Справа №591/4476/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/319/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2019 року, про часткове накладення арешту на майно,

учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційні скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на речі і документи, вилучені під час обшуку 17.07.2019 за місцем мешкання ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_1 , а саме: листок непрацездатності серії АДЧ № 182237 на ОСОБА_7 ; листок непрацездатності серії АДЧ № 156275 на ОСОБА_7 ; аркуш паперу із записами рукописного тексту 1 арк.; копія наказу № 211/1 від 11.07.2018 «Про закріплення лісових кварталів»- 1 арк.; виписка № 1231/294 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого - 1арк.

Свої доводи обґрунтовує тим, що наслідками виявлення зазначених лікарняних встановлено, що вони містять ознаки підроблення як такі, що видані ОСОБА_7 різними лікувальними установами за відсутності у нього стану тимчасово втрати непрацездатності, тобто без наявних на то підстав. У зв`язку з цим 19.07.2019 СУ ГУНП в Сумській області розпочате кримінальне провадження за ч.4 ст. 358 КК України щодо видачі та використання листків непрацездатності ОСОБА_7 . Тому вважає, що зазначені листки непрацездатності та виписка із медичної картки ОСОБА_7 є не лише доказом злочину, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, а і предметом злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

19 липня 2019 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми, розглянувши клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором другого відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_6 , про арешт майна, постановив ухвалу, якою частково задовольнив клопотання та наклав арешт на майно вилучене 17.07.2019 за місцем мешкання ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_1 , а саме: на аркуш паперу із записами рукописного тексту 1 арк. та на копію наказу № 211/1 від 11.07.2018 «Про закріплення лісових кварталів»- 1 арк. В іншій частині відмовлено за необґрунтованістю.

Слідчий суддя мотивував постановлену ухвалу тим, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази того, що відносно вилучених листків непрацездатності та виписки із медичної картки існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вони є доказом злочину.

Про день та час розгляду провадження у порядку апеляційної процедури власника майна було проінформовано, при цьому клопотання про відкладення не надійшло, а його участь в розгляді провадження судом апеляційної інстанції при перевірці судового рішення, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подав апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Слідчим управлінням ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000052 від 11.03.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.4 ст. 191 КК України, а саме: за фактом привласнення деревини державного підприємства службовими особами ДП «Роменське лісове господарство».

17 липня 2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми, проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_7 , в житлових та господарських приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого вилучено речі та документи, зазначені у клопотанні, а саме: листок непрацездатності серії АДЧ № 182237 на ОСОБА_7 ; листок непрацездатності серії АДЧ № 156275 на ОСОБА_7 ; аркуш паперу із записами рукописного тексту 1 арк.; копія наказу № 211/1 від 11.07.2018 «Про закріплення лісових кварталів»- 1 арк. та виписка № 1231/294 із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_7 від 13.05.19 - 1арк.

В цей же день ОСОБА_7 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, а саме розтраті чужого майна, вчинене службовою особою з використанням свого службового становища, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 зазначеної статті 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Речовим доказом у розумінні ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів дійшла висновку, що вищезазначені вилучені листки непрацездатності та виписки з медичної картки щодо ОСОБА_7 , критеріям ст. 98 КПК України, у контексті кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, не відповідають, а запропонований органом досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження є не відповідним предмету злочину, що розглядається у рамках даного кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що слідчим не додано до клопотання відповідних доказів, які у своїй сукупності об`єктивно підтверджували б викладені у цьому клопотанні обставини, які свідчили б про доцільність накладення арешту на вищевказане майно.

Зокрема, слідчим не доведено, яким чином листки непрацездатності та виписки із медичної картки можуть мати значення речового доказу у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст. 191 КК України.

Сама по собі наявність у матеріалах провадження постанови слідчого про визнання речовими доказами переліченого вилученого майна, не може бути враховано як мета для накладення арешту у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Отже, на думку колегії суддів, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, у порядку статей 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив розумність та співрозмірність обмеження права власності з потребами кримінального провадження, та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення клопотання про арешт майна, оскільки надані матеріали не доводять наявність правових підстав для накладення арешту на вилучені листки непрацездатності та виписку із медичної картки ОСОБА_7 , а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

З урахуванням викладеного, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, з викладених у ній доводів, як необґрунтовану - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 167, 170, 172, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2019 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про арешт майна, вилученого 17.07.2019 р. за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - без задоволення

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4