Постанова
Іменем України
10 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 638/1506/18

провадження № 51- 514 км 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Харківського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005864, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч.1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 20 жовтня 2017 року приблизно о 08 годині 00 хвилин, діючи з прямим умислом направленим на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, у цілях власної наживи, з метою подальшої реалізації викрадених предметів, для задоволення своїх матеріальних потреб, прийшов на дах будинку АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу, демонтував дві металеві драбини, вартістю 1 100 грн. Після чого, ОСОБА_6 разом з викраденим майном зник з місця скоєння кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
В подальшому ОСОБА_6 аналогічним чином, діючи з прямим умислом, направленим на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, у цілях власної наживи, з метою подальшої реалізації викрадених предметів, для задоволення своїх матеріальних потреб, вчинив повторно крадіжки майна з багатоповерхових будинків у м. Харкові: 23.10.2017 року, 25.10.2017 року, 15.11.2017 року, 16.11.2017 року, 17.11.2017 року, 18.11.2017 року, 19.11.2017 року, 20.11.2017 року, 21.11.2017 року, 22.11.2017 року, 23.11.2017 року, 24.11.2017 року, 25.11.2017 року, 26.11.2017 року, 27.11.2017 року, 28.11.2017 року, 29.11.2017 року, 30.11.2017 року, 01.12.2017 року, 02.12.2017 року; 03.12.2017, 04.12.2017 року, 05.12.2017 року та 06.12.2017 року, спричинивши ЖК «Хризантема», КП «Жилкомсервіс» та ЖБК «Вузівський» матеріальну шкоду.

Крім того, 05 листопада 2017 року ОСОБА_6 , перебуваючи у під?їзді будинку № 25 по вул. Ляпунова у м. Харкові придбав, шляхом привласнення знайденого, телескопічну палицю, яка виготовлена саморобним способом за типом телескопічної палиці та відноситься до категорії холодної ударно-дробильної зброї. Після чого ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, без передбаченого законом дозволу, у період з 05 листопада 2017 року по 05 грудня 2017 року незаконно носив при собі зазначену вище телескопічну палицю, добре розуміючи, що вона є різновидом холодної зброї. 05 грудня 2017 року при проведенні огляду на спортивному майданчику СШ № 50 за адресою: м. Харків, вул. Тобольська, 46 у м. Харкові у ОСОБА_6 у присутності двох понятих було виявлено та вилучено телескопічну палицю, яку останній незаконно придбав та носив при собі.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженого, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого через м`якість. Прокурор стверджує, що апеляційним судом при залишенні рішення місцевого суду без зміни, не враховано дані, які характеризують особу засудженого та значну кількість епізодів його злочинної діяльності та те, що заподіяну майнову шкоду ним відшкодовано не було. Тому вважає, що ухвала апеляційного суду належним чином не мотивована та не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників судового провадження заперечення на касаційну скаргу прокурора

не подавалися.
У судовому засіданні прокурор підтримав подану касаційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та кваліфікація його дій у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень в касаційній скарзі прокурора не оспорюються, судовий розгляд кримінального провадження проведено у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Доводи прокурора про призначення ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України, яке не відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого через м`якість, колегія суддів вважає обґрунтованими.
Згідно вимог ст. 419 КПК України суд апеляційної інстанції в своїй ухвалі зобов`язаний навести мотиви прийнятого рішення і, якщо апеляційна скарга залишається без задоволення, зазначити підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

У провадженні щодо ОСОБА_6 суд апеляційної інстанції зазначену вимогу закону повною мірою не виконав.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про його особу, який не має судимості в силу ст. 89 КК України, але притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття та допомога слідству та суду у встановленні істини у справі, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. На підставі наведених даних районний суд призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в розмірі, наближеному до мінімальних меж санкцій статей інкримінованих йому злочинів.
Прокурор, не погодившись із цим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій порушив питання про скасування вироку через невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого внаслідок м`якості. На обґрунтування своїх доводів прокурор посилався на те, що місцевим судом не в достатній мірі враховано конкретні обставини скоєння кримінальних правопорушень, значну кількість епізодів злочинної діяльності, дані про особу винного, який будучи особою працездатного віку ніде не працює, а своє матеріальне становище поліпшує за рахунок крадіжок.
Однак, цих доводів скарги прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання апеляційний суд належним чином не перевірив і не спростував та, залишаючи апеляцію прокурора без задоволення, не зазначив підстави, з яких скаргу визнано необґрунтованою.
Крім того, як слушно зазначено у касаційній скарзі, поза увагою апеляційного суду залишилось те, що засудженим не відшкодовано потерпілим збитки та кількість епізодів злочинної діяльності.
Колегія суддів вважає, що за наведених судом першої інстанції обставин кримінального провадження, а також враховуючи характер дій засудженого ОСОБА_6 , кількість епізодів його злочинної діяльності, не відшкодування завданих збитків, призначене йому покарання є не справедливим і занадто м`яким.

Наведені вище обставини дають підстави для задоволення касаційної скарги прокурора та скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_6 із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з невідповідністю її змісту вимогам ст. 419 КПК України та не відповідністю призначеного засудженому покарання через м?якість.

Під час нового розгляду у суді апеляційної інстанції, суду необхідно повно, всебічно розглянути кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , перевірити обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора, дати їм належну оцінку та постановити законне, обґрунтоване і умотивоване рішення.
Беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_6 , з метою попередження ризику його переховування від суду, ураховуючи доводи касаційної скарги та особливості касаційного розгляду, передбачені главою 32 КПК України, та обмежені можливості щодо повноцінного розгляду і вирішення цього питання в межах процедури касаційного перегляду, Верховний Суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_6 під вартою на строк, мінімально необхідний для вирішення вказаного питання судом апеляційної інстанції, який у будь-якому разі не може перевищувати 60 діб.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Харківського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
ОСОБА_6 залишити під вартою до вирішення судом апеляційної інстанції питання щодо обрання йому запобіжного заходу, але не більш ніж на 60 діб.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7