Справа № 303/656/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2019 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене 16 грудня 2019 року до ЄРДР за №0002894 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростень, Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, з вищою освітою, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,
з боку сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 ,захисника ОСОБА_5 ,
інших учасників: потерпілої ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 23 грудня 2019 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , під час сварки з ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс декілька ударів руками зігнутими в кулак, ногами та дерев`яною палицею в область голови, рук, ніг та тулуба потерпілої ОСОБА_6 , внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синців у нижній третині правого плеча по попередньо-зовнішньо-боковій поверхні, у середній третині правого передпліччя по задній поверхні, в ділянці лівого ліктьового суглоба, множинних в ділянці нижніх кінцівок, ссадин на волосистій частині голови у тім`яній ділянці, травматичного набряку м`яких тканин 3-го пальця правої кисті, які згідно висновку експерта №384-А/2018 від 11 січня 2019 року, відносяться до групи легких тілесних ушкоджень.
ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив, що інкриміноване йому кримінальне правопорушення він не вчиняв, кримінальне провадження є «проплачене» та сфабриковане органом досудового розслідування. Вказав на те, що жодних протиправних дій по відношенню до потерпілої не вчиняв, так як остання за вказаним місцем злочину, а саме АДРЕСА_1 , не проживає з кінця вересня 2018 року, що підтверджується показами свідків.
Окрім того, в обґрунтування непричетності до події, що мала місце 23.12.2018 року вказав на те, що в період 21 23 грудня 2018 року, ним проводилися роботи системи опалення за місцем проживання ОСОБА_8 та його матері.
Так, 21.12.2018 року до нього прибув Мезев та звернувся з проханням полагодити систему опалення за місцем його проживання, на що він погодився та вирушив з останнім за адресою проживання ОСОБА_8 : АДРЕСА_3 . Провівши відповідний огляд несправностей домовився про зустріч наступного дня.
22.12.2018 року близько 11 год., як показав ОСОБА_9 , до нього прибув Мезев, разом із яким вони знову вирушили за адресою проживання останнього: АДРЕСА_3 .
Прибувши на місце, розпочав проводити роботи з котлом « ОСОБА_10 », розкрутив, подивився апаратуру, прочистив, настроїв, виявив течу в районі контргайки, усунути яку вирішив шляхом її затягування, в процесі якого, через незадовільний стан даної деталі, відбувся її зрив.
Зважаючи на те, що весь об`єм робіт, а саме щодо повторного запуску котла, його налаштування, здійснення прочистки труб та батарей, та остаточного запуску системи, виконати вказаного дня не вдалося, домовився про продовження робіт вже наступного дня. Додому вказаного дня прибув близько 23 год.
Наступного дня, в неділю 23.12.2018 року, зважаючи на богослужіння, роботи продовжили лише по обіді. Близько 14 год. на автомобілі прибув Мезев, з яким він і вирушив за місцем проживання останнього. Вказаного дня на проведення вищеозначених робіт було витрачено близько 2-3 год. Після цього, ОСОБА_11 приготував вечерю, пригостившись якою та відпочивши, близько 21 год., останній доставив його, ОСОБА_9 , додому та допоміг розвантажити інструмент. Жодних грошових коштів за роботу він від ОСОБА_8 не отримував. Цивільний позов не визнав.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - в умисному легкому тілесному ушкодженні, доведена сукупністю доказів, які суд визнає належними та допустимими, а саме: показами потерпілої, свідків та письмовими доказами дослідженими судом.
Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що з ОСОБА_12 вона фактично проживала з 15 лютого 2017 року, у законному шлюбі починаючи з 20 липня 2017 року. За час їх спільного проживання ОСОБА_13 з постійною регулярністю влаштовував сварки та створював конфлікті ситуації, які зазвичай закінчувалися фізичним насильством по відношенню до неї побоями, в тому числі з застосуванням спецзасобів - поліцейської гумової дубинки, а також інших предметів, серед яких пательні, палки, табуретки.
Починаючи з травня 2018 року, як показала ОСОБА_6 , вона почала заявляти в правоохоронні органи про факти знущань та побиття, написала безліч різних звернень. Ствердила, що одного разу вона заяву забрала, оскільки обвинувачений її навколішках про це просив, і казав, що більше таке робити не буде.
