ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002329 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинську, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК України, -

за участю:
прокурора ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2019 року задоволено клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02 години 30 хвилин 05 грудня 2019 року, без визначення розміру застави.
Згідно з оскарженою ухвалою ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК України, а також наявний ризик у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки підозрюваний в офіційному шлюбі не перебуває, не є опікуном чи піклувальником для непрацездатних або недієздатних осіб, не має дітей, що може свідчити про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, а також тому, що йому інкримінується вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів, покарання за вчинення одного із них передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.
Також, високоймовірним є і ризик у вигляді позапроцесуального впливу на потерпілих у кримінальному провадженню, з метою зміни ними показів та уникнення підозрюваним від кримінальної відповідальності, оскільки йому інкриміновано вчинення злочину, що поєднаний із проникненням до житла потерпілих та погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілих, який підтверджується письмовою заявою потерпілої ОСОБА_10 від 07 жовтня 2019 року.
Через те, що частину речей, вилучених при розбійному нападі, який інкримінується ОСОБА_7 , слідством ще не знайдено та не вилучено, слідчий суддя вважав обґрунтованим і наявність ризику у вигляді можливого знищення підозрюваним речей потерпілих, які можуть мати доказове значення по справі. Інший ризик, у вигляді вчинення інших кримінальних правопорушень, свого підтвердження у ході розгляду справи не знайшов.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про неможливість запобігання зазначеним ризикам іншим запобіжним заходом окрім тримання під вартою, без визначення застави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації та постійного проживання з носінням електронного засобу контролю та покладенням на нього відповідних обов`язків.
Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, при цьому залишено поза увагою той факт, що затримання підозрюваного було безпідставним, оскільки в матеріалах справи відсутні фактичні дані, що свідчили б про вчинення неправомірних дій, які стали в подальшому умовою затримання.
Зазначає, що пред`явлена підозра необґрунтована, а ризики не доведені, підозрюваний має місце реєстрації та постійне місце проживання, твердження суду щодо інкримінування йому особливо тяжкого злочину не відповідає кваліфікаціям частин статей, за якими пред`явлено підозру. При цьому злочин, інкримінований йому за ч. 3 ст. 187 КК України, вчинений ще в серпні 2019 року. Крім того, ані в заяві про злочин, ані в допиті не йшлося про побоювання свідків чи потерпілих будь-якого впливу з боку підозрюваного. Така заява з`явилася лише 07.10.2019 року та в ній не йдеться кого саме побоюється потерпіла та взагалі чи дійсно викладена саме нею. Підозрюваний раніше не судимий, а відтак ризик вчинення іншого злочину є абстрактним. Вважає, що для уникнення сумніву в органів досудового розслідування та суду щодо можливості реалізації ризиків підозрюваному можливо обрати цілодобовий домашній арешт з носінням електронного носію та покладенням обов`язків.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу захисника та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її безпідставність, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.
07 жовтня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК України, а саме у незаконному придбанні та носінні ним вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, а також у вчиненні розбою, тобто у нападі, що поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілих, вчинений за попередньою змовою групою осіб із проникненням до житла.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується, зокрема, протоколом огляду місця події від 23.09.2019 року, протоколами допиту потерпілої ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_11 від 24.09.2019 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю ОСОБА_10 від 24.09.2019 року, згідно яких остання вказала на ОСОБА_7 , як на особу, яка 06.08.2019 року разом з іншими особами проникли до їхнього будинку та погрожуючи предметом схожим на пістолет заволоділи їхнім майном; протоколом затримання особи, що підозрюється у вчиненні злочину від 07 жовтня 2019 року, а саме ОСОБА_7 , який під час затримання зберігав при собі пістолет марки ЕKOL P29 REV II EPRi2-19050359; висновком експерта №7/3.1/673 від 07 жовтня 2019 року, згідно із яким вилучений у ОСОБА_7 пістолет є короткоствольною вогнепальною зброєю та іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого.
З метою перевірки доводів апеляційної скарги захисника про відсутність підписів понятих в протоколі пред`явлення особи для впізнання, апеляційним судом витребувані оригінали даного протоколу та встановлено, що він складений у відповідності до вимог процесуального закону та містить відомості про анкетні дані учасників слідчої дії та їх підписи.
Крім того, апеляційний суд зауважує, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
У зв`язку з чим, доводи сторони захисту про непричетність ОСОБА_7 до інкримінованого злочину є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження, а доводи та пояснення, наведені захисником в судовому засіданні, не спростовують висновки слідчого судді про обґрунтованість щодо нього підозри.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновків слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими.
Так, дійсно об`єктивно існують ризики у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу на потерпілих з метою зміни показів останніми, з огляду на наявність заяви потерпілої ОСОБА_10 щодо побоювання за власне життя та здоров`я, оскільки особи, які вчинили розбійний напад, можуть, перебуваючи на свободі, здійснювати на неї фізичний та моральний вплив, а також знищення, схову або спотворення речей та цінностей, що мають істотне значення для досудового розслідування, у зв`язку з не встановленням всіх викрадених речей, тому для їх запобігання необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При оцінці ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, апеляційний суд також зважає на підвищену суспільну небезпеку інкримінованих злочинів, які вчинені із погрозою застосування насильства з використанням вогнепальної зброї, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким (ч.1 ст. 263 КК України) та особливо тяжким (ч. 3 ст. 187 КК України), на тяжкість ймовірного покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років із конфіскацією майна, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів.
Окрім того, в матеріалах справи наявні копії процесуальних документів, з яких слідує, що ОСОБА_7 має статус підозрюваного в іншому кримінальному провадженні № 0001795 від 12.08.2019 року за ч. 4 ст. 296 КК України, в якому переховувався від органів досудового розслідування та перебував у розшуку, а також ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.09.2019 року щодо ОСОБА_7 застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та відповідно до рапортів працівників поліції від 28.09.2019 року були здійснені виїзди за адресою його проживання: АДРЕСА_2 , на неодноразові стуки двері ніхто не відчинив та ОСОБА_7 не виконує обов`язки домашнього арешту.
Зазначені вище обставини також підтверджують наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду і повністю спростовують доводи захисника про можливість запобігання заявленим ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Під час перевірки доводів апеляційної скарги захисника про недоведеність ризиків та можливості їх запобігання виключно шляхом застосування до підозрюваного тримання під вартою, апеляційний суд дійшов висновку про їх необґрунтованість, оскільки в ухвалі слідчий суддя належним чином врахував, окрім зазначеного вище, відомості про особу підозрюваного, який неодружений, не є опікуном чи піклувальником для непрацездатних або недієздатних осіб, не має дітей, працєю, що може свідчити про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, що також свідчить про наявність ризику у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У зв`язку з чим, застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 405, 407, 422 КПК, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4