Справа №491/342/19
УХВАЛА

06 червня 2019 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2
з участю сторін по справі:
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ананьївського районного суду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судимого 07 лютого 2018 року Сургутським міським судом Ханти-Мансійського автономного округу - Югри за ч.3 ст.30 п. «г», ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації п.«в» ч.2 ст.158 КК Російської Федерації, на підставі ч.2 ст.69 КК Російської Федерації (шляхом поглинання менш суворого покарання на більш суворе) до восьми років шести місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

ВСТАНОВИВ:

Вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри від 07 лютого 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.30 п. «г», ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації п.«в» ч.2 ст.158 КК Російської Федерації, за ознаками замаху на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням електронних та інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мереже «Інтернет»), групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі, а також за ознаками крадіжки, а саме таємного викрадення чужого майна з заподіянням значної шкоди громадянинові та призначено покарання на підставі ч.2 ст.69 КК Російської Федерації (шляхом поглинання менш суворого покарання на більш суворе) у вигляді восьми років шести місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Засуджений ОСОБА_4 подав письмову заяву, в якій висловив бажання бути переданим для відбування покарання в Україні, тобто у країні свого громадянства.
Міністерство юстиції України звернулося до суду з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, в якому заявник просить суд визначити норми (статті, частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких засуджений ОСОБА_4 визнаний винним за вироком компетентного суду РФ, та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим на підставі цього вироку суду.
В судове засідання представник Міністерства юстиції України не прибув, в матеріалах клопотання міститься заява про розгляд вказаного клопотання у його відсутність.
Прокурор Котовської місцевої прокуратури Одеської області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання Міністерства юстиції України, посилаючись на наявність всіх правових підстав для його задоволення. Просила привести вирок суду іноземної держави відносно громадянина України ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України та визначити норми Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнаний винним вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри від 07 лютого 2018 року.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.
Відповідно до Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, яка набрала чинності для України з 01 січня 1996 року, передбачено можливість передачі особи, засудженої на території однієї держави, на територію іншої держави, відповідно до положень цієї Конвенції, для відбування призначеного їй покарання (стаття 2) шляхом продовження виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10 або визнання вироку з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і, таким чином, заміни міри покарання, призначеної в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 цієї Конвенції.
Частиною 3 ст.609 КПК України передбачено, що в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України Міністерство юстиції України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду у відповідність із законодавством України.
Як вбачається з тексту вироку Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри від 07 лютого 2018 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 діючи в складі групи осіб, за попередньою змовою спільно з невстановленою особою намагались незаконно збути наркотичні засоби на території м.Сургут ХМАО Югри Тюменської області Російської Федерації, які вони зберігали з метою збуту, однак довести свій злочинний намір не змогли з причин, що не залежали від них, оскільки їх злочинна діяльність була припинена працівниками правоохоронних органів, які ОСОБА_4 та ОСОБА_5 07 травня 2017 року затримали та в ході обшуку у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були виявлені та вилучені речовини, які містять наркотичні засоби, а саме "альфа-пирролидиновалерофенон - производное N-метилэфедрона" - мовою оригіналу, в крупному розмірі, які вони зберігав з метою збуту. Крім того, 07 травня 2017 року біля 05 год. 10 хв. ОСОБА_4 , знаходячись на першому поверсі під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 , умисно, із корисних спонукань, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед "ВМХ", номер рами: НОМЕР_1 , вартістю 10000 рублів, який належав ОСОБА_6 , розташований зліва від вхідних дверей в під`їзд вказаного будинку. Викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши своїми умисними злочинними діями ОСОБА_6 значну матеріальну шкоду в розмірі 10000 рублів.
Сургутський міський суд Ханти-Мансійського автономного округу - Югри Російської Федерації кваліфікував дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст.30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального Кодексу РФ, як замах на незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі, при цьому злочин не був доведений до кінця з причин, що не залежали від цієї особи, а також за п. «в» ч.2 ст.158 Кримінального Кодексу РФ, як крадіжка, а саме таємне викрадення чужого майна з заподіянням значної шкоди громадянинові.
