Номер провадження: 11-сс/813/1526/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
власника майна ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 30.08.2019 р. про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0001858 від 14.08.2019 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 в рамках кримінального провадження №0001858 від 14.08.2019 р. та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Mercedes-benz» моделі «310 D», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , із забороною його відчуження та зобов`язано слідчого повернути власнику майна ОСОБА_7 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , а автомобіль марки «Mercedes-benz» д.н.з. НОМЕР_1 на відповідальне зберігання.

Мотивуючи необхідність часткового задоволення клопотання, слідчий суддя зазначив, що слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що зазначений транспортний засіб є речовим доказом, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема є об`єктом вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди, є предметом злочину, та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Однак, в порушення вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, слідчим не було надано достатніх доказів на підтвердження обставин, на які він посилається, а саме не доведено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, у зв`язку з чим дане свідоцтво не підлягає арешту.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_8 зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав:
1) після здійснення 14.08.2019 р. працівниками поліції обшуку автомобілю ОСОБА_7 , орган досудового розслідування не звернувся з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді, а лише 15 чи 16.08.2019 р. подав клопотання про накладення арешту на майно, у зв`язку з чим вказана слідча дія проведена з порушенням вимог ч. 2 ст. 237, ч.ч. 2, 3 ст. 233 КПК України;
2) слідчий суддя, приймаючи рішення про накладення арешту на майно ОСОБА_7 не врахував відсутність в матеріалах провадження законних підстав для отримання доказів, на які посилається орган досудового розслідування та постановив ухвалу, яка є незаконною.
Посилаючись на наведені доводи, представник власника майна ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на майно та дослідити докази, які зазначені в апеляційній скарзі та додані до неї.
Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги; перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 зазначеної ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд, відповідно до вимого ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен враховувати, в тому числі, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).
Аналіз змісту клопотання слідчого та ухвали слідчого судді показав, що у зазначених процесуальних документах не дотримані вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону, та не доведено, що вилучений транспортний засіб є речовим доказом у кримінальному провадженні.
Так, у клопотання слідчого зазначено, що 14.08.2019 р. до чергової частини Порто-франківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшов рапорт від командира взводу №2 роти №3 батальйону №3 УПП в Одеській області ОСОБА_10 про те, що близько 16 год. 20 хв. по вулиці Колонтаївській біля будинку №6 в м. Одесі було виявлено порушення правил дорожнього руху транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» моделі «310 D», синього кольору з д/н НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_7 .. Під час перевірки документів у водія ОСОБА_7 було виявлено декілька ознак підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , та виправлення номерів агрегатів кузова автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «310 D», синього кольору з д/н НОМЕР_1 .
Окрім того, 14.08.2019 р. слідчим було проведено огляд місця події за адресою: м. Одеса, вул. Градоначальницька 33, зокрема, автомобіля марки «Mercedes-Benz», моделі «310 D», синього кольору, д.н. НОМЕР_1 (а.с. 6-8).
Разом із тим, положення ч. 2 ст. 237 КПК України встановлюють, що огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Під іншим володінням особи, згідно з ч. 2 ст. 233 КПК України, розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.
В свою чергу, приписи ч. 1 ст. 233 КПК України передбачають, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 234 КПК України, обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
У виняткових випадках, відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.
Проте, всупереч вищевказаним положенням кримінального процесуального закону, огляд зазначеного автомобіля, був проведений 14.08.2019 р. без наявності ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення такого обшуку та в подальшому орган досудового розслідування не звернувся до слідчого судді із клопотанням про легалізацію такого огляду.
Окрім того, матеріали провадження не містять письмового дозволу власника автомобіля - ОСОБА_7 на проведення огляду належного йому транспортного засобу, як це передбачено нормами вищезазначеної ч. 1 ст. 233 КПК України.
Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про здійснення працівниками поліції слідчої дії, зокрема, огляду автомобіля, із порушенням встановлених ч. 2 ст. 234 та ч. 3 ст. 233 КПК України вимог.
Водночас, незважаючи на зазначені обставини, орган досудового розслідування, не узаконивши належним чином проведений 14.08.2019 р. без ухвали слідчого судді огляд автомобіля, 16.08.2019 р. звернувся до слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучений автомобіль «Mercedes-Benz», моделі «310 D», д.н. НОМЕР_1 (а.с. 1-2), а слідчий суддя постановив безпідставне рішення про накладення арешту на зазначений автомобіль, залишивши поза увагою той факт, що він був вилучений із володіння особи незаконно та без наявності на те необхідних правових та фактичних підстав.
При цьому, апеляційний суд констатує, що зазначений автомобіль, відповідає встановленим ст. 98 КПК України критеріям речових доказів в зазначеному кримінальному провадженні за ст. 290 КК України (знищення, підробка або заміна ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу) та може бути предметом зазначеного злочину, проте органом досудового розслідування був порушений порядок тимчасового вилучення вказаного майна, зокрема, не було отримано дозволу слідчого судді на проведення огляду автомобіля.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що рішення слідчого судді про накладення арешту на заначений автомобіль, який належний ОСОБА_7 , ґрунтується, в першу чергу, на результатах огляду автомобіля від 14.08.2019 р., який був проведений із порушенням діючих норм кримінального процесуального закону у зв`язку із відсутністю ухвали слідчого судді про дозвіл на його проведення, що об`єктивно свідчить про очевидну недопустимість зазначеного доказу у зв`язку із його отриманням із порушенням вимог закону та прав й основоположних свобод людини та відсутність, як наслідок, правової підстави для накладення арешту на вилучене в результаті проведення такого огляду майно.
В даному конкретному випадку, органу досудового розслідування необхідно звернутися у встановленому законом порядку до слідчого судді з клопотанням про отримання дозволу на огляд вказаного автомобілю, з метою подальшого вирішення питання про призначення відповідних експертиз та прийняття законного рішення по кримінальному провадженню №0001858 від 14.08.2019 р..
Приписами п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України встановлює, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, №0001858 від 14.08.2019 р. кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню із постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 170-173, 233-234, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 30.08.2019 р. про накладення арешту на майно скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №00001858 від 14.08.2018 р. за ознаками вчинення злочину, передбаченого ст. 290 КК України, а саме на автомобіль марки «Mercedes-Benz»,моделі «310 D», синього кольору, д.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4