювати торгівельні павільйони, кіоски, що у сукупності з положеннями договору (п.1.2.1 виконавцю доручено реконструювання павільйонів (за погодження з торговим відділом міської ради), п.3.2.6 виконавець зобов?язаний у процесі утримання об?єкта благоустрою дотримуватися відповідних технологій щодо їх експлуатації та ремонту, регулярно здійснювати заходи щодо запобігання передчасному зносу об?єкта, забезпечення умов функціонування та утримання його в чистоті та належному стані), а також положеннями ст.14 Закону України «Про благоустрій», згідно з яким об?єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони, та за умови відсутності у матеріалах кримінального провадження додатків до цього договору, якими визначено об?єкт благоустрою (додаток 1) та перелік доручених робіт по влаштуванню благоустрою прилеглої території (додаток 2), викликає у суду обґрунтований сумнів у неправомірності дій ОСОБА_7 щодо приведення наявних на цій території торгових павільйонів у належний стан.

Суд критично розцінює показання свідка ОСОБА_8 в тій частині, що цей договір не надавав права будувати та використовувати земельну ділянку, оскільки договором передбачено обов?язок виконавця реконструювання павільйонів, а сам свідок ознайомлений зі змістом цього договору не був, зазначив, що у міській раді цього договору немає, він його не бачив, а лише спілкувався з чоловіком обвинуваченої, який повідомляв йому про існування договору про благоустрій прилеглої території. Аналізуючи показання свідка ОСОБА_10 , суд зазначає, що свідок показав, що цей договір про благоустрій жодним чином не надає права використовувати земельну ділянку та розміщувати на ній будь-які об?єкти або споруди, в той же час, зазначивши, що договором від 19.08.2009 р. передбачено реконструкцію павільйонів (з дозволу торгового відділу міської ради), тобто тих павільйонів, що вже були розташовані на території. Міська рада дозволи на ці споруди не надає, дозвіл необхідно було отримувати в органах ДАБК. Відомостей щодо наявності або відсутності таких дозволів органів ДАБК стороною обвинувачення суду не надано.

Висновком експерта встановлено, що зазначені об?єкти є кіоском (згідно дослідницької частини висновку експерта це торговельний об?єкт для організації роздрібного продажу товарів, який має постійне просторове місце, займає окрему закриту споруду некапітального типу на одне робоче місце без торговельної зали для покупців та додаткової площі для розміщення запасу товарів) та МАФ (згідно дослідницької частини висновку експерта малі архітектурні форми це павільйони, кіоски, торговельні намети, рундуки тощо переважно збірно-розбірної конструкції, які застосовуються поряд із засобами благоустрою, включаючи невеликі споруди для відпочинку людей / покупців (лави, можливо тіньові навіси або перголи), урни для сміття, а також різноманітні елементи декоративно-прикладного мистецтва), які відносяться до ІХ групи капітальності. Згідно наведеної у висновку класифікації будівель по капітальності (у дослідницькій частині), до І групи будівель належать будівлі каркасні, з залізобетонним чи металевим каркасом, з наповненням каркасу кам?яними матеріалами, строком експлуатації 175 років, в той час як до ІХ групи капітальності належать намети, павільйони, ларьки зі строком експлуатації 10 років.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що з матеріалів кримінального провадження та показань свідка ОСОБА_10 , обвинуваченої ОСОБА_7 вбачається, що станом на 2007 р. на цій земельній ділянці були встановлені два павільйони, строк експлуатації павільйонів та інших незначних будівель торгівлі ІХ групи капітальності згідно з висновком експерта становить 10 років (згідно методики від 14.07.1970 р., яку використовував експерт). У 2009 році обвинуваченою було укладено договір по благоустрою прилеглої території (до земельних ділянок, на яких розташовані кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », автостоянка та пляж, на які ОСОБА_7 має речові права), на якій знаходились два кіоски. За умовами цього договору обвинувачена ОСОБА_7 зобов?язалася реконструювати павільйони з дозволу торгового відділу міської ради. Відомостей про наявність або відсутність такого дозволу як від торгового відділу міської ради, так і від державної архітектурно-будівельної інспекції (саме про необхідність якого наголошував свідок ОСОБА_10 , зазначивши, що міська рада таких дозволів не надає) матеріали кримінального провадження не містять, стороною обвинувачення зазначених доказів не здобуто. За таких обставин реконструкція ОСОБА_7 павільйонів, строк експлуатації яких станом на травень 2017 р. складав щонайменше 10 років, оскільки час встановлення цих павільйонів (до 2007 р.) під час судового розгляду не встановлювався, тобто дорівнював або перевищував строк їх експлуатації, не може бути кваліфіковано як самовільне зайняття земельної ділянки, з огляду також на наступне.

