Справа №454/445/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" вересня 2019 р. Сокальський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокаль кримінальне провадження № 0000942 від 29.12.2017 року про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, розлученого , освіта середня , не працюючого, раніше не судимого , -

за ст. 121 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_8 29 грудня 2017 року приблизно

о 19 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`ягніння , знаходячись поблизу магазину

«Продукти» , що на вулиці Чайковського в місті Сокаль Львівської області , що поруч із багатоповерховим будинком №40 по вулиці Чайковського , на грунті раптово виникнувших особистих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_7 , з метою спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень, під час суперечки , витягнув із внутрішньої кишені свого одягу розкладного ножа , яким завдав одного удару ОСОБА_7 у передню частину живота.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини з пошкодженням шлунково-кишкової зв`язки. Гемоперитонеум. Травматичний шок ІІ-ІІІ ст..

Таким чином ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто кримінального правопорушення передбаченого за ст. 121 ч. 1 КК України .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 протягом судового розгляду вину визнавав частково в скоєнні даного злочину , а в подальшому визнав себе винним повністю у скоєні даного злочину ( хоча і надалі давав покази , що він наніс тілесні ушкодження потерпілому з необережності ) та дав наступні пояснення:

в той вечір він біля нової автобусної автостанції в м. Сокаль зустрівся з дівчиною. Перед тим він вживав алкогольні напої в м.Червоноград, випили 300 грам горілки на трьох чоловік. Потерпілий ОСОБА_9 і він посварилися через дівчину, оскільки він спитав навіщо потерпілий її ображає. Потерпілий відповів йому , що це їх справи і його не стосується .З потерпілим він не був знайомий . Він відштовхнув потерпілого, намагався вдарити його , однак потерпілий ухилився від удару та сам його вдарив в голову. Він бився з ОСОБА_10 , останній наніс йому кілька ударів в голову, він впав на землю . В нього була розбита губа, кров на лиці, голова боліла. Він нащупав в одязі ніж, підвівся і вдарив потерпілого ножем. Хоча він не мав умислу нанести ножове поранення , а хотів лише налякати потерпілого. Ніж був залізний з металевою ручкою, який він згодом викинув. Він не пам`ятає про що він думав , коли наносив боковий удар ножем потерпілому в живіт , але скоріше за все він хотів лише потерпілому порізати куртку. Він вважає нанесення ним тілесного ушкодження потерпілому неправомірним, але з необережності. З приводу нанесених йому тілесних ушкоджень, то він в поліцію не звертався.

Заподіяну шкоду потерпілому він вішкодував. На даний час у вчиненні даного кримінального правопорушення він кається , просить суворо не карати. Він відмовляється від послуг захисника ОСОБА_11 і подальший захист своїх інтересів він бере на себе та іншого адвоката , ця позиція його є добровільною та без жодного тиску, не пов`язана з його матеріальним становищем .

Крім часткового визнання вини в скоєнні даного кримінального правопорушення, вина ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення доведена показами потерпілого, протоколами слідчих дій та іншими зібраними доказами .

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, вважає доцільним дослідження доказів в повному об`ємі, розглянув дане кримінальне провадження з дотриманням принципів кримінального судочинства, які були направлені на повноту, всебічність і змагальність розгляду кримінального провадження, а тому вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121КК України при обставинах, зазначених у даному вироку суду, підтверджується безпосередньо дослідженими належними та допустимими судом доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що в той вечір він приїхав до своєї дівчини, з якою раніше він жив і хотів повернутися до неї, вони з нею випили 250 грам горілки, щось згадали з минулого і знов посварилися . Дівчина подзвонила до обвинуваченого ОСОБА_8 , щоб той приїхав на допомогу . Обвинувачений приїхав з друзями. Вони з ОСОБА_8 вийшли на вулицю поспілкуватися, і останній хотів бійки та намагався його вдарити, однак він ухилився від удару та наніс декілька ударів в голову обвинуваченому . Тобто він захищався, але міг і перевищити свій захист в цій ситуації. Після цього він відійшов в сторону з товаришом, а згодом до нього раптово підбіг обвинувачений і він відчув щось в животі. Ножа він не бачив, оскільки між ними стояла його дівчина. Просить суворо не карати обвинуваченого та закінчувати слухання справи у його відсутності .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №005/2018 від 05.02.2018 року вбачається, що у потерпілого ОСОБА_7 в період стаціонарного лікування Сокальській центральній районній лікарні з 29 грудня 2017 року лікарями було встановлено діагноз : проникаючого ножового поранення черевної порожнини з пошкодженням шлунково-кишкової зв`язки. Гемоперитонеум. Травматичний шок ІІ-ІІІ ст.. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії плоского колюче-ріжучого предмету типу клинка, могли виникнути 29.12.2017 року та за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя .

