ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2019 року

м. Київ
справа № 361/1538/19
провадження № 51-2687км19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 квітня 2019 року про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою.
Зміст судових рішень і встановлені обставини
Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2019 року відмовлено у відкритті провадження та повернуто скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на незаконне затримання особи.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 квітня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 на вищезазначену ухвалу слідчого судді.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 посилається на незаконність постановленого судового рішення апеляційного суду, просить його скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що право на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, якою його скаргу на незаконне затримання, було йому повернуто, передбачено положеннями частини 6 статті 304 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). Недотримання зазначених норм процесуального закону, на думку скаржника, призвело до порушення права на оскарження судових рішень.
Заперечень на касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 від учасників судового провадження не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор вважає, що постановлена Київським апеляційним судом ухвала від 08 квітня 2019 року відповідає нормам чинного кримінального процесуального законодавства України. Посилання захисника на частину 6 статті 304 КПК є необґрунтованим, оскільки затримання ОСОБА_7 здійснювалося не під час досудового розслідування, а з метою звернення вироку щодо нього, який набрав законної сили, до виконання. Заперечував проти задоволення касаційної скарги у повному обсязі.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Відповідно до статті 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Як убачається з матеріалів провадження, захисник звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді, постановлену за результатами розгляду його скарги на незаконне затримання ОСОБА_7 відповідно до статті 208 КПК.

Згідно з частиною 3 статті 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 309 КПК передбачено, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: 1) відмову у наданні дозволу на затримання; 2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; 3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; 4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; 5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; 6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; 7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; 8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; 9) арешт майна або відмову у ньому; 10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; 11) відсторонення від посади або відмову у ньому; 11-1) продовження відсторонення від посади; 12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; 13) закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 цього Кодексу.До вказаного переліку ухвала слідчого судді постановлена за наслідками розгляду скарги на незаконне затримання особи процесуальним законом не віднесено.
Частиною 2 цієї статті передбачена можливість оскарження в апеляційному порядку, поміж іншого, ухвали слідчого судді, якою було повернуто скаргу на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній. При цьому статтею 303 КПК передбачений перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Як вбачається з матеріалів провадження, підставою для затримання ОСОБА_7 слугував вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 червня 2017 року, який набрав законної сили, а тому затримання особи відбулося не у межах здійснення досудового розслідування, а на підставі розпорядження про виконання судового рішення.
Ураховуючи, що захисник звертався до слідчого судді саме у порядку статті 208 КПК, а не у порядку статей 303-308 КПК, тому і посилання у касаційній скарзі захисника на положення частини 6 статті 304 цього Кодексу, якою передбачено окремий порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, як на передбачену законом можливість апеляційного оскарження ухвали слідчого судді постановлену у цьому провадженні, є необґрунтованими.
Відповідно до частини 4 статті 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним. Воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання (пункт 41 рішення у справі «Абрамова проти України» від 18 грудня 2018 року, заява № 41988/08; пункт 78 рішення у справі «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року, заява №40160/12 та інші).
Встановивши, що в апеляційному порядку оскаржується ухвала слідчого судді за наслідками розгляду скарги, поданої у порядку статті 206 КПК, на незаконне затримання відповідно до статті 208 цього Кодексу, тобто рішення, яке за правилами кримінального процесуального закону не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, апеляційний суд обґрунтовано відмовив у відкритті провадження, з чим погоджується і колегія суддів.
Прийняте апеляційним судом рішення у повній мірі узгоджується з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 травня 2019 року (провадження № 51-7276 кмо 18, справа № 766/22242/17), в якому зазначено, що оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку статті 206 КПК, у переліку, передбаченому статті 309 КПК, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

З огляду на викладене доводи захисника ОСОБА_6 є необґрунтованими, тому в задоволенні його касаційної скарги слід відмовити.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного суду від 08 квітня 2019 року без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3