ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 1-кс/753/5398/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" серпня 2019 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0009961 від 13.11.2018 року на постанову прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання -

ВСТАНОВИВ:
Скаржник звернувся до суду із вказаною скаргою, посилаючись на те, що останнім 02.07.2019 року до Київської місцевої прокуратури №2 було подано клопотання про проведення слідчих дій та вчинення процесуальних дій. Проте, постановою прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 від 12.07.2019 року, скаржнику було відмовлено в задоволенні клопотання, оскільки ОСОБА_4 не має процесуального статусу в даному кримінальному провадженні, зокрема статусу потерпілого. Дану постанову скаржник вважає необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.

В судове засідання скаржник та адвокат останнього не з`явилися, адвокат надав заяву про розгляд скарги у їх відсутність, скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Прокурор в засідання не з`явився, однак його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Слідчими слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві розслідується кримінальне провадження №0009961, внесене до ЄРДР 13.11.2018, за заявою ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Під час досудового розслідування, 02.07.2019 адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до процесуального керівника досудового розслідування прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 з клопотанням про вчинення процесуальних дій, яке отримано уповноваженою особою 03.02.2019.

12.07.2019 року прокурор Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 виніс постанову про відмову в задоволенні зазначеного клопотання про вчинення процесуальних дій, посилаючись на те, що ОСОБА_4 в даному провадженні не має статусу потерпілого, а лише свідка та заявника, а відтак останній не може звертатися з відповідним клопотанням.

Даючи оцінку доводам скарги про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної постанови, слідчий суддя керується відповідними положеннями кримінального процесуального закону.

Так, згідно положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав,свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, доступ до правосуддя, розумні строки тощо.

Частина 2 ст. 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження …, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За приписом п. 2) ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити: відомості про зміст обставин, яка є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування.

Згідно з ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Тобто, особа, що подала заяву про вчинення кримінального правопорушення автоматично набуває статусу потерпілого, яка має відповідні процесуальні права, зокрема звертатися до органів досудового розслідування з клопотаннями та скаргами.

При цьому, ч. 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначено у ч. 1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка можу бути оскаржена слідчому судді.

Однак, всупереч вказаній нормі, прокурор необґрунтовано виніс постанову про відмову в задоволенні клопотання, оскільки ОСОБА_4 був заявником щодо вчинення відносно нього злочину, постанови про відмову у визнанні потерпілим прокурором або слідчим винесено не було, а відтак останній є потерпілою особою у даному кримінальному провадженні, що в свою чергу узгоджується з ч. 1 ст. 55 КПК, слідчий суддя, вважає, що оскаржувану постанову прокурора не можна вважати законною та обґрунтованою, остання є такою, що не відповідає вимогам КПК, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Водночас, системний аналіз положень кримінального-процесуального закону дає підстави вважати, що процесуальне значення визнання особи потерпілою фактично означає отримання цією особою відповідних прав, зокрема прав знати про рух кримінального провадження, подавати докази, заявляти відводи і клопотання, давати пояснення, показання або відмовитися їх давати, оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, мати представника тощо.

Разом з тим, вимога в частині зобов`язання прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 задовольнити його клопотання про вчинення процесуальних дій, яке отримано уповноважено особою 03.07.2019, зокрема ініціювати відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування, не підлягає задоволенню в заявленій частині, оскільки слідчий та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, що узгоджується з ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303 - 307, 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0009961 від 13.11.2018 року на постанову прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання задовольнити частково.

Скасувати постанову прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 від 12.07.2019 про відмову в задоволенні клопотання про вчинення процесуальних дій у кримінальному провадженні №0009961, внесеному до ЄРДР 13.11.2018.

Зобов`язати прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 , у триденний строк з моменту одержання копії вказаної ухвали, повторно розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 , як представника ОСОБА_4 , про вчинення процесуальних дій від 02.07.2019, яке отримано уповноваженою особою 03.02.2019.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення і підлягає безумовному виконанню.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_6