печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції ГУНП у місті Києві ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
28.11.2019 року старший слідчий слідчого відділу Печерського управління поліції ГУНП у місті Києві ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що в провадженні слідчого відділу Печерського управління поліції ГУНП у місті Києві знаходяться матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000284 від 16.09.2019 року за ознаками злочинів (кримінальних правопорушень), передбачених ч. 2 ст. 303 ч. 1 ст. 263 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що в невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , діючи спільно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переслідуючи ціль, спрямовану на втягнення осіб на зайняття проституцією та надання послуг сексуального характеру, з метою наживи вступили у злочинну змову, розподіливши між собою функції, до яких входять: пошук клієнтів, втягнення осіб до заняття проституцією та рекламування послуг.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Так, ОСОБА_6 ,попередньо зорганізувавшись із ОСОБА_8 , яка орендувала приміщення квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , де був розташований салон еротичного масажу «Адель» приміщення квартири АДРЕСА_3 , та приміщення квартири АДРЕСА_4 , вчиняла дії, необхідні для забезпечення функціонування вказаних приміщень, як місце розпусти, та виконувала роль диспетчера салону еротичного масажу «Адель».

Таким чином, у створених місцях розпусти, що за адресою: АДРЕСА_5 та кв. АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 постійно знаходились дівчата, які під приводом надання масажних послуг, надавали послуги сексуального характеру за грошову винагороду та працювали позмінно.

Встановлено, що ОСОБА_6 є співорганізатором вищевказаної незаконної діяльності, яка безпосередньо підпорядковується ОСОБА_8 .

Також, ОСОБА_6 контролювала діяльність адміністраторів та диспетчерів, які в свою чергу контролювали повій за вказаними адресами, яких попередньо замовляв клієнт та які на прохання клієнтів-відвідувачів надавали послуги сексуального характеру за грошову винагороду у розмірі від 700 до 3000 гривень за годину, вела облік грошових коштів, отриманих від надання дівчатами- массажистками послуг еротичного масажу, сплачувала заробітню плату працівницям салону.

Особою - диспетчером є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , фактично здійснювала свою незаконну діяльність за адресою: АДРЕСА_8 , яке використовувалось у вигляді колл центру салону еротичного масажу «Moulin Rouge».

ОСОБА_11 , виконуючи раніше визначену між учасниками роль, а саме роль диспетчера, приймала виклики від різних клієнтів, серед яких останній телефонували ОСОБА_12 (особа щодо якої застосовано заходи безпеки) та ОСОБА_13 (особа щодо якої застосовано заходи безпеки) у ході контролів за вчиненням злочину.

Після домовленості з клієнтом, диспечер повідомляв клієнту адресу квартири, або узгоджує з останнім адресу, у котрій знаходяться повії, які надають під приводом масажу сексуальні послуги за грошову винагороду. Прибувши за вказаною адресою, клієнт повідомляв диспетчера або адміністратора про те, що останній знаходиться біля під`їзду, після чого клієнту відчиняли двері та останній підіймався до вищевказаної квартири. Обравши дівчину, клієнт проходив з нею до кімнати, де останній передавав повії обговорену з диспетчером або адміністратором суму грошових коштів, після чого повія під приводом масажу надавала клієнту послуги сексуального характеру, які виражались торканням оголеної дівчини частинами свого тіла статевого члена чоловіка, від чого у останнього відбувалась ерекція з подальшим сімєвипорскуванням від мастурбації полового члена дівчиною. В подальшому, останній передає повії обговорену з диспетчером або адміністратором суму грошових коштів, після чого дівчина надає клієнту послуги сексуального характеру.

Крім цього, диспетчери зобов`язані відповідати на дзвінки клієнтів, які бажають отримати сексуальні послуги за грошову винагороду та роз`яснювати їм, які саме сексуальні послуги надаються та їх вартість. Після досягнення домовленості з клієнтом диспетчер доповідає про це адміністратору місця розпусти. Коли клієнт прибуває, диспетчер знову повідомляє про це адміністратору, яка перебуває у квартирі та надає вказівку зустрічати клієнта.

Отримані кошти передаються адміністраторам, які останні передають ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які в подальшому розподілялися між всіма учасниками злочинних дій у вигляді винагороди за надання послуг сексуального характеру, оплату за оренду приміщень, забезпечення засобами гігієни та супутними товарами. Решту грошових коштів, здобутих злочинним шляхом ОСОБА_8 та ОСОБА_6 розподіляли між собою.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, а саме: у організації втягнення осіб у заняття проституцією, сутенерстві, вчиненому групою осіб.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років.

Слідчий вважає наявними ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, що підозрюваний, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрювана та її захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання. Підозрювана вказала, що не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка Миколаївської області, Жовтневого району, проживаюча за адресою: АДРЕСА_9 , громадянка України.

26.11.2019 року о 18 годині 42 хвилин ОСОБА_6 затримана в порядку ст. 208 КПК України.

27.11.2019 року їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, строком на два місяці, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Відмовити старшому слідчому слідчого відділу Печерського управління поліції ГУНП у місті Києві ОСОБА_7 у задоволенні його клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

Застосувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 24 січня 2020 року, заборонивши останній цілодобово залишати фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_10 , за виключенням надання невідкладної медичної допомоги.

Звільнити підозрювану ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Покласти на підозрювану ОСОБА_6 , наступні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування із будь-якою особою, визначеною слідим або прокурором;

- здати на зберігання у відповідні органи державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які надають право на виїзд з України

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити в межах строку досудового розслідування до 24 січня 2020 року включно.

Копію ухвали слідчого судді направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_6 .

Повний текст ухвали буде виготовлений і проголошений о 15 год. 05 хв. 02 грудня 2019 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1