Номер провадження: 11-сс/813/1583/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 10.09.2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні №0003160, внесеному до ЄРДР 02.09.2019 року

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 10.09.2019 року було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні №0003160, внесеному до ЄРДР 02.09.2019 року із визначенням застави у розмірі тринадцяти тисяч прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 24 973 000 (двадцять чотири мільйони дев`ятсот сімдесят три тисячі) гривень.

Строк дії ухвали визначений до 08.11.2019 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що:

- оскаржена ухвала є необґрунтованою і такою, що постановлена з порушенням норм КПК України;

- підозра необґрунтована;

- ризики не доведені;

- не була доведена неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосуванням менш суворого запобіжного заходу.

У зв`язку з викладеним, захисник просила скасувати оскаржену ухвалу і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_12 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду захисники підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити.
Прокурор і представник потерпілого заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні стосовно особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам вказаних норм кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.
З клопотання слідчого вбачається, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину при таких обставинах.
01.09.2019 року приблизно о 01 год. 50 хв. ОСОБА_13 разом з ОСОБА_10 та ще однією невстановленою особою, діючи за попередньою змовою, заздалегідь маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів відповідно до заздалегідь спланованих дій, розділивши при цьому свої злочинні ролі, а саме кожна особа усвідомлювала характер дій які вона повинна була виконати з метою досягнення єдиної спільної мети, під`їхали на автомобілі марки «Opel Astra», серебристого кольору, державний номерний знак Республіки Польщі « НОМЕР_1 », використовуючи при цьому з метою конспірації своїх злочинних дій державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала невстановлена особа, до будинку АДРЕСА_1 . При цьому заздалегідь визначивши предметом свого спільного злочинного посягання цінне майно, яке знаходилось в квартирі АДРЕСА_2 , та яка належить громадянину ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того, ОСОБА_13 разом з ОСОБА_10 та ще однією невстановленою особою, розуміючи, що реалізувати їх спільний злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, в ніякий інший спосіб ніж шляхом проникнення до вищезазначеного житла, неможливо, а тому мали при собі заздалегідь приготовлені знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, яке надало б їм змогу здійснити проникнення до чужого житла.
Реалізуючи свій злочинній намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_13 разом з ОСОБА_10 , впевнившись що їх дії носять таємний характер, заздалегідь будучи підготовленими та маючи при собі ключі від зазначеної квартири, за допомогою яких, останні, проникли до квартири АДРЕСА_3 . При цьому останні створювали інсценування дій, пов`язаних зі взломом вхідних дверей квартири, а також в подальшому металопластикового вікна та ролетів, залишили альпіністське спорядження, яке нібито слугувало для проникнення до квартири через вікно з горища будівлі.
Далі перебуваючи уже безпосередньо в квартирі, ОСОБА_13 разом з ОСОБА_10 , відшукавши грошові кошти, які знаходились в квартирі та належать гр. ОСОБА_14 , заволоділи ними, а саме в сумі: 689 775 доларів США, (що в еквіваленті на день вчинення кримінального правопорушення, відповідно до курсу НБУ складає 17 403 023 гривень); 1 952 400 Євро (що в еквіваленті на день вчинення кримінального правопорушення, відповідно до курсу НБУ складає 54 530 532 гривень); та 5 400 000 гривень НБУ. Загальна сума викрадених грошових коштів складає 77 333 555 гривень НБУ.
Заволодівши вищезазначеними грошовими коштами, ОСОБА_13 разом з ОСОБА_10 , близько 03 год. 50 хв., залишили місце вчинення злочину на вищезазначеному автомобілі марки «OpelAstra», серебристого кольору, д/н НОМЕР_2 , яким керувала невстановлена особа.
За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що викладена в рішенні по справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Мотивуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_10 слідчий суддя послався в ухвалі на матеріали досудового розслідування кримінального провадження, копії яких долучені до матеріалів клопотання.
Зокрема обґрунтованість підозри підтверджується показаннями другого підозрюваного ОСОБА_13 , показання свідка ОСОБА_15 (брата підозрюваного), протоколом впізнання (а.с.30), протоколом обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_13 ..
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність доказів наявності в потерпілого визначеної досудовим розслідуванням суми викрадених грошей та, відповідно, кваліфікації дій підозрюваного за ч.5 ст.185 КПК України, апеляційний суд вважає зазначені доводи необґрунтованими з таких підстав.

Сума викраденого майна підтверджується наданими представником потерпілого документами деклараціями, договором позики.

Вирішуючи питання про наявність ризиків, апеляційний суд враховує ті обставини, що підозрюваний знайомий з потерпілим, відповідно може впливати на нього.

Крім того, згідно з матеріалами досудового розслідування, злочин імовірно був вчинений у співучасті з невстановленою особою, відповідно існує ризик спілкування з нею, що перешкоджатиме досудовому розслідуванню.

Також апеляційний суд враховує, що підозрюваний не працює, не навчається не має

постійного джерела доходу, що створює ризик вчинення іншого злочину.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді стосовно того, що підозра ОСОБА_10 є обґрунтованою.
Злочин, передбачений ч.5 ст. 185 КК України, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який може бути призначене покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч.2 ст.183 КПК України, до ОСОБА_10 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Крім того, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відповідно до положень ст. 178 КПК України, врахував вагомість наявних доказів та факт того, що ОСОБА_10 офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, не має місця проживання в м. Одесі, а також врахував тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_10 разі визнання його винуватим.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді стосовно існування ризику переховування від органу досудового розслідування чи суду, зважаючи на покарання, яке загрожує підозрюваному, в разі визнання його винуватим.
Також апеляційний суд вважає слушними доводи сторони обвинувачення відносно існування ризику незаконного впливу на свідків і потерпілого, з метою зміни їх показань.
Таким чином, на думку апеляційного суду, слідчий суддя, взявши до уваги обставини вчинення злочину, вмотивовано дійшов до висновку про те, що в цьому випадку суспільний інтерес перебування підозрюваного під вартою, переважає особистий інтерес підозрюваного.
Слідчий суддя, під час розгляду клопотання, врахував положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтовано висновку про те, що застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним, приймаючи до уваги характер та обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваного, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскарженої ухвали.

Доводи сторони захисту відносно наявності у підозрюваного соціальних зв`язків апеляційний суд приймає до уваги.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що наявність соціальних зв`язків не спростовують викладені в ухвалі висновки слідчого судді, а обґрунтована на даній стадії досудового розслідування підозра та наявність ризиків не дає достатніх підстав вважати, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію.
Що стосується доводів апеляційної скарги відносно необґрунтованості підозри і недопустимості доказів, апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу. Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті
Слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність обрання на даній стадії досудового розслідування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування менш суворих запобіжних заходів може виявитися недостатнім для запобігання існуючим ризикам, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до положень ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Керуючись статями 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 206, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 10.09.2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні №0003160, внесеному до ЄРДР 02.09.2019 року, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4