Справа № 635/7119/18
Провадження № 1-кп/635/625/2019
У Х В А Л А

22 серпня 2019 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
На розгляді Харківського районного суду Харківської області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04.07.2019 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 01.09.2019.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. В обґрунтування необхідності продовження строків тримання під вартою посилалась на наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, тяжкість злочинів і суворість покарання, передбаченого за їх вчинення, той факт, що обвинувачений не працює, законних джерел заробітку не має, неодноразово судимий, підозрюється у вчинення кримінальних правопорушень у період, коли йому вже було повідомлено про підозру і обвинувальні акти перебували на розгляді суду.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, просила про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, в обгрунтування якого з посиланням на практику ЄСПЛ зазначила, що сама лише тяжкість інкримінованих злочинів не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; доказів незаконного тиску на свідків немає, які і підстав обгрунтовано припускати можливість знищення доказів у справі, які вже давно зібрані та перебувають у сторони обвинувачення. Зазначає, що підзахисний не має намірів ухилятися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, та вчиняти нові злочини. Обвинувачений є інвалідом 3 групи, має постійне місце проживання, у зв`язку з чим цілодобовий домашній арешт буде достатнім заходом забезпечення кримінального провадження.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити, клопотання захисника задовольнити, пояснивши, що вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнає, переховуватись від суду або вчиняти інші злочини наміру не має.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд виходить з наступного.

Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 спливає 01 вересня 2019 року.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше, та інші обставини.

Характер і фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_4 злочинів свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання від трьох до шести років позбавлення волі.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості, середньої тяжкості та тяжких, суспільну небезпеку вказаних злочинів, той факт, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 19 епізодів злочинної діяльності, є неодноразово судимим за корисливі злочини, у зв`язку з чим приходить до висновку про продовження існування ризику можливості вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Також суд приймає до уваги, що обвинувачений, маючи на меті уникнення від кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини у сукупності свідчать про продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, вірогідність їх настання є досить високою, що виправдовує тримання особи під вартою.

Вищевказані обставини у сукупності також свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Щодо наведених захисником даних про інвалідність обвинуваченого суд зазначає, що згідно з наявними у справі доказами інвалідність ОСОБА_4 встановлена у період з 06.10.2015 по 01.11.2017, дані щодо продовження інвалідності після цього часу в матеріалах справи відсутні. Наявність в обвинуваченого постійного місця проживання не спростовує існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що судовий розгляд кримінального провадження не завершений, суд вважає за доцільне продовжити тримання обвинуваченого під вартою строком на шістдесят днів.

Керуючись ст.ст. 197, 199, 315, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 20 жовтня 2019 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1