15.08.2019 Єдиний унікальний № 371/1351/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року м. Миронівка

ЄУН 371/1351/18

Провадження № 1-в/371/6/19

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням начальника Миронівського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр Пробації» у місті Києві та Київській області про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, подане відносно засудженогоОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: квартира під номером АДРЕСА_1 ,

У С Т А Н О В И В :

Начальник Миронівського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр Пробації» у місті Києві та Київській області звернувся до суду з поданням про застосування покарання за наявності кількох вироків, ухвалених відносноОСОБА_3 .

Подання обґрунтовано тими обставинами, що на обліку Миронівського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр Пробації» у місті Києві та Київській області з 02 травня 2018 року перебуває ОСОБА_3 , якого засуджено вироком Богуславського районного суду Київської області від 29 березня 2018 року за вчинення злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки.

Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 30 січня 2018 року ОСОБА_3 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

Згідно з даними повідомлення начальника Державної установи «Райківська виправна колонія (№73)» № 8-4504 від 19 вересня 2018 року ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Дарницького районного суду міста Києва від 30 січня 2018 року у вказаній установі.

У вироку Богуславського районного суду Київської області від 29 березня 2018 року відсутні відомості про вирок Дарницького районного суду міста Києва від 30 січня 2018 року.

Прокурор, представник Миронівського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр Пробації» у місті Києві та Київській області в судове засідання не з`явилися.

Згідно правил ч. 5 ст. 539 КПК України у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Неприбуття в судове засідання прокурора та представника органу пробації, які належного повідомлені про дату, час та місце розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Судом встановлено такі обставини.

Порядок розгляду питань, пов`язаних з виконанням вироків, регламентується ст. ст. 537, 539 КПК України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності декількох вироків.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, в тому числі у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 11 частини першої ст. 537 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Дарницького районного суду міста Києва від 30 січня 2018 року за вчинення злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Вироком Богуславського районного суду Київської області від 29 березня 2018 року ОСОБА_3 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки.

При постановленні Богуславським районним судом Київської області вироку від 29 березня 2018 року не був врахований вирок Дарницького районного суду міста Києва від 30 січня 2018 року.

Зі змісту п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності кількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст. 71 КК України.

Згідно пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками відповідно до ст. 71 КК України та ст.ст. 411, 413 КПК України (в попередній редакції).

Ухвалені відносно ОСОБА_3 вироки набрали законної сили та направлені на виконання, вирок Богуславського районного суду Київської області від 29 березня 2018 року перебуває на виконанні у Миронівському районному відділі з питань пробації філії Державної установи «Центр Пробації» у місті Києві та Київській області.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 КК України та ст. 2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України не було вирішено.

Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду в такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Суд зазначає, що застосування в даному випадку до ОСОБА_3 вимог ст.ст. 70,71 КК України може погіршити становище засудженого, що на стадії виконання вироку суду є неприпустимим.

При цьому, суд не вбачає перешкод для самостійного виконання двох вищезазначених вироків суду відносно засудженого ОСОБА_3 , оскільки інший злочин ним вчинено до постановлення попереднього вироку, а не під час іспитового строку.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

З урахуванням наведеного, з огляду на ті обставини, що вирішення зазначеного подання порушує суть вироків та може погіршити становище засудженого, суд дійшов висновку, у задоволенні подання належить відмовити, кожен ухвалений вирок підлягає самостійному виконанню.

Керуючись положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироків» від 21 грудня 1990 року № 11, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні подання начальника Миронівського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр Пробації» у місті Києві та Київській області про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, ухвалених відносно засудженогоОСОБА_3 .

Вирок Богуславського районного суду Київської області від 29 березня 2018 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та вирок Дарницького районного суду міста Києва від 30 січня 2018 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, виконувати самостійно.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1