Справа № 202/5182/19
Провадження № 1-кс/202/9403/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

29 серпня 2019 року слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Моршин Львівської області, громадянина України, який має середню освіту, неодружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 30.08.2018 року Стрийським міським судом Львівської області за ч. 2 ст. 345 КК України до 2 роки обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік 5 місяців,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 286 КК України, -
С Т А Н О В И В:
Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся у кримінальному провадженні № 0000587 від 30.07.2019 року з вищевказаним клопотанням, погодженим із прокурором, в якому зазначає, що 30 липня 2019 року приблизно о 00 годині 05 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «BMW X5» з номерним знаком НОМЕР_1 , здійснюючи рух в темний час доби по вул. Соборній смт Покровське Покровського району Дніпропетровській області, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, з боку вул. Богдана Хмельницького в напрямку вул. Леніна, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (1,2 проміле), при виборі швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати можливість постійно контролювати рух і безпечно керувати ним, в результаті чого в районі будинку АДРЕСА_3 змінив напрямок руху ліворуч, виїхавши на зустрічну смугу, де допустив зіткнення передньою лівою частиною керованого ним автомобіля «BMW X5» з номерним знаком НОМЕР_1 з передньою лівою частиною автомобіля «ЗАЗ 110557» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 . Своїми діями водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. (б), 2.9. а), 10.1. Правил дорожнього руху України. Порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого водію автомобіля «ЗАЗ 110557», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження, від яких останній ІНФОРМАЦІЯ_2 помер на місці дорожньо-транспортної пригоди.
30.07.2019 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується: протоколом огляду місця події та схемою до нього, показами свідків, слідчими експериментами тощо.
Слідчий вказує, що на даний час встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 , вчинивши тяжкий злочин при обтяжуючих обставинах, розуміючи тяжкість покарання, не маючи міцних соціальних зав`язків, будучи уродженцем іншої області, судимим, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, здійснювати вплив на очевидців та потерпілих у кримінальному провадженні. Крім того, може вчинити злочин повторно, оскільки він не позбавлений права керування транспортними засобами.
За цих підстав, посилаючись на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, слідчий просить застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 клопотання підтримав.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували.
Так, захисник вважав, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні злочину є необґрунтованою, а ризики, на які посилаючись слідчий та прокурор, недоведеними. Крім того, зазначив, що внаслідок ДТП ОСОБА_5 отримав тяжкі травми, станом на 29.08.2019 року має діагноз: Закритий поліфокальний осколковий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків. Закритий косий незавершений перелом проксимального метаепіфіза лівої великогомілкової кістки із задовільним стоянням уламків, перелом внутрішньої щиколотки лівого гомілковостопного суглобу. Закритий трьохщиколотковий перелом правої гомілки зі зміщенням уламків і підвивихом стопи назад. Вказує, що ОСОБА_5 рекомендовано лікування травматолога, гіпсова іммобілізація нижніх кінцівок 6 тижнів, чисельні реабілітаційні та фізіотерапевтичні процедури. Як наслідок, ОСОБА_5 потребує постійного лікування, прикутий до ліжка та інвалідного візка, не може самостійно пересуватися, потребує стороннього догляду, не може самостійно виконувати санітарні процедури. Обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має ризик погіршення стану здоров`я, внаслідок неотримання належної медичної допомоги. Вказує, що в умовах слідчого ізолятора відсутні можливості надання ОСОБА_5 необхідної йому медичної допомоги (проведення хірургічних втручань, фізіотерапевтичних процедур, реабілітаційних заходів). Крім того, відсутні і умови для тримання осіб, які за станом здоров`я потребують стороннього догляду та пересуваються лише у спеціалізованому для такого характеру травми інвалідному візку. Просив у задоволенні клопотання слідчого відмовити та обрати ОСОБА_5 будь-який запобіжний захід, непов`язаний із триманням під вартою.
Також до суду надійшла заява батька підозрюваного ОСОБА_9 , в якій останній просить передати ОСОБА_9 йому на поруку.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити, виходячи з наступного:

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.
Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з частиною другою статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені часиною першою цієї статті.
Частиною першої статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини «Летельє проти Франції», «Мамедова проти Росії» вказується на необхідність дотримання принципу призначення альтернативного запобіжного заходу.
Відповідно до правових позицій, викладених у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», а також правової позиції ЄСПЛ, викладеної у рішенні від 12 січня 2012 року у справі «Тодоров проти України» «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».
Слідчим суддею встановлено, 30.07.2019 року ОСОБА_5 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 , протоколом допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколами проведення слідчих експериментів за участю свідків.

