ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року
м. Київ

справа № 690/47/18

провадження № 51-9172 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 03 липня 2018 року стосовно
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 16 квітня 2018 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 03 липня 2018 року, ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Речові докази в кримінальному провадженні: автомобілі «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 (республіка Литва), передано на зберігання власнику ОСОБА_6 , «ВАЗ-2106», державний номер НОМЕР_2 , - ОСОБА_7 .

Розв`язано заявлені цивільні позови потерпілих та вирішено питання щодо стягнення судових витрат.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 09 березня 2017 року, керуючи автомобілем «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 (республіка Литва), рухаючись по вул. Транспортній у м. Ватутіне Черкаської області в напрямку с. Стебне Звенигородського району Черкаської області, в порушення вимог п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху перед зміною напрямку свого руху вліво не переконався, що це буде небезпечним і не становить небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смугу зустрічного руху, не надавши дорогу зустрічному транспортному засобу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2106», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ-2106» ОСОБА_7 , його пасажири ОСОБА_8 та ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції належним чином не спростував доводів його апеляційної скарги щодо неправильного вирішення судом першої інстанції долі речового доказу автомобіля «VolkswagenPASSAT», власником якого не є ОСОБА_6 , та постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам КПК України.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримав касаційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати оскаржуване судове рішення та призначити новий розгляд у суду апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Частиною 2 статті 433 КПК України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку злочину та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286 КК України в касаційній скарзі прокурором не оспорюються.
Прокурор у поданій касаційній скарзі порушує питання щодо неправильного вирішення судом першої інстанції долі речового доказу автомобіля «Volkswagen PASSAT», з яким погодився й суд апеляційної інстанції, не навівши в ухвалі достатніх аргументів.
Ухвала апеляційного суду - це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, ухвали, що перевіряються в апеляційному порядку та повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною і обґрунтованою.
Відповідно до ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Указаних вимог закону судом апеляційної інстанції при перегляді вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 дотримано.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження та технічного запису судового процесу, ОСОБА_6 у судовому засіданні суду першої інстанції повністю визнавав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і не оспорював зазначених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального провадження. Тому, на підставі ст. 349 КПК України, за згодою усіх учасників судового провадження, в тому числі й прокурора, докази щодо фактичних обставин судом не досліджувалися.
За змістом п. 11 ч. 9 ст. 100 КПК України грошові кошти, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберігали на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).
Суд першої інстанції вирішив долю речових доказів автомобілів, передавши, зокрема, «Volkswagen PASSAT» ОСОБА_6 , який на час вчинення інкримінованого злочину був його законним володільцем.
Прокурор зазначену обставину жодним чином не спростував, так само як і не підтвердив належність цього транспортного засобу іншій особі.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 16 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_6 , у тому числі й за апеляційною скаргою прокурора щодо неправильного вирішення долі речового доказу, погодився з висновком суду першої інстанції, правомірно зазначивши, що в разі потреби спірне питання може бути вирішено в порядку ст. 537 КПК України.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Крім того, Суд звертає увагу на те, що 31 серпня 2018 року прокурор Звенигородської місцевої прокуратури в порядку ст. 537 КПК України подав до суду першої інстанції відповідне клопотання щодо вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 , рішення по якому не прийняте.
З огляду на викладене, Суд уважає, що касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, оскільки не містить переконливих доводів на спростування зазначених висновків суду апеляційної інстанції.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено.
Керуючись статтями 441, 442 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 03 липня 2018 року стосовно ОСОБА_10 без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3