Справа № 635/5570/19
Провадження №1-в/635/566/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Брянка, Луганської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 13 листопада 2015 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, 27 червня 2017 Харківським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяць позбавлення волі про умовно-дострокове звільнення, -

В С Т А Н О В И В:
До Харківського районного суду Харківської області звернувся засуджений ОСОБА_4 з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від покарання, призначеного судом.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженого.

Засуджений ОСОБА_4 та представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» у судове засідання не з`явилися, надали суду письмові заяви з проханням розглядати заяву у їх відсутність.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши надані суду матеріали та особисту справу засудженого приходить до висновку, що заява засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 засуджений за вироком Харківського районного суду Харківської області від 27.06.2017 року за ч. 3 ст. 1855 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26.10.2017р. відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред..26.11.2015 року) зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 13.05.2016 року по 20.06.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 року до 26.10.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05.10.2018 року зараховано ОСОБА_4 в строк відбуття покарання, призначеного вироком Харківського районного суду Харківської області від 27 червня 2017 року, строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 26 жовтня 2017 року відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 13.05.2016 року. За час утримання в СІЗО характеризувався посередньо, не притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень та стягнень мав. За час відбування покарання характеризується позитивно, має 1 стягнення, заохочувався адміністрацією два рази. Працевлаштований до промислової зони установи, до праці ставиться позитивно. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд.

Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Участь в організації та проведенні виховних заходів в установі не приймає.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться посередньо.

Відповідно до статті 110, 112 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування, отримання посилок та телефонних розмов.

Питання щодо можливого застосування ст. 100, 101 КВК України було розглянуто комісією установи 31.01.2018 року, вирішено відмовити у застосуванні даної заохочувальної норми, як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Питання щодо можливого застосування ст. 82 КК України було розглянуто, вирішено відмовити у застосуванні даної статті, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Питання щодо можливого застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України, було розглянуто 19.09.2018 року, рішенням комісії установи йому було відмовлено, як особі, яка не довела свого виправлення.

На профілактичних обліках не перебуває.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджених сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлений ч.3 ст.81 КК України термін покарання.
Згідно Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання у державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» з березня 2018 року був працевлаштований.
Таким чином, враховуючи те, що засуджений ОСОБА_4 за час відбуття покарання має лише два заохочення, до праці ставиться посередньо, підтвердження сумлінної поведінки суду не надано, комісією установи було відмовлено у застосуванні до засудженого ст.ст. 82, 100, 101 КВК України як особі, яка не стає на шлях виправлення, суд вважає, що його заява про умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В :
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом семи днів зі дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1