Проте, під час чергового конфлікту, що мав місце 23 грудня 2018 року ОСОБА_13 , перебуваючи стані алкогольного сп`яніння, завдав їй численних ударів як руками так і ногами, а також палицею по різним частинам тіла, в область голови, рук та ніг.
Відразу повідомити про вказаний факт не наважилася, так як боялася, що ОСОБА_13 по приїзду поліцейських, вчергове вижене її з дому, а власного житла вона не має.
Вранці наступного дня, близько 6 години, покинувши квартиру пішла на вулицю та викликала швидку. По приїзду карети швидкої допомоги, медичні працівники вкололи їй обезболююче, запитали що сталося, після чого вона поїхала в лікарню.
По приїзду в приймальне відділення була оглянута лікарями, серед яких невропатолог та травматолог, зроблено рентген, після чого, усвідомивши, що нанесення побоїв зі сторони ОСОБА_3 не закінчиться ніколи, на її прохання, були викликані працівника поліції. В подальшому, вона була скерована на судово-медичну експертизу.
Після того як вона звернулася до поліції з заявою, обвинувачений почав їй погрожувати і тоді вона звернулася до ОСОБА_14 з прохання переночувати в неї. Додому повернулася через декілька днів з працівниками поліції, однак вдома нічого не знайшла, оскільки ОСОБА_13 вивіз усі речі, в тому числі золото, кошти, дипломи, навіть предмети інтимної гігієни.
Крім того вказала на те, що ОСОБА_15 дав неправдиві свідчення, так як з обвинуваченим вони добре знаються, разом пиячать. Зазначила, що 23 грудня був вихідний день - неділя, і ОСОБА_13 був вдома, нікуди не виходив.
Цивільний позов підтримала в повному обсязі.
Свідок ОСОБА_16 суду показала, що 01 травня 2018 року на вулиці стояла жінка ОСОБА_17 і плакала і на запитання чи потрібно їй допомогу, вона їй повідомила, що її побив чоловік і їй не має де проживати. Переночувавши в неї вона пішла.
Щодо події, яка сталася 23 грудня пояснила, що ОСОБА_18 подзвонила їй 24 грудня в обід, і запитала чи можна до неї прийти переночувати, оскільки її знову побив її чоловік. Прийшла до неї в штанях і кофті, а на тілі та голові були синці.
Свідок ОСОБА_19 суду показав, що знайомий з ОСОБА_12 та дружить з ним із 2015 року. Потерпілу ОСОБА_6 знає як співмешканку ОСОБА_3 десь з 2016 року. Щодо нанесення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень потерпілій 23 грудня йому нічого не відомо. При цьому повідомив, що потерпіла ОСОБА_6 часто скаржилася, що ОСОБА_13 її б`є.
Відповідно до висновку експерта за №384-А/2018 від 11 січня 2019 року у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у виді синців у нижній третині правого плеча по середньо-зовнішньо-боковій поверхні, у середній третині правого передпліччя по задній поверхні, в ділянці лівого ліктьового суглоба, множинних в ділянці нижніх кінцівок; ссадин (3) на волосистій частині голови у тім`яній ділянці; травматичного набряку м`яких тканин 3-го пальця правої кисті. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів по ударному механізму спричинення, чим могли бути затиснуті в кулак руки та ноги сторонньої людини, а також можливо і дерев`яна палиця. По давності виникнення можуть вкладатися в дату події, що мало місце 23.12.18 року і відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, згідно з п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що потягли за собою розлад здоров`я і стійку втрату працездатності.
Окрім цього вина обвинуваченого доведена протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.12.2019 року, згідно якого ОСОБА_6 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 383 КК України, повідомила, що 23.12.2018 року за місцем її проживання, ОСОБА_13 спричинив їй тілесні ушкодження, рапортом чергового Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області відповідно до якого від потерпілої ОСОБА_6 надійшло повідомлення щодо побиття останньої її чоловіком.
Вищенаведені докази в їх сукупності узгоджуються з показами потерпілої даними в суді щодо особи, яка спричинила їй тілесні ушкодження та обставин їх спричинення, показами вищевказаних свідків підтверджується, що ОСОБА_6 раніше скаржилася, що обвинувачений застосовував фізичне насильство по відношенню до неї. Потерпіла ОСОБА_6 при проведенні експертизи за №384-А/2018 від 11 січня 2019 року також пояснила, що тілесні ушкодження їй наніс саме ОСОБА_3 .