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №2 від 03.01.2018 року вбачається, що ОСОБА_8 психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У період інкримінованих дій хронічним психічним захворюванням не страждав і не виявляв будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності , перебував в стані простого алкогольного сп`ягніння, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 29.12.2017 року з фото таблицею вбачається, що оглядалася прибудинкова територія будинку АДРЕСА_2 біля першого під`їзду, де обвинувачений ОСОБА_8 29 грудня 2017 року приблизно о 19 год., на грунті раптово виникнувших особистих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_7 витягнув із внутрішньої кишені свого одягу розкладного ножа , яким завдав одного удару ОСОБА_7 у передню частину живота.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 30.12.2017 року з фото таблицею вбачається, що в приймальному відділенні Сокальської ЦРЛ оглядався одяг потерпілого ОСОБА_7 із слідами речовини червоно-бурого кольору та наявними слідами розрізу .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №14/2018-ім від 25.01.2018 року вбачається, що в слідах на одязі потерпілого ОСОБА_7 виявлено кров, яка може походити від потерпілого, і не може походити від обвинуваченого.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №15/2018-ім від 25.01.2018 року вбачається, що в слідах на одязі обвинуваченого ОСОБА_8 виявлено кров, яка може походити від обвинуваченого, і не може походити від потерпілого ОСОБА_7 ..

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №03/2018-мк від 08.02.2018 року вбачається, що встановити чи могли дані пошкодження бути заподіяні представленим на дослідження ножем не надається можливим. Колото-різані пошкодження на одязі потерпілого можуть співпадати з раною на тілі.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №4/2018-ц від 23.01.2018 року вбачається, що через відсутність клітин з ядрами та клітинних елементів крові препарати виготовлені з клинка ножа (об`єкт №1) для подальшого проведення молекулярно-генетичних досліджень не придатні.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2/2018-ц від 19.01.2018 року вбачається, що в слідах бурого кольору на недопалку сигарети виявлено кров, що може походити від потерпілого ОСОБА_7 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №13/2018-ім від 14.02.2018 року вбачається, що у слідах на футболці , на светрі, на куртці- речах потерпілого ОСОБА_7 виявлено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_7 ..

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №11/2018-ім від 03.01.2018 року вбачається, що експертом встановлено групову належність крові обвинуваченого ОСОБА_8 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12/2018-ім від 03.01.2018 року вбачається, що експертом встановлено групову належність крові потерпілого ОСОБА_7 ..

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1/2018-ц від 26.01.2018 року вбачається, що в накладеннях речовини темно-сірого кольору в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук обвинуваченого ОСОБА_8 , виявлено білок людини та клітини зроговілого плоского епітелію. Крові та її клітинних елементів у вищевказаних об`єктах не виявлено.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №16/2018-ім від 17.01.2018 року вбачається, що в слідах на марлевому тампоні зі змивами з правої руки підозрюваного ОСОБА_8 , марлевому тампоні зі змивами з лівої руки підозрюваного ОСОБА_8 , виявлено кров людини. Антигени А,В, Н та ізогемаглютиніни анти-А , анти В не виявлені, тому висловитись про групову приналежність виявленої крові не можливо.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №17/2018-ім від 17.01.2018 року вбачається, що в слідах на відрізку марлі зі змивом РБК, сліди якої виявлено в ході проведення огляду місця події , на тротуарній доріжці біля підїзду №1 на АДРЕСА_2 , виявлено кров людини яка може походити від підозрюваного ОСОБА_8 , і не може походити від потерпілого.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №18/2018-ім від 17.01.2018 року вбачається, що в слідах на відрізку марлі зі змивом РБК, сліди якої виявлено в ході проведення огляду місця події , біля магазину «Продукти» на вул..Чайковського , в м.Сокаль , виявлено кров людини яка може походити від потерпілого ОСОБА_7 , і не може походити від підозрюваного ОСОБА_8 ..

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 02.01.2017 року з диском відеозапису вбачається, що свідок ОСОБА_12 розповіла про обставини скоєння злочину підозрюваним ОСОБА_8 , зокрема нанесення ножового поранення потерпілому ОСОБА_7 ..

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 02.01.2017 року з диском відеозапису вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 розповів про обставини скоєння ним злочину , зокрема нанесення ножового поранення потерпілому ОСОБА_7 ..

