Справа № 333/5331/18
Провадження № 1-кп/333/168/19
УХВАЛА
Іменем України
16 жовтня 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів Комунарського районного суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, холостого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-17 червня 2003 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 122 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
-14 липня 2005 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 342, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України до п`яти років позбавлення волі, звільнений з місця позбавлення волі 29 квітня 2010 року після відбування покарання;
-23 лютого 2004 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2005 року звільнення від відбування скасовано, направлено для відбування покарання;
-15 червня 2016 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років двох місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
-09 серпня 2016 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України умовно-дострокове звільнення припинено на підставі ст. 46 КК України.
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 187 КК України;
В С Т А Н О В И Л А:
У провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 187 КК України
Прокурором ОСОБА_9 надано письмове клопотання про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою на два місяці у зв`язку з тим, що закінчується двохмісячний строк тримання під вартою обвинуваченого та існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування клопотання зазначено наступне.

Прокурор вважає, що встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, зважаючи на тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, а також відсутністю стійких соціальних зв`язків; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому кримінальному провадженні, зокрема, беручи до уваги те, що інкриміновані злочини обвинуваченому ОСОБА_8 поєднані із погрозою застосування насильства до обох потерпілих; вчинити інше кримінальне правопорушення з урахуванням отриманих даних, які характеризують ОСОБА_8 , а саме відсутність місця роботи, постійного законного джерела доходу та схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, а також аналізуючи факт скоєного ним даного кримінального правопорушення.

Крім того, прокурор вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав: при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту обвинувачений зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, а також відомості про особу обвинуваченого, є ризик того, що останній добровільно не буде дотримуватися умов вказаних запобіжних заходів; особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання обвинуваченим ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні. Відсутність таких осіб, а також враховуючи те, що обвинувачений не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, унеможливлює застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави.

Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, наявність вищевказаних ризиків та обставин, які свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Вказане клопотання підтримано ним у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_8 вказав, що письмове клопотання отримав, додатковий строк для ознайомлення йому не потрібен. Проти клопотання заперечує, вважає його необґрунтованим.

Захисник ОСОБА_6 зазначила, що додатковий строк для ознайомлення з клопотанням їй не потрібен, проти задоволення клопотання заперечує, просить обрати її підзахисному більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши думку учасників провадження, вивчивши клопотання та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного.

Частиною 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України за наслідками розгляду питання про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Вимоги клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб відносно ОСОБА_8 обґрунтовані тим, що останній неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів вищезазначеного кримінального провадження, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчим суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя 18.03.2019 року було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, який ухвалою колегії суддів було продовжено строком на 60 днів.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого розслідуванні кримінального правопорушення та розгляду справи у суді (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, в якій його переслідують та міжнародними контактами.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland № 7/03 від 04.05.2006) наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним способом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину (кримінального правопорушення), а також тяжкості ймовірного покарання.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 187 КК України, санкцією яких передбачено покарання до 3 років позбавлення волі та від 7 до 12 років із конфіскацією майна відповідно.

Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений, будучі обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень та покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

При цьому, колегія суддів вважає, що приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватися від суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

Крім того, колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні дійсно існує ризик того, що перебуваючи на волі, обвинувачений матиме змогу незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, виходячи з наступного.

Згідно пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, останньому інкримінується заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно та вчинення розбою, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб.

Перевірка доведеності пред`явленого обвинувачення здійснюється судом під час його розгляду по суті. За змістом ст.ст. 23, 95 КПК України показання потерпілих та свідків у кримінальному провадженні суд отримує усно безпосередньо у судовому засіданні і саме такими показаннями може обґрунтовувати свої висновки.

Оскільки судовий розгляд наразі ще триває, потерпілі та свідки не допитувалися, то залишається існувати ризик незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків, який, на переконання колегії суддів, з урахуванням конкретних обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, є суттєвим.

Те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень з корисливих мотивів, як вважає колегія суддів, свідчить про можливість останнього, з метою власного збагачення, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи дані про особу обвинуваченого, приймаючи до уваги наявність ризиків, а також беручи до уваги відсутність на даний час даних про те, що з моменту обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу змінились обставини, що враховувалися при обранні, а також відсутність будь - яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості його подальшого тримання під вартою на цей час, колегія суддів вважає за необхідне клопотання прокурора про продовження строку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити та продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.
Необхідність арешту обвинуваченого, що обмежує його особисту недоторканість, відносно ОСОБА_8 не буде суперечити нормі ст. 5 ч. 1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом. Такі обов`язки передбачено в чинному кримінально-процесуальному законодавстві України, зокрема, в ст. 177 КПК України.

Щодо клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, то колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні цього клопотання з тих підстав, що не надано доказів на підтвердження стійких соціальних зв`язків і постійного місця проживання обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Клопотання прокурора Комунарського відділу Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_11 - задовольнити.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою вважати продовженим строком на 60 днів, а саме до 15 грудня 2019 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику Запорізького слідчого ізолятору Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Повний текст ухвали буде складено та оголошено 17 жовтня 2019 року о 16-00 годин.
СУДДІ:
ОСОБА_1 ОСОБА_12 ОСОБА_3