Справа № 314/4177/19
Провадження № 1-кс/314/1701/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2019 м. Вільнянськ
Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ клопотання слідчого Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП України в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000855, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань «14» вересня 2019 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с.Тернівка Вільнянський район Запорізька область, громадянина України, освіта середня спеціальна, який не працює, розлучений, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 п.4 ч.2 ст.115 КК України, -
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
захисника підозрюваного-адвоката ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,

встановив:
З наданих суду матеріалів вбачається, що в провадженні Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП України в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000855 від 14 вересня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15, п.4 ч.2 ст.115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в 13 вересня 2019 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні житлового будинку за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в ході вживання спиртних напоїв разом зі своїми знайомими, серед яких була ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час раптово виниклого словесного конфлікту на ґрунті неприязних відносин та розпиття алкогольних напоїв з останньою, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, володіючи інформацією про реальний вміст пляшки, запропонував їй вжити технічну рідину легкозаймистого характеру із вказаної пляшки, проте дав ОСОБА_7 зрозуміти, що насправді там знаходиться алкогольний напій, на що та погодилася. Після цього ОСОБА_7 , відпивши ковток вищевказаної рідини, зрозумівши, що та не придатна для вживання людиною, виплюнула її на передню частину свого одягу і тіла. ОСОБА_5 у свою чергу, не зупиняючись на досягнутому, усвідомлюючи ступінь суспільної небезпеки свого вчинку та можливе настання наслідків для потерпілої у вигляді смерті, будучи обізнаним про те, що одяг ОСОБА_7 ввібрав у себе легкозаймисту рідину, підніс до її спідниці, просоченої легкозаймистою речовиною, запалену запальничку, в результаті чого одяг ОСОБА_7 здійнявся полум`ям вогню, та палав на ній деякий час, а саме приблизно 40-50 секунд до моменту повного оголення її тіла від фрагментів обгорілого одягу присутніми поряд особами. Тим самим ОСОБА_5 у момент вчинення вищевказаних діянь, завдаючи потерпілій ОСОБА_7 нестерпних фізичних страждань, умисно намагався позбавити життя останньої з особливою жорстокістю, а саме з використанням легкозаймистої речовини і вогню, проте не довів свій злочинний умисел до кінця, оскільки потерпіла була врятована від палаючого одягу зі свого тіла та у подальшому госпіталізована до медичної установи з тілесними ушкодженнями у вигляді опіків полум`ям І-ї А-Б ступенів живота, обох стегон, правої верхньої кінцівки, лівої кисті, грудної клітини, обличчя 40%, опіковий шок ІІІ ступеня.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.4 ч.2 ст. 115 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: «закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю, так як особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі».

14.09.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру по кримінальному провадженню №0000855 від 14 вересня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, п.4 ч.2 ст.115 КК України.
Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, скоїв особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я іншої людини, санкція за яке передбачає позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі. Крім цього, ОСОБА_5 вже раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про те, що в подальшому може призвести до вчинення ним нових злочинів.
На підставі зазначеного органом досудового слідства відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків передбачених п. 1, 2,3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість сховатися від органів досудового розслідування і суду, оскільки ОСОБА_5 розуміє тяжкість вчиненого ним діяння та невідворотність покарання, може незаконно впливати на свідків, тим самим перешкодити кримінальному провадженню, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 схильний до вчинення злочинів, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, при цьому раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, та вчинив новий злочин.
У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити на підставах, які викладені в клопотанні.
Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, вважає, що до його підзахисного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, зазначив, що клопотання не містить доказів наявності умислу на вбивство, ризики, зазначені у клопотання, є необґрунтованими.
Підозрюваний у судовому засіданні пояснив, що умислу на вбивство у нього не було, все сталося раптово, після того, як потерпіла зайнялася вогнем, він почав її рятувати.
Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП України в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000855 від 14.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.4 ч.2 ст.115 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст.15 п.4 ч.2 ст.115 КК України.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, розлучений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, міцність соціальних зв`язків.
Виходячи з того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я іншої людини, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, зазначених у клопотанні слідчого та наведених прокурором у судовому засіданні.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Подвезько проти України», крім іншого, зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.
Виходячи з інкримінованого ОСОБА_5 злочину, при вирішенні даного клопотання, слідчий суддя враховує його суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваним. Суд вважає, що ризики щодо того, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.
Натомість тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, у сукупності із даними про особу підозрюваного, з огляду на вірогідність незаконного впливу на свідків у провадженні, підтверджує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.
У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено .
Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного впливати на свідків у провадженні, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу,
За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
Виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обчислювати з моменту його фактичного затримання з 14.09.2019 року, та у відповідності до ст. 197 КПК України, згідно з якою строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 до 12.11.2019 включно.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:

клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.4 ч.2 ст.115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 12.11.2019 включно, який обчислювати з 14.09.2019 року.
Встановити строк дії даної ухвали до 12.11.2019 включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1

16.09.2019