Справа № 438/701/17
провадження №1-кп/457/95/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Трускавці кримінальне провадження № 438/701/17 (провадження1-кп/457/95/19) про вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ст. 395, ч. 2 ст. 186 КК України, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000502 від 24.07.2017 року, за №0000226 від 25.04.2018 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Борислава, Львівської області, громадянкою України, з середньою освітою, не працюючої, інваліда ІІІ групи, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 04.11.2011 року Бориславським міським судом Львівської області за ч. 4 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, -

за участю: прокурора ОСОБА_4

захисника обвинуваченої ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 22 липня 2017 року близько 22 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні будинку за адресою АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, в ході словесної сварки між нею та потерпілою ОСОБА_6 , відкрито, повторно викрала з столу вітальної кімнати вищевказаного будинку, бувшу у вжитку двохсекційну електроплиту, вартістю згідно довідки 200 грн, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.

Крім цього, постановою Бориславського міського суду Львівської області від 27.03.2018року на законних підставах і у передбаченому законом порядку щодо ОСОБА_3 встановлено адміністративний нагляд терміном на один рік з наступними обмеженнями у виді: заборони виходу з будинку АДРЕСА_1 з 22 год. 00 хв.до 06 год. 00 хв., заборони відвідування магазинів, де на винос продаються спиртні напої, а також пивні бари, кафе, ресторани, їдальні, корчми, колиби та інші торгові об`єкти, де на розлив продаються спиртні напої, заборони виїзду за межі території обслуговування Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, а саме: м. Борислав, смт. Східниця в інші населені пункти в особистих справах без дозволу на це керівництва Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, з`являтись на реєстрацію в Бориславський ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області в 1,2,3,4, п`ятницю щомісячно о 18 год. 00 хв., а у випадку роботи в другу зміну о 10 год. 00 хв., в разі відсутності ДОМ до о/у СКР або в чергову частину Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області.

Однак, ОСОБА_3 перебуваючи під адміністративним наглядом 06.04.2018 р., 13.04.2018 р. та 20.04.2018 р., з метою ухилення від адміністративного нагляду, без поважних причин і повідомлення працівників Бориславського ВП ДВП ГУНП у Львівській області не з`явилася на реєстрацію в Бориславський ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області.

Також, всупереч зазначеної вище постанови Бориславського міського суду Львівської області від 27.03.2018 р., ОСОБА_3 маючи прямий умисел на порушення правил адміністративного нагляду 04.04.2018 року о 22 год. 30 хв., 05.04.2018 року о 22 год. 48 хв., 07.04.2018 року о 23 год.50 хв., 08.04.2018 року о 23 год. 04 хв.,09.04.2018 року о 22 год. 28 хв., 10.04.2018 року о 23 год. 08 хв., 11.04.2018 року о 23 год. 19 хв., 12.04.2018 року о 23 год. 53 хв., 14.04.2018 року о 22 год. 02 хв.,15.04.2018 року о 22 год. 30 хв., 16.04.2018 року о 22 год. 45 хв., 17.04.2018 року о 23 год. 09 хв., 18.04.2018 року о 23 год. 37 хв., 19.04.2018 року о 22 год. 30 хв.,21.04.2018 року о 22 год. 49 хв., 22.04.2018 року о 22 год. 05 хв., 23.04.2018 року о 23 год. 16 хв., умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно залишила місце свого проживання, а саме будинок АДРЕСА_1 , чим порушила умови адміністративного нагляду.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України.

В судовому засіданні 02.07.2019 року обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України не визнала, свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за ст. 395 КК України визнала повністю та по суті пояснила, що вона була відсутня за адресою свого проживання, оскільки часто була у своєї племінниці та вона самовільно залишила місце свого проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

У судовому засідання 18.07.2019 року обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України не визнавала та на запитання учасників процесу повідомила, що вона забрала електричну плитку з будинку потерпілої з її дозволу та повідомила потерпілу, що після повернення їй 800 грн., вона поверне плитку потерпілій. В подальшому цю плитку вона передала в заставу іншій сусідці, отримавши за це 30 грн.

В процесі розгляду даного кримінального провадження 18.07.2019 року, а саме після дослідження письмових доказів обвинувачена ОСОБА_3 визнала свою вину у вчиненні нею кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, однак від дачі показів відмовилась відповідно до ст. 63 Конституції України.