З врахуванням вищенаведеного підстав для обґрунтованого сумніву у показах потерпілої у суду не має, а відтак суд кладе покази потерпілої в основу обвинувального вироку.
Що стосується посилань сторони захисту на постанову про закриття провадження від 16.01.2018 року щодо сумнівності показів потерпілої то суд вважає їх безпідставними виходячи з наступного.
Дану постанову мотивовано лише відсутністю на час проведення експертизи тілесних ушкоджень, що вкладаються в дату події, що мало місце 16.12.2018 року. При цьому відсутність тілесних ушкоджень на час проведення експертизи, яку розпочато через 13 днів після події, не спростовує заяви останньої щодо нанесення їй 16 грудня 2018 року ударів ОСОБА_3 .
Під час судового розгляду за клопотанням обвинуваченого допитано свідка ОСОБА_20 , при цьому, зважаючи на те, що сторона захисту не здійснила відкриття даного доказу відповідно до вимог ст. 290 КПК України, суд, згідно із ч. 12 ст. 290 КПК України не допускає відомості що містяться у показах ОСОБА_20 як доказ, але наводить дані покази у вироку так як дані покази суперечать показам обвинуваченого даними у суді, що дає підстави суду ставитися критично як до показів обвинуваченого ОСОБА_3 так і до показів свідка ОСОБА_20 .
Так, свідок ОСОБА_20 показав, що десь 20-21 грудня він подзвонив обвинуваченому, оскільки потрібно було зробити котел у його, ОСОБА_20 , підвалі. ОСОБА_9 прийшов оглянув котел та сказав, що потрібно котел міняти. На наступний день вони купили котел « ОСОБА_10 » по оголошенню, за готівку, у кого саме сказати не може, так як не пам`ятає. Окрім котла в той же день купили необхідні розхідні матеріали: електроди, гайки, перехідники, краники і вирішили встановлювати котел вже на наступний день.
23 грудня близько 10 години він заїхав за ОСОБА_9 та вони поїхали до нього додому. Приїхавши випили каву і ОСОБА_9 близько 10 години 30 хвилин почав роботи, які проводив весь день приблизно до 21 години 30 хвилин.
За день роботи ОСОБА_9 замінив старий котел на новий, вирізав у трьох місцях залізні труби, які замінив на нові, які обвинувачений брав у його, ОСОБА_20 , гаражі. При цьому ОСОБА_9 займався зварювальними роботами, міняв крани та проводив інші роботи, які саме він не знає так як постійно не перебував біля ОСОБА_9 .
Після того, як ОСОБА_9 підключив новий котел, вони спустили воду та перевірили роботу котла. За роботу він заплатив обвинуваченому 1000,00 гривень.
Дані покази суперечать показам даним обвинуваченим, зокрема в частині виконаних робіт ( ОСОБА_9 вказав, що проводив лише роботи щодо прочистки котла, а не його заміни), часу проведення робіт 23 грудня ( ОСОБА_9 вказав, що роботи проводилися після 14 години), щодо покупки розхідних матеріалів та проведення зварювальних робіт на які вказав ОСОБА_20 та не вказав ОСОБА_3 , щодо оплати проведених робіт, а відтак суд розцінює покази ОСОБА_3 щодо його непричетності до нанесення тілесних ушкоджень потерпілій як форму захисту і бажання уникнути кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення.
Окрім цього, обвинувачений наголошував на тому, що потерпіла не проживала з вересня 2018 року в квартирі АДРЕСА_2 , що на його думку підтверджується показами свідків допитаних в суді, при цьому дане твердження не підтверджено в суді жодним зі свідків.
Так, свідок ОСОБА_21 показала, що обвинуваченого та потерпілу знає, так як вони є її сусідами. Окрім цього повідомила що вона не знає чи наносив 23 грудня обвинувачений удари потерпілій. Чи мали місце скандали в грудні підтвердити не змогла, коли саме був останній скандал не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_22 суду показав, що ОСОБА_13 доводиться йому батьком. Про факти погроз протягом 2018 року, що лунали б з боку потерпілої в сторону батька, і навпаки він не знає.