При цьому слідчий суддя враховує, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, оскільки факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Тож, незалежно від подальшої юридичної кваліфікації дій ОСОБА_5 , на сьогодні є достатні підстави стверджувати, що він є причетним до порушення правил безпеки дорожнього руху, які спричинили смерть потерпілого ОСОБА_7 , оскільки з матеріалів клопотання переконливо вбачається, що 30.07.2019 року відбулася дорожньо-транспортна пригода і саме ОСОБА_5 знаходився за кермом автомобіля, який виїхав на смугу зустрічного руху, а отже він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Також слідчий суддя вважає, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених пунктом 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та вчинити інше правопорушення, оскільки він підозрюється у вчиненні в період іспитового строку, встановленого вироком суду, тяжкого кримінального правопорушення, яке спричинило смерть людини.
Вирішуючи питання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, крім вищевказаних ризиків, слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати його у вчиненні кримінального правопорушення, наслідки інкримінованого йому діяння, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, який офіційно не працює, проживає в цивільному шлюбі, був засуджений у 2018 році з іспитовим строком, займається волонтерством, позитивно характеризується.
Також слідчим суддею враховується стан здоров`я ОСОБА_5 .
Зокрема, як встановлено в судовому засіданні, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 30 липня 2019 року, ОСОБА_5 отримав травми, з якими знаходився на лікуванні у відділенні інтенсивної терапії Комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» з 30.07.2019 року по 29.08.2019 року з діагнозом: Закритий поліфокальний осколковий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків. Закритий косий незавершений перелом проксимального метаепіфіза лівої великогомілкової кістки із задовільним стоянням уламків, перелом внутрішньої щиколотки лівого гомілковостопного суглобу. Закритий трьохщиколотковий перелом правої гомілки зі зміщенням уламків і підвивихом стопи назад.
У судове засідання підозрюваний був доставлений спецтранспортом, має гіпсову іммобілізацію обох нижніх кінцівок, знаходиться в лежачому стані на каталці, самостійно не пересувається.
Згідно з випискою із медичної картки хворого, ОСОБА_5 виписаний 29.08.2019 року та йому рекомендоване подальше лікування в травматології стаціонару за місцем проживання. Згідно листа головного лікаря ОСОБА_12 ОСОБА_5 рекомендоване спостереження і лікування травматолога за місцем проживання, гіпсова іммобілізація нижніх кінцівок 6 тижнів, фізіотерапевтичне лікування.
Разом із тим, будь-яких об`єктивних даних щодо можливості надання ОСОБА_5 належної медичної допомоги в умовах тримання під вартою матеріали клопотання не містять.
Органом досудового розслідування надано лише лист за підписом начальника Філії державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях Філії ЦОЗ ДКВС України у Дніпропетровській та Донецькій областях від 30.07.2019 року про можливість утримання ОСОБА_5 з тілесними ушкодженнями у вигляді закритого перелому лівого стегна зі зміщенням уламків в умовах Державної установи Дніпровська виправна колонія (№ 4).
Однак такий лист не може бути взятий слідчий суддею до уваги, оскільки висновок про можливість утримання ОСОБА_5 в умовах виправної колонії зроблений у день ДТП 30.07.2019 року, без його особистого огляду та всіх наявних у нього тілесних ушкоджень, а також проведених станом на 29.08.2019 року оперативних втручань та медичних маніпуляцій.
Слідчий суддя зауважує, що відповідно до статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, у рішенні у справі «Темченко проти України» від 16 липня 2015 року, яким встановлено порушення Україною статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (заборона катування) в частині неналежного лікування заявника під час тримання під вартою, Європейський Суду з прав людини наголосив, що заявник потребував спеціалізованого медичного обстеження і лікування в умовах стаціонару у медичному закладі, проте органами влади не було вжито жодних заходів для своєчасного забезпечення такого лікування; суди, які розглядали клопотання заявника про звільнення з-під варти, не спростували жоден з медичних висновків про те, що лікування, надане заявникові, було неналежним та що відповідне лікування не може бути забезпечене в умовах СІЗО; суди були задоволені тим, що заявник, перебуваючи під вартою, отримував певне лікування і навіть не спробували встановити, чи було воно належним. За цих підстав ЄСПЛ дійшов висновку, що держава не дотрималась своїх обов`язків за статтею 3 Конвенції, відповідно було порушення цього положення.
Таким чином, при вирішенні питання про застосування тримання під вартою щодо особи, яка має певні вади здоров`я, орган досудового розслідування повинен довести не лише можливість утримання особи під вартою, а й можливість надання такій особі під час тримання під вартою належного лікування, чого в даному випадку не було зроблено.
Виходячи з вищенаведеного, слідчий суддя вважає, що з урахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, наслідків, яке воно мало у вигляді загибелі людини, даних про особу підозрюваного, стану його здоров`я, достатньою мірою для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, буде застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки прокурором у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти встановленим ризикам.
На переконання слідчого судді, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде гарантувати виконання підозрюваним на час досудового розслідування процесуальних обов`язків, дозволить йому в подальшому отримати необхідне лікування, в той час як застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є невиправданим, оскільки ОСОБА_9 мешкає в іншій області, аніж підозрюваний, а тому не зможе належним чином контролювати його поведінку.
Отже, у задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити, застосувавши відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування та поклавши на нього обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 193-194, 196, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 30 вересня 2019 року, тобто в межах строку досудового розслідування, заборонивши йому цілодобово залишати житло за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та зобов`язавши:

- прибувати до слідчого, прокурора, судді за першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю в разі його застосування органом досудового розслідування.

Строк дії ухвали слідчого судді до 30 вересня 2019 року.

Ухвалу передати для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Строк складання та оголошення повного тексту ухвали відповідно до частини 2 статті 376 КПК України 15-00 годині 30 серпня 2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1