На запитання учасників процесу обвнуваченна також пояснила, що не визнавала своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки була ображена на сусідку ОСОБА_6 за те, що остання написала заяву в органи поліції про викрадення нею електричної плитки.

Незважаючи на визнання обвинуваченою ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд вважає, що вина обвинуваченої у вчиненні інкримінованого злочину також підтверджується доказами по справі, безпосерєдньо дослідженими у судовому засіданні, а саме:

Допитана в судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_6 пояснила, що обвинувачена являється її близькою сусідкою. 22 липня 2017 року близько 06.00 год. зранку до неї прийшла обвинувачена, оскільки цю ніч вдома вона не ночувала, а зранку її до будинку не впустив співмешканець. Сидячи на лавці біля будинку потерпілої вона показала їй кошти в розмірі 800 грн. та заховала їх собі в бюстгалтер, повідомивши що на передодні вона отримала пенсію. Близько 06.30 год. обвинувачена пішла геть, а вона з чоловіком пішли на роботу. Йдучи дорогою на роботу вона з чоловіком зустріли обвинувачену, яка вже йшла зі своїм співмешканцем. В кінці цього ж дня до неї прибігла обвинувачена та казала, щоб вона повернула гроші, які вона ніби - то викрала в неї. В ході їхньої словесної сварки, обвинувачена викрала зі столу в кімнаті, бувшу у вжитку двохсекційну електроплиту, на якій вона готувала їжу, оскільки газ від її будинку відключений. Через кілька днів працівники поліції разом з обвинуваченою принесли їй викрадену електроплиту.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що близько двох років тому, саме якого дня не пригадує, бачила як з будинку потерпілої вийшла обвинувачена з електроплитою, при цьому вона висловлювалась нецензурною лайкою. Пізніше зі слів потерпілої їй стало відомо, що обвинувачена забрала в неї електроплиту.

Крім цього, вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 186 КК України доводиться також письмовими доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме:

?Заявою потерпілої ОСОБА_6 від 23.07.2017 року, яка написана на ім`я начальника Бориславського ВП ОСОБА_8 , з якої вбачається, що ОСОБА_6 просить прийняти міри до ОСОБА_3 , яка 22.07.2017 року близько 22.00 год. перебуваючи в її будинку викрала електричну плитку, вартістю 500 грн.

?Заявою ОСОБА_6 від 23.07.2017 року, згідно якої ОСОБА_6 не заперечує щодо проведення огляду її житла за адресою: АДРЕСА_2 .

?Електронним рапортом ЄО № 1834 від 23.07.2017 року, з якого вбачається, що в Бориславський ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області надійшло повідомлення про вчинення злочину.

?Протоколом огляду місця події від 23 липня 2017 року (разом з фототаблицями до нього), де виявлено у будинку за адресою : АДРЕСА_2 , відсутність електричної плити білого кольору.

?Протоколом огляду предмету від 24 липня 2017 року, а саме металевої кухонної електричної плити білого кольору, яка була у вжитку, із двома секціями для розігріву.

?Довідкою про вартість майна від 24 липня 2017року, з якої вбачається, що вартість електроплитки, становить 200 гривень.

?Протоколом проведення слідчого експерименту від 25 липня 2017 року, проведеного за участі підозрюваної ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_6 під час якого останні показали про обставини вчинення данного кримінального правопорушення.

Незважаючи на визнання обвинуваченою ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України, суд вважає, що вина обвинуваченої у вчиненні інкримінованого злочину також підтверджується доказами по справі, безпосерєдньо дослідженими у судовому засіданні, а саме:

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснив, що він працює дільничим офіцером Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області. В його дільницю входить вул. Дрогобицька в м. Бориславі, де проживає ОСОБА_3 , якій було встановлено адміністративний нагляд. Ним неодноразово відвідувався будинок, де проживає ОСОБА_3 , однак вона була відсутня за місцем свого проживання. Коли він приходив додому, то мама ОСОБА_3 не могла пояснити, де знаходиться її дочка.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , яка являється матір`ю обвинуваченої ОСОБА_3 відмовилась від дачі показів відповідно до ст. 63 Конституції України.