Диспозицією ч.2 ст.197-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, зокрема, особливо цінних земель та зони санітарної охорони, в той час як ч.1 ст.197-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику. Тобто, основною відмінністю зазначених складів кримінальних правопорушень є предмет злочину (земельна ділянка) та обов?язкова наявність суспільно небезпечних наслідків у виді значної шкоди за ч.1 ст.197-1 КК України (злочин з матеріальним складом). Додатково слід зазначити, що за самовільне зайняття земельної ділянки також передбачено адміністративну відповідальність ст.53-1 КУпАП.

Окрім того, кримінальну відповідальність за самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, зазначеній у ч.1 цієї статті, передбачено ч.3 ст.197-1 КК України, а на самовільно зайнятій земельній ділянці, зазначеній у ч.2 цієї статті, ч.4 ст.197-1 КК України.

За змістом ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Таким чином, діяння як складова об?єктивної сторони зазначеного злочину має бути виражене у формі активної протиправної дії по заволодінню (захопленню) всупереч встановленому порядку земельної ділянки.

Зі змісту роз?яснень, які викладені в листі Державного комітету України з земельних ресурсів «Щодо застосування терміна «самовільне зайняття земельної ділянки» № 14-17-4/12991 від 11.11.2008 р., адресованого Генеральній прокуратурі України, Міністерству внутрішніх справ України, Міністерству юстиції та Міністерству охорони навколишнього природного середовища України, вбачається, що не вважається самовільним зайняттям земельної ділянки, якщо орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування прийняв рішення про її передачу у власність або надання у користування (оренду). Даний перелік рішень є вичерпним. У разі використання земельної ділянки за наявності будь-яких інших рішень зазначених органів (наприклад, про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, про погодження місця розташування об?єкту тощо), дані дії слід кваліфікувати як самовільне зайняття земельної ділянки. Також не вважається самовільним зайняттям земельної ділянки, якщо стосовно неї вчинено відповідний правочин (тобто, укладена відповідно до законодавства цивільно-правова угода щодо земельної ділянки). Також не є самовільним зайняттям земельної ділянки вчинення дій, які відповідно до закону є правомірними. Під такими діями слід розуміти укладання цивільно-правових угод, які передбачені чинним законодавством.

Тобто за наявності цивільно-правової угоди щодо цієї земельної ділянки, зокрема, укладеного між ОСОБА_7 та Святогірською міською радою договору про благоустрій, строк дії якого закінчується 19.05.2059 р. та не може бути змінений в односторонньому порядку (згідно умов цього договору), дії обвинуваченої щодо користування вже побудованими на цій земельній ділянці двома торгівельними кіосками, які вона зобов?язалася реконструювати та утримувати в належному стані, не можуть бути визнані самовільним зайняттям земельної ділянки.

Самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці полягає у веденні на такій ділянці без належного дозволу будівельних робіт (у тому числі земляних), а також виконанні монтажних робіт по спорудженню нового об?єкта - будівлі чи споруди. Поняттям будівництва охоплюється як нове будівництво, так і реконструкція, реставрація, впорядкування або капітальний ремонт вже існуючих об?єктів - будівель чи споруд, розширення і технічне переоснащення підприємств.
Суд зауважує, що судовий розгляд проводиться відносно ОСОБА_7 лише в межах висунутого їй обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті від 23.09.2017 р., а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, тому суд в межах висунутого обвинувачення не має можливості надати жодної оцінки діям обвинуваченої щодо будівництва або реконструкції цих торгівельних кіосків саме як самовільного будівництва, і оцінює лише дії ОСОБА_7 на предмет наявності в них складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України самовільне зайняття земельної ділянки особливо цінних земель та зони санітарної охорони.

Окремо слід зазначити про договір оренди земельної ділянки, укладений Святогірською міською радою зі ОСОБА_7 08.11.2007 р. за № 28. Так, матеріали кримінального провадження цього договору оренди не містять. Однак, стороною захисту було відкрито стороні обвинувачення в порядку ст.290 КПК України додаткову угоду до договору оренди № 28 від 08.11.2007 р., укладену 11.11.2009 р. Зі змісту додаткової угоди вбачається, що сторонами у договір внесено зміни щодо розміру орендної плати за користування ОСОБА_7 земельною ділянкою Святогірської міської ради, ця додаткова угода зареєстрована у Державному підприємстві «Донецька регіональна філія земельного кадастру при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.11.2009 р. за № 77 (а.к.п.80-82, т.2). Таким чином, оскільки додаткова угода була зареєстрована у Державному реєстрі земель, договір оренди земельної ділянки, до якого було укладено додаткову угоду, також був зареєстрований. Відсутність реєстрації договору оренди унеможливила б реєстрацію додаткової угоди до нього.

