Справа № 308/5791/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді судове провадження №11-сс/4806/366/19 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.06.2019.

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУ НП в Закарпатської області майора поліції ОСОБА_8 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого водієм рейсового автобуса ТзОВ АТП №12629 в м. Івано-Франківськ, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Цією ж ухвалою слідчого судді підозрюваному ОСОБА_6 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 год. до 06 год. наступної доби. Покладено на ОСОБА_6 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання. Строк дії ухвали визначено - до 23.07. 2019- включно.

Клопотання слідчий обґрунтував тим, що 23.05.2019, близько 14 год. 30 хв., водій ОСОБА_6 , керуючи згідно рейсового листа ввіреним йому технічно-справним транспортним засобом, а саме автобусом марки «БАЗ Еталон» моделі «А079.23», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сполученням «Івано-Франківськ (Ясіня, Рахів, Солотвино, Хуст, Сільце) - Мукачево», разом з пасажирами в кількості 25 осіб, рухаючись по автодорозі загального значення «Н-09» сполученням «Мукачево - Івано-Франківськ - Рогатин - Львів», зі сторони м. Івано-Франківська, у напрямку м. Мукачево

-2-

Закарпатської області, та проїжджаючи ділянку дороги, що на спускові Яблуницького перевалу, в населеному пункті с. Лазещина Рахівського району Закарпатської області, де дорога має заокруглення праворуч, перед під`їздом до якого встановлений дорожній попереджувальний знак 1.3.1. «Декілька поворотів» та табличка до дорожнього знаку 7.10 «Кількість поворотів 4», діючи в супереч вимог п.п.2.3. «б»; 10.1. та 12.1. «Правил дорожнього руху України», проявив неуважність до дорожньої обстановки що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не обрав безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати рух автобуса та безпечно керувати ним, при проїзді заокруглення дороги праворуч не втримав автомобіль у межах своєї смуги руху та допустив його перекидання на ліву бокову частину та виїзд на зустрічну смугу руху. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автобуса марки «БАЗ Еталон» моделі «А079.23», реєстраційний номер НОМЕР_1 , громадянин ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події. Таким чином, водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п.2.3. «б»; 10.1. та 12.1. Правил дорожнього руху України, якими визначено: п.2.3. «б» - для забезпечення безпеки руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.10.1. - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.12.1. - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Не виконання водієм ОСОБА_6 вказаних вимог п.п.2.3. «б»; 10.1. та 12.1. Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, щопризвели до його смерті.

23.05. 2019 органом досудового розслідування у відповідності до ст. ст. 40, 104, 131, 132, 208-211 та 213 КПК України, було затримано ОСОБА_6 ..

24.05.2019 ОСОБА_6 у встановленому ст. ст.276, 277 та 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

24.05.2019 відносно підозрюваного ОСОБА_6 , було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.06.2019 - 22 год..

Клопотання мотивоване тим, що вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.05.2019 та схемою до нього, протоколом огляду трупа ОСОБА_10 від 23.05.19, протокол огляду транспортного засобу від 23.05.2019.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні закінчується 21.06.2019 о 22 год.. Завершити досудове розслідування у зазначений строк, прийнявши одне з рішень передбачених ч.2 ст. 283 КПК України, не можливо з наступних обставин: у ході досудового розслідування було призначено ряд судових експертиз, а саме, судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_10 ; судово-токсикологічну експертизу крові підозрюваного ОСОБА_6 ; судову авто-технічну експертизу технічного стану транспортного засобу - автобуса марки «БАЗ Еталон» моделі «А079.23», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Окрім, того після отримання висновків зазначених судових експертиз, в яких будуть міститися об`єктивно встановлені вихідні дані, в матеріалах даного кримінального провадження буде необхідно призначити судову

-3-

авто-технічну експертизу з метою з`ясування передумов та причин настання даної дорожньо-транспортної пригоди, наявності чи відсутності технічної можливості у водія автобуса уникнути даної ДТП, а також як саме згідно вимог Правил дорожнього руху України в даній дорожній ситуації повинен був діяти водій ОСОБА_6 ..

Висновки зазначених експертиз до теперішнього часу не надійшли та є ключовими у даному кримінальному провадженні і мають суттєве значення для з`ясування фактичних обставини злочину, як під час досудового розслідування так і для подальшого судового розгляду, оскільки без отримання висновків призначених експертиз не можливо вирішити питання про належну кримінально-правову оцінку дій підозрюваного.

Крім того, необхідно здійснити відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження, скласти обвинувальний акт та здійснити його вручення, що потребує додаткового часу та не можливо здійснити до 21.06.2019, для чого необхідний строк більший, ніж один місяць.