Відповідно до довідки Сокальської ЦРЛ від 29.12.2017 року вбачається, що в ОСОБА_8 наявний стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до письмових розписок потерпілого про отримання коштів від обвинуваченого вбачається, що ним отримано частину коштів в рахунок відшкодування заподіяної шкоди, а частину коштів обвинувачений зобов`язується доплатити додатково.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_8 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, і кваліфікує його дії за ст. 121 ч. 1 КК України .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Часткове невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї провини в пред`явленому йому обвинуваченні ( необережне нанесення тілесного ушкодження потерпілому) суд розцінює як вибрану ним стратегію свого захисту. Проте така позиція обвинуваченого не знайшла свого підтвердження, оскільки судом встановлено, що саме обвинувачений ОСОБА_8 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, здійснив удар ножем в живіт потерпілого, що в сукупності з позицією потерпілого, протоколами слідчих дій, висновками експертів, речовими доказами, дають обґрунтовані підставі суду вважати, що своїми умисними діями саме ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 3 та ст. 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до п. 1 ППВСУ N 2 від 07.02.2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" необхідно звернути увагу судів на необхідність суворого додержання вимог законодавства, що передбачає відповідальність за злочини проти життя та здоров`я особи. Однією з важливих гарантій здійснення проголошеного статтями 3 і 27 Конституції України права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання судами вимог кримінально-процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів.

Тому, суд вважає, що вина обвинуваченого у інкримінованому йому злочині доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який законом віднесений до категорії тяжкого злочину, особу винного, обставини, визнані судом такими, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які характеризують особу обвинуваченого, суд вбачає наступне.

Відповідно до п. 4 ППВСУ N 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. "Про практику призначення судами кримінального покарання" виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному акті обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , а саме ч. 1 ст. 121 КК України відповідно до ст. 12 КК України віднесений до тяжких злочинів.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від "Про практику призначення судами кримінального покарання" виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, досліджувати судам необхідно всебічно матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Аналізуючи у сукупності досліджені у ході судового розгляду докази, зокрема, покази потерпілого, речові та письмові докази, а до показань обвинуваченого ОСОБА_8 слід віднестись критично, як до таких, які направлені на ухилення від кримінальної відповідальності за скоєння інкримінованого злочину та суперечать показанням потерпілого .

При визначені міри покарання суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні фактично визнав частково , зробив певні висновки для себе , вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, тяжкі наслідки завдані злочином потерпілому, який є значно молодшим за віком від обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, по місцю проживання характеризується посередньо, розлучений, не працюючий , з середньою освітою, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Суд визнає згідно ст.. 66 КК України як пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_8 обставину щире каяття .

Обтяжуючою покарання згідно ст.. 67 КК України обвинуваченого ОСОБА_8 обставиною є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та наведені обставини справи суд приходить до висновку про можливість призначення засудженому ОСОБА_8 покарання в межах санкції статті за якою він судиться і таке повинно бути у вигляді позбавлення волі , оскільки виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Також при призначенні покарання враховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 неможливе без ізоляції його від суспільства.

Відповідно до п. 1 ППВСУ N 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. "Про практику призначення судами кримінального покарання" звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З огляду на вищевикладені обставини, те, що обвинувачений фактично частково визнав свою провину, розкаявся, раніше не судимий , офіційно не працює, характеризується за місцем проживання посередньо, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому мінімального покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Судові витрати згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, а саме витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винним за ст. 121 ч.1 КК України та призначити покарання за ст. 121 ч.1 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі .

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з часу набрання вироком законної сили та затримання засудженого.

Засудженому ОСОБА_8 зарахувати в строк відбування покарання період часу попереднього ув`язнення (термін затримання в порядку ст. 208 КПК України з 29.12.2017 року по 30.12.2017 року - 1 день) згідно ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: 1) одяг ОСОБА_8 , штани джинсові, ремінь, черевики, куртка, - повернути засудженому ; 2) ватні тампони із слідами крові - знищити ; 3) взірці нігтєвих пластин підозрюваного ОСОБА_8 - знищити ; 4) розкладний ніж знищити ; 5) недопалок - знищити ; 6) ватні тампони із змивами рук підозрюваного ОСОБА_8 - знищити ; 7) одяг ОСОБА_7 , куртка, світер , футболка, штани, черевики повернути потерпілому; 8) порожню пластикову пляшку ємкістю 0,5 л із-під мінеральної води «Артезіанська» та порожню пластикову пляшку ємкістю 0,5 л із-під мінеральної води «Гірська Кришталева» - які здані на зберігання до камери зберігання речових доказів , після набрання законної сили знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення цього тридцятиденного строку апеляційного оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.

У разі надходження апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1