Свідок ОСОБА_23 суду показав, що ОСОБА_3 знає, оскільки сусіди, живуть в одному будинку тільки в різних під`їздах. Про те, що між обвинуваченим та потерпілою сталася якась сварка і те, що було побиття він почув від дружини. Що саме сталося 23 грудня 2018 року між ОСОБА_9 та його дружиною йому нічого не відомо і в той день нікого з них не бачив.
Свідок ОСОБА_24 суду показала, що в січні місяці цього року приходили два працівники поліції, в кімнати спілкувалися з чоловіком, але про що саме говорили їй не відомо.
Покази даних свідків є неналежними доказами так як прямо чи непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Наданий стороною обвинувачення інформаційний лист від 09.01.2019 року, зі змісту якого вбачається, що до Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області та Мукачівського РВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області неодноразово надходили повідомлення від ОСОБА_6 відносно ОСОБА_3 також є неналежним доказом так як прямо чи непрямо не підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для даного кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Що стосується тверджень обвинуваченого щодо наявної фальсифікації кримінального провадження то суд вважає їх безпідставними виходячи з наступного.
Так, допитаний в судовому засіданні слідчий ОСОБА_25 заперечив факт будь-якого втручання сторонніх осіб під час розслідування кримінального провадження. Що стосується дати постанови про закриття кримінального провадження в частині епізоду за 16.12.2018 року 16 січня 2018 року вказав на наявну описку.
На підтвердження наявної описки прокурором надано витяг про рух кримінального провадження внесеного 16 грудня 2018 року до ЄРДР за №0002894 у якому датою закриття провадження є 16.01.2019 року.
Окрім вищенаведеного обвинувачений вказував на ідентичність тілесних ушкоджень у проведених експертизах за №№ 384/2018 та 384-А/2018, що на якого думку свідчить про фальсифікацію кримінального провадження.
Вищевказані твердження суд вважає безпідставними, так як обидві експертизи розпочато 29 грудня 2018 року, що і пояснює ідентичність встановлених тілесних ушкоджень у потерпілої.
При призначенні покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, на обліку у психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності раніше не притягався та досудову доповідь органу пробації, який склавши соціально-психологічну характеристику обвинуваченого прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а відтак суд, враховуючи, що на час ухвалення вироку ОСОБА_3 досяг пенсійного віку, а відтак йому не може бути призначено покарання у виді громадських чи виправних робіт відповідно до ст.ст. 56,57 КК України, приходить до висновку щодо призначення йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України.
Що стосується цивільного позову, суд приходить до наступного.
04 лютого 2019 року представник потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000,00 гривень.
Позовні вимоги мотивовано тим, що внаслідок нанесених потерпілій 23 грудня 2018 року приблизно 21 год. 00 хв. в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , обвинуваченим ОСОБА_3 тілесних ушкоджень порушився її звичайний, нормальний спосіб життя, вона зазнала фізичного болю та страждань у зв`язку із ушкодженням здоров`я, хвилювань у зв`язку із необхідністю перелаштовувати налагоджений ритм життя, емоційного дискомфорту, що супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я та життя. Крім того, позивач змушена була покинути місце свого проживання та постійно шукати для себе місце для проживання, а іноді хоч для сну, так як боїться за своє життя. Дана боязнь пов`язана із постійними суперечками та нанесенням тілесних ушкоджень позивачу відповідачем по справі, що потягло за собою великі незручності та дискомфорт, що призвело до того, що вона звернулася до психіатра.
Обвинуваченим ОСОБА_3 подано заперечення відповідно до яких вважає позов безпідставним, а тому просить відмовити у його задоволенні.
При прийнятті рішення щодо цивільного позову суд, погоджується з доводами потерпілої стосовно того, що моральна шкода спричинена неправомірними діями обвинуваченого, моральні страждання пов`язані з перенесенням як фізичного так і душевного болю, негативно впливають на її емоційний стан, порушують нормальний життєвий ритм, а відтак, з урахуванням вимог розумності та справедливості, на підставі ст.ст. 1167,1168 ЦК України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині в розмірі 10000,00 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1167,1168 ЦК України, ст.ст. 128,129,370, 373, 374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростень Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНП - НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 , моральну шкоду в розмірі 10000,00 гривень.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору

Головуючий ОСОБА_1