З розрахунку нового розміру орендної плати вбачається, що ОСОБА_7 передано в оренду земельну ділянку, яка належить до земель водного фонду, нормативна грошова оцінка якої станом на 28.07.2009 р. складає 388640,23 грн., площа земельної ділянки 7977 кв.м., земельна ділянка знаходиться у межах м.Святогірська (а.к.п.83-84, т.2). З довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 23/1242 від 28.07.2009 р. вбачається, що землекористувачем є ОСОБА_7 , місцем розташування земельної ділянки є АДРЕСА_4 , об?єкт пляж, цільове призначення (використання) земельної ділянки інша діяльність в сфері відпочинку та розваг, кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:0607, площа земельної ділянки разом складає 0,7977 га (а.к.п.85, т.2). Технічної документації з землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0607, яка передана ОСОБА_7 в оренду, суду не надано.

З наданого суду плану земельної ділянки як додатку до актів обстеження стану та дотримання умов використання земельних ділянок вбачається, що загальна площа земельної ділянки становить 6000 кв.м. (0,6000 га), в той час як за умовами договору оренди ОСОБА_7 передано земельну ділянку площею 0,7977 га.

Аналізуючи показання свідка ОСОБА_8 в тій частині, що жодних договорів оренди зі ОСОБА_7 . Святогірською міською радою не укладалося, суд враховує, що, як показав ОСОБА_8 в судовому засіданні, він працює у Святогірській міській раді з 2011 р., в той час як договір оренди земельної ділянки було укладено 08.11.2007 р. (згідно додаткової угоди до договору оренди). Таким чином, ОСОБА_8 міг не бути обізнаним щодо цього договору, за умови відсутності копії цього договору у Святогірській міській раді. Окрім того, суд критично розцінює показання свідка ОСОБА_9 в тій частині, що будь-яких правовстановлюючих документів на зазначені земельні ділянки у ОСОБА_7 не було, оскільки свідок повідомила, що інформацію про відсутність цих документів вона отримала від Святогірської міської ради, а під час проведення перевірки нею не розглядалося питання щодо того, чи розташована човнова станція на земельній ділянці, що надана ОСОБА_7 в оренду (пляж). Таким чином, наявність або відсутність правовстановлюючих документів у ОСОБА_7 особисто свідком не було перевірено, її висновки, викладені в актах перевірки, ґрунтуються на відомостях, наданих Святогірською міською радою, в якій, як повідомив свідок ОСОБА_8 договору оренди земельної ділянки, укладеного зі ОСОБА_7 немає.

Аналізуючи наявність в матеріалах кримінального провадження додаткової угоди до договору оренди землі від 08.11.2007 р. та відсутність цього договору у матеріалах кримінального провадження у сукупності з відповіддю на запит прокурора виконавчого комітету Святогірської міської ради від 22.06.2017 р. (виконавець ОСОБА_8 ), згідно з якою зазначені земельні ділянки не передавалися у власність або оренду, та відносяться до земель запасу комунальної власності, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Човнова станція, у самовільному зайнятті земельної ділянки під якою обвинувачується ОСОБА_7 , є човновою станцією, яка є у власності ОСОБА_7 відповідно до свідоцтва від 16.05.2014 р. Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що площа земельної ділянки під човновою станцією становить 0,0025 га, що дорівнює 25 кв.м. (1 га = 10000 кв.м.), розмір човнової станції складає 5 м. х 5 м. (контрольний замір від 13.06.2017 р.), в той час як зі свідоцтва про право власності вбачається, що площа човнової станції «А-1» становить 37,9 кв.м. Право власності за ОСОБА_7 на човнову станцію було зареєстроване 16.05.2014 р., в той час як вона обвинувачується у здійсненні самовільного захоплення земельної ділянки, розташованої під човновою станцією, у травні 2017 р.

