ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2058/19 Справа № 191/2042/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000648 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, пенсіонера, одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
В с т а н о в и л а:
Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді 3 років обмеження волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік.
Позовну заяву ОСОБА_7 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 суму матеріальних збитків, витрачених потерпілою на лікування, у розмірі 3802 грн. 84 коп., суму моральної шкоди у розмірі 7000 грн. та суму судових витрат на правову допомогу у розмірі 1000 грн.
Судом також вирішено питання розподілу процесуальних витрат.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 03.04.2018 року, близько о 15 годині 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Шкода Октавія» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався заднім ходом по полосі зустрічного руху навпроти магазину «АТБ Маркет» розташованого за адресою: Дніпропетровської області, м.Синельникове, вул.Садова, №110.
На шляху руху, ОСОБА_8 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, рухаючись заднім ходом скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка знаходилася на смузі його руху, перетинаючи проїжджу частину вулиці з ліва на право за напрямком його руху.
Своїми діями водій ОСОБА_8 , грубо порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3 (б) та 12.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої пішоходу ОСОБА_7 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому проксимального метаепіфеза лівої променевої кістки, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.

Перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначення покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286 КК України покарання у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами. В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції у порушення вимог ст. 61 КК України при призначенні покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою, що досягла пенсійного віку, таким чином, такий вид покарання як обмеження волі не може бути застосовано при обранні покарання.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив її задовольнити, обвинувачений та потерпіла, кожен окремо, не заперечували проти задоволення даної апеляції.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі прокурором не оскаржується.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Так, суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Разом з тим, обговорюючи доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів находить їх такими, які ґрунтуються на вимогах закону.
Згідно п.1 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, вважається неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Апеляційним розглядом встановлено, що при призначенні покарання ОСОБА_8 за вчинення вищезазначеного злочину суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, пенсіонера, часткове визнання обвинуваченим вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у вигляді обмеження волі із застосуванням ст..75 КК України з випробуванням, з чим колегія суддів не може погодитись та вважає за необхідне задовольнити апеляційні вимоги прокурора в частині неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання з огляду на наступне.
Хоча диспозицією ч. 1 ст. 286 КК України і передбачено покарання у виді обмеження волі, в даному випадку суд під час ухвалення обвинувального вироку при призначенні покарання ОСОБА_8 за інкримінований злочин порушив норми чинного законодавства, обравши саме цей вид покарання щодо обвинуваченого, оскільки у відповідності до ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку, а згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою, що досягла пенсійного віку, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , яка міститься в матеріалах кримінального провадження (Т.1, а.п.52).
Отже, оскаржуване рішення суду першої інстанції свідчить в даному випадку про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 409, 413 КПК України підставами для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Статтею 420 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: 1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідності застосування більш суворого покарання; 3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; 4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 припустився неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому доводи апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню, і відповідно до ст.420 КПК України, з урахуванням викладеного, вирок щодо обвинуваченого таким, що підлягає скасуванню з постановленням свого вироку в частині призначення обвинуваченому покарання.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 - задовольнити.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з дня його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Негайно після проголошення вручити копію вироку обвинуваченому, прокурору.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4