У відповідності до законодавства України, а саме, положеннями частини 2 ст.307 КК України передбачена відповідальність, зокрема, за дії щодо незаконного виробництва, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинених повторно або за попередньою змовою групою осіб тощо, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини. А такі дії, як готування до злочину або як замах на злочин передбачений ч.2 ст.307 КК України, окремої кваліфікації не потребують.
Тобто, дії ОСОБА_4 , за які він засуджений вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри Російської Федерації від 07 лютого 2018 року, утворюють закінчений склад злочину, передбачений ч.2 ст.307 КК України, як незаконний збут наркотичних засобів, а тому інша незавершена дія щодо незаконного збуту наркотичних засобів, яка охоплювалася умислом ОСОБА_4 , оскільки була припинена не по його волі, а співробітниками правоохоронних органів, окремої кваліфікації як замах на злочин не потребує. Також дії ОСОБА_4 , за які він засуджений вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри Російської Федерації від 07 лютого 2018 року, утворюють склад злочину, передбачений ч.3 ст.185 КК України, як крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому.
Згідно вироку Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри Російської Федерації від 07 лютого 2018 року та доданих до нього довідок установи виконання покарань, громадянин України ОСОБА_4 засуджений за ч.3 ст.30 п. «г», ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації п.«в» ч.2 ст.158 КК Російської Федерації, на підставі ч.2 ст.69 КК Російської Федерації (шляхом поглинання менш суворого покарання на більш суворе), до восьми років шести місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія №8 УФСВП Росії по Ямало-Ненецькому автономному округу». Початок строку 07 травня 2017 року, кінець строку 06 листопада 2025 року.
Відповідно до розпорядження Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри Російської Федерації вирок даного суду від 07 лютого 2018 року відносно ОСОБА_4 набрав чинності 24 квітня 2018 року.
Відповідно до ч.3 ст.610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає, серед іншого, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
Порядок визначення строку позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави передбачений положеннями ч.4 ст.610 КПК України, згідно якої при визначенні строку покарання у вигляді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку іноземної держави суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім окремих випадків.
Відповідно до положень ч.4 ст.610 КПК України іншого порядку визначення строку позбавлення волі суд дотримується в разі, якщо призначений судом іноземної держави строк є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений кримінальним законом України за таке правопорушення, та в разі, якщо призначений судом іноземної держави строк є більшим, ніж максимальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення.
Таким чином, за своїм характером покарання не повинно посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину.
Санкцією ч.2 ст.307 КК України передбачено відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, змінюючи вирок, компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи.
Таким чином, керуючись нормами кримінально - процесуального закону України, враховуючи відсутність призначеного додаткового покарання ОСОБА_4 згідно вироку Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри Російської Федерації від 07 лютого 2018 року, відсутність клопотання Міністерства юстиції України про розгляд питання щодо додаткового покарання, а також ґрунтуючись на принципі недопустимості посилення покарання засудженої особи в разі передачі іншій державі для відбування покарання, суд не вбачає підстав для визначення ОСОБА_4 даткового покарання у вигляді конфіскації майна, передбаченого санкцією ч.2 ст.307 КК України.
Разом з цим за вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри Російської Федерації від 07 лютого 2018 року, ОСОБА_4 остаточне покарання було призначено на підставі ч.2 ст.69 КК Російської Федерації шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, що відповідає положенням ч.1 ст.70 КК України, тому при приведенні вказаного вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, їх слід також застосувати.
Відповідно до ст.11 Конвенції, при застосуванні процедури зміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до Кримінального кодексу України та визначає покарання.
З урахуванням викладеного, суд вважає клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри Російської Федерації від 07 лютого 2018 року за ч.3 ст.30 п. «г», ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації п.«в» ч.2 ст.158 КК Російської Федерації відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись Конвенцією «Про передачу засуджених осіб», ст.ст.602, 610 КПК України, суд

ПОСТАНОВ ИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України - задовольнити.
Привести вирок Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри Російської Федерації від 07 лютого 2018 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність із законодавством України та вважати ОСОБА_4 , засудженим за ч.3 ст.185 КК України та за ч.2 ст.307 КК України.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 8 /вісім/ років 6 /місяців/ позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 07 лютого 2018 року, зарахувавши в строк відбування покарання термін перебування під вартою з 07 травня 2017 року по 06 лютого 2018 року.
Копію ухвали суду у двох примірниках направити Міністерству юстиції України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.
Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Ананьївський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.
Якщо ухвала суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_7