Провадження №1-кп/523/611/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2019 року

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні по звинуваченню ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженню по звинуваченню ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України.

У судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про доцільність продовження строку цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 , так як закінчується строк його дії закінчується.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала щодо продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та просила суд змінити запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту, на домашній арешт в певний час доби.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника, та пояснив, що він має намір влаштуватися на роботу.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в певний час доби, оскільки підтверджень щодо працевлаштування обвинуваченого суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Зі змісту положень ч. 4 ст. 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора, а зі ст. 178 цього Кодексу слідує, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності визначені цією нормою закону обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей; дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів; розмір майнової шкоди та інше.
Відповідно до ст.177 зазначеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.

З огляду на ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого; його майновий стан та наявність судимостей; дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів; розмір майнової шкоди та інше.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження обвинуваченому строку домашнього арешту, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З врахуванням сукупності викладеного, суд вивчивши клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки ОСОБА_5 , під час розгляду кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк цілодобового домашнього арешту на шістдесят днів.

Керуючись ст.ст. 177-178, 181, 331, 369-372, главою 18 КПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в певний час доби відносно ОСОБА_5 , - відмовити.

Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , продовжити строком на 60 днів, тобто до 20.09.2019 року включно.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинувачених на стадії судового слідства здійснює прокурор.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Суворовського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1