н/п 1-кп/490/750/2019
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2019 року м. Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000316, за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верещагіно, адміністративного центру Верещагінського муніципального району Пермської області, Російської Федерації, громадянина України, розлученого, раніше не судимого, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на час інкримінованого правопорушення - військовослужбовця військової служби за контрактом, який перебував на посаді номера обслуги 1 гаубничого артилерійського взводу 2 гаубничої артилерійської батареї гаубничого артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), у військовому званні "сержант", у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, З участю сторін кримінального провадження: сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ; сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ВСТАНОВИВ:
18.11.2016 року громадянин ОСОБА_3 уклав контракт про проходження військової служби громадянами України. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 18.11.2016 №112-РС сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду номера обслуги 1 гаубничого артилерійського взводу 2 гаубничої батареї гаубничого артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 18.11.2016 №207 скержант ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, призначений на посаду номер обслуги гаубничого артилерійського взводу гаубничої артилерійської батареї гаубничого артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та поставлений на всі види забезпечення. Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Також, у ст. 1 Закону України "Про оборону України" надається визначення терміну особливий період як періоду, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу "Про часткову мобілізацію" №3030/2014 від 17.03.2014, на території України почав діяти особливий період та тривав на момент вчинення кримінального правопорушення. Згідно з п.п. 1,3 ч.3 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника). Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби сержанту ОСОБА_3 достеменно було відомом, і до часу не з`явлення вчасно на службу останній дотримувався порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання. Проходячи військову службу, сержант ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 17,65,68 Конституції України, ст.ст. 9,11,16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України. Будучи військовослужбовцем, сержант ОСОБА_3 був зобов`язаний дотримуватися вимог ст.ст. 9,11,14,16,37,40,216,221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 08.04.2019 №93 сержанту ОСОБА_3 надано щорічну чергову відпустку за 2019 рік строком на 8 діб з 07.04.2019 по 14.04.2019 року. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.04.2019 №99 сержант ОСОБА_3 15.04.2019 року не прибув на службу до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Таким чином, 15.04.2019 о 08 годині 00 хвилин, сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді номер обслуги 1 гаубничого артилерійського взводу 2 гаубничої артилерійської батареї гаубничого артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану,в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 216, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.1,3 ч.2 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", не з`явився вчасно без поважних причин на службу з відпустки до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби до 08 год. 00 хв. 02.05.2019. 02.05.2019 о 08 год. 00 хв. сержант ОСОБА_3 добровільно з`явився до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) для подальшого проходження військової служби та того ж дня відповідно до наказу №112 командира військової частини ОСОБА_3 приступив до виконання службових обов`язків за посадою. На підставі викладеного, сержант ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, тобто у нез`явленні вчасно без поважних причин на службу з відпустки військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин за вище викладених обставин, і зазначив, що жодних обставин здобутих в ході досудового слідства, він не оспорює, у вчиненому щиро кається.

Дослідивши обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно без поважних причин на службу з відпустки військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, брав участь в АТО. Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Одночасно, зважаючи на гаявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених п.п.1,2, ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає, запобіжний захід не обирався. Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд, - УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1