ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2331/19 Справа № 192/837/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року, -
В с т а н о в и л а:
цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, засудженого вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровьска від 13 січня 2017 року за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого на ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки, яке була скасовано ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2017 року та направлено засудженого в місця позбавлення волі на строк 3 роки.

Приймаючи таке рішення суд послався на те, що встановлені по справі обставини не вказують на позитивні зміни в особистості засудженого ОСОБА_7 за весь період відбування покарання. Районний суд прийшов до висновку, що на даний час він не став на шлях виправлення і тому застосування до нього положень ст. 82 КК України є передчасним. Сам по собі факт того, що останній фактично відбув 1/2 призначеного покарання не може свідчити про його виправлення та наявність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

В апеляційній скарзі:
- засуджений просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього вимоги ст. 82 КК України та замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким.
Вважає, що співробітниками колонії до суду першої інстанції були надані неправдиві відомості щодо відсутності у нього подяк. Зазначає, що працевлаштований та працює.
Вважає, що став на шлях виправлення, а тому заслуговує на застосування до нього вимог ст. 82 КК України.

Заслухавши суддюдоповідача, думку засудженого, який просив ухвалу скасувати, задовольнити його апеляційну скаргу та застосувати до нього вимоги ст. 82 КК України, думку прокурора, яка вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою та просила апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з ухвали, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.
Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 засуджено вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2017 року за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. НА підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнення від призначеного покарання умовно-достроково, з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2017 року, ОСОБА_7 скасовано іспитовий строк за вказаним вироком та направлено його в місця позбавлення волі на строк 3 роки.
Згідно наданої характеристики, ОСОБА_7 в установах виконання покарань знаходиться з 01.11.2017 року.
За період перебування у Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, стягнень, заохочень не мав.
В Солонянській виправній колонії № 21 знаходиться з 16.11.2017 року.
Не працевлаштований на виробництві установи за власним бажанням.
За час відбування покарання характеризувався посередньо, допустив одне порушення режиму утримання, за що має 1 стягнення, заохочень не має.
Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійсненням за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, не завжди сумлінно ставиться до виконання передбачених законом вимог персоналу установи через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, не приймає участі в організації виховних заходів, у реалізації програм диференційованого виховного впливу та у роботі самодіяльних організацій.
Згідно довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_7 , останній заохочень не має, має одне стягнення від 05.01.2018 року у вигляді догани.
03 травня 2019 року комісією установи йому було відмовлено у застосуванні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
Сукупність вказаних даних була прийнята до уваги судом першої інстанції, їм надано належну оцінку, і суд обґрунтовано прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою довів не довів, що дійсно став на шлях виправлення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019року , якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4