Необхідність у продовженні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлена необхідністю запобігти ризикам вчинення ним спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших підозрюваних та свідків злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що підозрюваний ОСОБА_6 є мешканцем іншої області, перебуваючи на волі з метою переховування від органів досудового розслідування та суду може виїхати за межі України, чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, скоїв тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а застосування більш м`яких запобіжних заходів особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, а тому, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні, дає підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя послався на те, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з тим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого щодо можливості впливу на інших підозрюваних та свідків, не знайшли свого підтвердження, наданими та дослідженими в судовому засіданні доказами, долученими до матеріалів клопотання, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, окрім того ОСОБА_6 єдиний підозрюваний у даному кримінальному провадженні. На думку слідчого судді посилання слідчого на тяжкість кримінального правопорушення, як на підставу для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим, оскільки лише сама тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 не може бути підставою для застосування до підозрюваного такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою, виходячи з сукупності заявлених ризиків. Також слідчим суддею враховано, що доказів існування ризику того, що ОСОБА_6 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду та може виїхати за

-4-

межі України, оскільки проживає в іншій області, слідчому судді не представлено, окрім того підозрюваний в судовому засіданні пояснив, що у нього відсутній паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а також не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання, одружений, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної поведінки, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діянь, в яких підозрюється ОСОБА_6 , фактичних обставин за яких вчинено діяння, наслідків, які настали внаслідок злочину та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті та прийшов до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ..

При цьому, врахувавши необхідність дотримання цілей кримінального провадження, загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризику, щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , з 22 год. до 06 год. наступної доби, оскільки, саме такий запобіжний захід буде достатнім та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти вищезазначеному ризику.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді від 20.06.2019, та постановити нову, якою продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 у межах строку досудового розслідування кримінального провадження щодо нього. В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає про незаконність, необґрунтованість ухвали слідчого судді та викладені в ній суперечливі висновки. Вважає, що слідчий суддя безпідставно не взяв до уваги те, що інкримінований ОСОБА_6 злочин відноситься до категорії тяжких, внаслідок протиправних дій підозрюваного загинула людина, а загалом у транспортному засобі перебувало 25 осіб. Зазначені обставини, на думку прокурора, свідчать про те, що ОСОБА_6 може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати відшуканню доказів, здійснювати тиск як на потерпілого, так і на свідків.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , який вважає ухвалу слідчого судді від 20.06.2019 законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши доводи апеляційної скарги, та вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з таких підстав.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

-5-

Ухвала слідчого судді про продовження строку тримання особи під домашнім арештом повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст.177, 178,181, 183,199 КПК України.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання особи під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як вбачається, слідчим суддею вірно встановлено, що в провадженні відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000157 від 23.05.2019 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

24.05.2019 ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

24.05.2019 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області щодо підозрюваного ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.06.2019.

Відповідно до вимог п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За змістом ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжних заходів і повинен застосовуватись лише тоді, коли прокурор доведе, що інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У відповідності до положень ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та п.2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 цієї статі, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

-6-

Як вбачається із матеріалів судового провадження слідчий суддя розглянув клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 у відповідності із вимогами ст.199 КПК України, а ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст. 194 КПК України.

Частиною 5 статті 199 КПК України регламентовано, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що слідчий суддя, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , дотримався вказаних вимог закону та обґрунтовано зазначив про те, що в судовому засіданні ні слідчим, ні прокурором не доведено достатніх підстав, передбачених КПК України, а саме, що те ОСОБА_6 перебуваючи на волі буде переховуватися від органу досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, а також будь-яким чином незаконно впливати на потерпілого, свідків та експертів.

Висновки слідчого судді не суперечать положенням Європейської конвенції з прав людини. Зокрема, у справі «Бойченко проти Молдови» (Boicenco v Moldova), 41088/05 від 11.07.2006 щодо обов`язковості наведення конкретних мотивів Європейський Суд з прав людини констатував порушення п.3 статті 5 Конвенції вказавши, що суди, ухвалюючи рішення про тримання заявника під вартою, посилалися на відповідну норму закону, не вказуючи підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, ніби заявник може перешкоджати провадженню у справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини.

В судовому засіданні апеляційного суду, прокурор також не надав жодного доказу на підтвердження існування зазначених в поданні слідчого ризиків, які б обґрунтовували необхідність продовження строку тримання під вартою та унеможливлювали застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Також колегія суддів приймає до уваги відсутність в матеріалах провадження даних про те, що обраний слідчим суддею запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у виді домашнього арешту на даний час не забезпечує належної процесуальної поведінки підозрюваного. У підтвердження виконання процесуальних обов`язків покладених слідчим суддею, останній надав апеляційному суду письмові докази.

Доводи апеляційної скарги прокурора стосовно того, що слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання про продовження строку щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не прийняв до уваги тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , та покарання, яке він має понести у разі визнання його винним, висновків суду не спростовують.

Будь-яких інших обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили про недостатність застосування відносно нього обраного слідчим суддею запобіжного заходу, апелянтом не наведено.

У п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі Ливада проти України від 26.06. 2014 Суд вказує, що аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (inabstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою. Така позиція є усталеною практикою ЄСПЛ ( рішення у справі "Доронін проти України", Осипенко проти України", Харченко проти України").

-7-

Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, не можуть бути підставами для скасування судового рішення та прийняття нової ухвали про продовження строку щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки були враховані судом при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано наступний за суворістю запобіжний захід, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під домашнім арештом.

Будь-яких порушень норм КПК України під час розгляду клопотання слідчим суддею, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В

апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.06.2019, якою відмовлено в задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному поряд ку не підлягає.

Судді