Як вбачається з положень ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції станом на 16.05.2014 р.) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається, зокрема, фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об?єкти нерухомого майна або у разі виділення окремого об?єкта нерухомого майна, що складається з двох або більше об?єктів, та в інших випадках, встановлених законом. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно підписується державним реєстратором і засвідчується печаткою. Окрім загальних документів, для видачі свідоцтва на новозбудовані або реконструйовані об?єкти нерухомого майна державному реєстратору подається документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку. Статтею 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно п.13 Порядку реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868 (який був чинний на момент отримання ОСОБА_7 свідоцтва про право власності на човнову станцію 16.05.2014 р.) заявник для державної реєстрації прав має подати документи, визначені цим Порядком. З п.36 цього Порядку вбачається, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Пунктом 37 Порядку визначено, що документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно є, зокрема, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону. Пунктом 27 Порядку передбачено, що всі подані заявником документи, а також інші документи, що видані, оформлені або отримані державним реєстратором під час проведення державної реєстрації прав, у тому числі по одному примірнику витягу з Державного реєстру прав та свідоцтва (у разі його формування), формуються в реєстраційну справу, яка підлягає довічному зберіганню в архіві, який створюється в органі державної реєстрації прав.

Обвинувачена ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснювала, що під час реєстрації права власності на човнову станцію нею було надано документ договір оренди земельної ділянки № 28 від 08.11.2007 р. на підтвердження наявності у неї речового права на цю земельну ділянку. З врахуванням вищенаведених нормативних вимог, копія цього договору оренди мала б зберігатися в реєстраційній справі, могла би бути витребувана стороною обвинувачення та надана суду. Однак, стороною обвинувачення зазначені доводи обвинуваченої про наявність договору оренди між нею та Святогірською міською радою щодо земельної ділянки, на якій розташовано човнову станцію, у встановленому порядку не спростовані. Таким чином, суд має обґрунтований сумнів щодо відсутності у ОСОБА_7 речового права на зазначену земельну ділянку, оскільки за умови ненадання документу, підтверджуючого це речове право, ОСОБА_7 не мала б можливості отримати правовстановлюючий документ на човнову станцію. Право власності ОСОБА_7 на човнову станцію в судовому порядку до теперішнього часу Святогірською міською радою не оспорюється, про що повідомив свідок ОСОБА_8 .

Окрім того, з додатків до актів обстеження стану та дотримання умов використання земельних ділянок від 24.05.2017 р. № 8, 9, 10, - планів земельної ділянки вбачається, що земельні ділянки, на яких розташовано торговий павільйон, кіоск з літнім майданчиком та човнову станцію, знаходяться в межах прибережної захисної смуги, на цих же планах окремо позначені земельна ділянка, належна ОСОБА_7 (кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») та земельна ділянка ОСОБА_7 (пляж). Зазначені в цих планах відомості повністю відповідають відомостям, зазначеним в актах обстеження земельних ділянок та актах перевірки вимог земельного законодавства за об?єктом земельних ділянок, на яких побудовано ці об?єкти, оскільки, як пояснювала свідок ОСОБА_9 , нею було проведено перевірку згідно відомостей Святогірської міської ради про відсутність правовстановлюючих документів. Зі змісту планів земельних ділянок та актів вбачається, що торговий павільйон, кіоск з літнім майданчиком та човнова станція побудовані в межах прибережної захисної смуги, за межами земельних ділянок, що перебувають у ОСОБА_7 .

Однак, як зазначав свідок ОСОБА_8 , у Святогірській міській раді немає договору оренди земельної ділянки, укладеного зі ОСОБА_7 , на якій розташовані ці об?єкти торгівельний павільйон, човнова станція та кіоск, що відповідає наданим ним відомостям у відповідь на запит прокурора та узгоджується з планом 2007 р., наданим як додатки до актів обстеження земельних ділянок здійснених робочою групою Святогірської міської ради (у складі якої був ОСОБА_8 ). Однак, з урахуванням того, що ОСОБА_7 зареєстроване право власності на човнову станцію, суд має також обґрунтований сумнів щодо того, що зазначена земельна ділянка, на якій розташовані ці об?єкти, не була передана в оренду ОСОБА_7 . І стороною обвинувачення це не спростовано.

Стороною обвинувачення не надано суду технічну документацію щодо човнової станції з навісом, яка згідно свідоцтва про право власності, належить ОСОБА_7 , а також не здійснено жодних заходів для витребування реєстраційної справи щодо цього об?єкта, яка має містити документи про речове право ОСОБА_23 на зазначену земельну ділянку, що б дозволило спростувати або підтвердити доводи обвинуваченої в цій частині.

Згідно положень ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

З огляду на вищенаведене, ОСОБА_7 16.05.2014 р. набула речове право на земельну ділянку, розташовану під човновою станцією «А-1», площею 37,9 кв.м., тому обвинувачення її в самовільному захопленні у травні 2017 р. належній їй на праві власності або користування земельній ділянці, розташованій під човновою станцією, площею 25 кв.м., не знайшло свого підтвердження.