Крім цього, вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченого ст. 395 КК України, доводиться письмовими доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме:

?Постановою Бориславського міського суду Львівської області від 27.03.2018року про встановлення щодо обвинуваченої ОСОБА_3 адміністративного нагляду терміном на один рік з наступними обмеженнями у виді: заборони виходу з будинку АДРЕСА_1 з 22 год. 00 хв.до 06 год. 00 хв., заборони відвідування магазинів, де на винос продаються спиртні напої, а також пивні бари, кафе, ресторани, їдальні, корчми, колиби та інші торгові об`єкти, де на розлив продаються спиртні напої, заборони виїзду за межі території обслуговування Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, а саме: м. Борислав, смт. Східниця в інші населені пункти в особистих справах без дозволу на це керівництва Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, з`являтись на реєстрацію в Бориславський ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області в 1,2,3,4, п`ятницю щомісячно о 18 год. 00 хв., а у випадку роботи в другу зміну о 10 год. 00 хв., в разі відсутності ДОМ до о/у СКР або в чергову частину Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області.

?Розпискою ОСОБА_3 про ознайомлення з постановою Бориславського міського суду Львівської області від 27.03.2018 року та попередженням про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду.

?Даними аркушу контролю за дотриманням встановлених обмежень по відношенню до адміннаглядової та рапортами працівників Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області про неявку обвинуваченої 06.04.2018 р., 13.04.2018 р. та 20.04.2018 р. без поважних причин на відмітку і повідомлення працівників Бориславського ВП ДВП ГУНП у Львівській області про самовільне залишення місце її проживання, а саме будинок АДРЕСА_1 .

Аналізуючи безпосередньо досліджені докази в судовому засіданні на їх належність та допустимість, суд вважає доведеною повністю винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 186, ст. 395 КК України, а її неправомірні дії слід кваліфікувати:

за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки вона вчинила відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.

за ст. 395 КК України, оскільки вона самовільно залишила місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченої в суду не викликає сумнівів. Наведені вище докази винності у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце.

При призначенні покарання обвинуваченій суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засудженої є її виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 , при виборі останній заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчинених злочинів, враховує дані про особу обвинуваченої та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання, відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, законодавцем віднесено до тяжких злочинів, кримінальне правопорушення, передбачене ст.395 КК України, законодавцем віднесено до злочинів невеликої тяжкості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України судом не встановлено. Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ст. 395 КК України не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує особу винної, те що вона на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, являється особою із інвалідністю 3 групи, у потерпілої відсутні будь-які претензії матеріального та морального характеру та просить звільнити її від відбування покарання, однак обвинувачена раніше судима, на шлях виправлення не стала, відповідно до досудової доповіді Дрогобицького МРВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 18.06.2018 року ризик вчинення нею кримінального правопорушення оцінюється як високий та те, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, а тому суд вважає, що покарання обвинуваченій слід призначити в межах санкцій статтей, за якими вона притягується до кримінальної відповідальності.

Що стосується досудової доповіді Дрогобицького МРВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 23.10.2018 року, то у даному висновку результати оцінки зазначені відносно правопорушника ОСОБА_11 , а тому дана доповідь ставиться судом під сумнів.

Суд не погоджується із доводами сторони захисту про можливість застосувння ст. 75 КК України до обвинуваченої, із врахуванням обставин справи, наслідків та тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також обставини, що обвинувачена вчинила злочини, маючи непогашену і не зняту судимість за вчинення умисного тяжкого злочину проти власності, але належних висновків не зробила.

Свою вину обвинувачена у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнала в кінці судового розгляду кримінального провадження, що судом не може бути розцінене як щире каяття.

Відсутність претензій зі сторони потерпілої та прохання про звільнення обвинуваченої від відбуття покарання не може бути визначальною при вирішенні питання про звільнення обвинуваченої від відбування покарання у кримінальному провадженні в формі публічного обвинувачення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання, в межах санкції частин статей інкримінованих їй кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі та арешту, що буде необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Майно, на яке накладено арешт, відсутнє.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, ч. 2 ст. 186, ст. 395 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, і призначити їй покарання за ст. 395 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити їй покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70, ч.1 ст.72 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання, а саме з 08 години 00 хвилин 27 квітня 2018 року.

Речовий доказ у справі: електричну плиту білого кольору з двома секціями підігріву, яку передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити потерпілій.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Трускавецький міський суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а для засудженої ОСОБА_3 в цей же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію.

Суддя: ОСОБА_1