Справа № 464/3285/19
пр.№ 1-кс/464/1505/19
У Х В А Л А

27 вересня 2019 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про арешт майна,

у с т а н о в и в :

старший слідчий Сихівського відділу поліції ГУ НП України в Львівській області ОСОБА_3 у зв`язку із досудовим розслідуванням кримінального провадження звернулася до суду з клопотанням, погодженим із заступником начальника Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про арешт майна - мотоциклів з метою збереження речових доказів.

У судове засідання учасники кримінального провадження не з`явилися, а тому відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється

Прокурор просить розглядати клопотання у його відсутності та вимоги підтримує, а власники майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , будучи повідомленими, до суду не прибули, що в силу вимог ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного з огляду на таке.

Сихівським відділом поліції ГУ НП України в Львівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 08 вересня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002922, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Згідно з матеріалами клопотання до відділу поліції надійшла письмова заява ОСОБА_9 про те, шо протягом 2013 року ОСОБА_10 шляхом обману під приводом реалізації заволодів його майном, а саме мотоциклами в кількості 8 штук, чим завдав матеріальної шкоди у великих розмірах.

Розглядаючи питання арешту майна, слідчий суддя враховує вимоги ст.131 КПК України, згідно з якими арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що /ст.132 КПК України/:

-існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

-потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

-може бути виконано завдання, для виконання кого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя за вимогами ст.173 КПК України повинен враховувати, зокрема:

-правову підставу для арешту майна;

-можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні /якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу/;

-розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

-наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За змістом ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст.170 КПК України).
Так, за вимогами клопотання слідчий за погодженням з прокурором, просить накласти арешт на наступне майно: мотоцикл колісний марки HONDA, який 04 серпня 2017 року зареєстрований за ОСОБА_8 ; мотоцикл колісний марки KAVASAKI, який 20 серпня 2015 року зареєстрований за ОСОБА_7 ; мотоцикл колісний марки HONDA, який 27 липня 2016 року зареєстрований за ОСОБА_5 ; мотоцикл колісний марки YAMAHA, який 20 червня 2017 року зареєстрований за ОСОБА_6 .

Оцінюючи надані слідчому судді докази допит потерпілого ОСОБА_9 як фізичної особи, хоча він лише є директором ТзОВ «Авто сім», якому і належали мотоцикли; звернення до правоохоронних органів у вересні 2016 року про вчинення злочину у 2013 році, наявність укладених письмових договорів купівлі-продажу ТзОВ «Авто сім» щодо реалізації мотоциклів, підписаних директором ОСОБА_9 , відсутність як в договорах, так і в матеріалах клопотання даних щодо ОСОБА_10 , на кого покликається потерпілий як винну особу, слідчим не доведено необхідності накладення арешту шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування мотоциклами, що призведе до порушення прав їх власників; арешт в такому виді жодним чином не забезпечить дієвість даного заходу кримінального провадження. Розумність та співрозмірність обмеження права власності у даному випадку не відповідають завданням кримінального провадження.

З урахуванням наведеного у клопотанні про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170-173, 309, 369-372, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :
у клопотанні старшого слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала про відмову у накладенні арешту може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1