Слід зазначити, що у судових дебатах ОСОБА_7 також пояснила, що вона не має жодного відношення до човнової станції, човнова станція їй не належить і вона підприємницьку діяльність, пов`язану з човновою станцією, не здійснює. Під час допиту у судовому засіданні ОСОБА_7 пояснювала, що човнова станція належить їй на праві власності, вона розташована на земельній ділянці, що була надана їй в оренду, вона щомісячно сплачує орендну плату. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що човнова станція побудована за адресою: АДРЕСА_4 , актом обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки № 8 від 24.05.2017 р. встановлено, що човнову станцію з навісом згідно декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до екслуатації побудувала ОСОБА_7 . Зазначені в акті обставини у судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_8 .

Аналізуючи ці пояснення обвинуваченої у сукупності з матеріалами кримінального провадження, суд зазначає наступне. Так, за ОСОБА_7 зареєстроване право власності на човнову станцію, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

Положенням ч.1 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції станом на 16.05.2014 р. дата реєстрації права власності за ОСОБА_7 ) визначено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів, що належать до I-III категорій складності, та об?єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об?єкта до експлуатації.

Форма декларації про готовність об?єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України (постанова Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 461).

Частиною 5 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції станом на 16.05.2014 р. дата реєстрації права власності на човнову станцію з навісом за ОСОБА_7 ) визначено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкта є дата реєстрації декларації про готовність об?єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Згідно ч.8 цієї статті експлуатація закінчених будівництвом об?єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Положенням ч.9 визначено, що зареєстрована декларація про готовність об?єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об?єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об?єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Оскільки за змістом акта № 8 міститься прив`язка човнової станції саме до декларацій про початок виконання будівельних робіт ДЦ 10 та декларації про готовність об`єкта доексплуатації ДЦ 59, зі змісту листування Святогірської міської ради з ДАБК у Донецькій області вбачається, що замовником цього об`єкта є ОСОБА_24 , декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою для оформлення права власності, набуття ОСОБА_7 права власності на човнову станцію з навісом, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , суд зазначає, що човнова станція, будівництво якої інкримінується ОСОБА_7 , та човнова станція, на яку ОСОБА_7 має право власності, є одним і тим самим об`єктом.

ОСОБА_7 не повідомляла про наявність у неї на праві власності будь-якої іншої човнової станції з навісом, захисник ОСОБА_6 у судових дебатах наголошувала, що човнова станція належить ОСОБА_7 на праві власності. За таких обставин суд приходить до переконання про невідповідність пояснень ОСОБА_7 у судових дебатах фактичним обставинам справи та сприймає їх критично.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Так, у справі «Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов?язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов?язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року №9, визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України та ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов?язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

При цьому всі викладені в обвинувальному акті обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена за стандартом «поза розумним сумнівом». Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи свій професійний обов?язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме: винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред?явлено обвинувачення.

За таких обставин суд відповідно до загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов?язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв?язку, враховуючи встановлені обставини та наведені норми матеріального і процесуального права, приходить до переконання про ухвалення виправдувального вироку відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у самовільному зайнятті земельної ділянки особливо цінних земель та зони санітарної охорони, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, у відповідності до положення п.3 ч.1 ст.373 КПК України, тобто за відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу зазначеного кримінального правопорушення.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи слід віднести на рахунок держави.

Відповідно до положень статті 100 КПК України, речові докази по справі залишити в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, та виправдати у зв`язку із недоведеністю того, що в діянні ОСОБА_7 є склад кримінального правопорушення.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_7 не застосовувались.

Процесуальні витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1574 від 18.09.2017 р. у сумі 4952,00 грн. віднести на рахунок держави.

Речові докази: паспорт ПТО-К.009.00.00.00.00-02 ПС, копія паспорту громадянина України, виданого на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на 2 арк., довідка від 03.06.2016 р. № 01-17/27 на 1 арк., копія паспорта громадянина України, виданого на ім?я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на 1 арк., акт № 62 введення в експлуатацію реєстратора розрахункових операцій на 2 арк., додаток до ліцензії № 05/22/16/0/03629 на 1 арк., виписка з єдиного державного реєстру ОСОБА_15 на 1 арк., додаток ліцензії на 1 арк., ліцензія від 22.04.2016 р. на 2 арк., договір на поставку товару від 21.10.2016 р., договір про передачу обладнання від 21.10.2016 р., ліцензію від 31.03.2017 р. залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов?янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженою в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1