Справа № 734/796/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/644/19
Категорія - ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 00008285 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , вдівець, освіта професійно-технічна, не працює, раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання - 09 грудня 2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін - у виді тримання під вартою.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 09 грудня 2018 року, в будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 разом зі своєю дружиною ОСОБА_10 вживали спиртні напої. Близько 14.00 год., у кухні вказаного житлового будинку, в ході конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_10 штовхнула ОСОБА_8 у спину. Після цього ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою умисного вбивства ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті та, хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, схопив зі столу кухонний ніж, лезом якого умисно наніс один удар в область лівої половини грудної клітки ОСОБА_10 , яка стояла позаду нього в близькому положенні, звернута лівою переднє-боковою поверхнею тулуба до ножа, чим спричинив останній тілесне ушкодження у вигляді однієї колото-різаної рани лівої половини грудної клітки, яка проникає в ліву плевральну порожнину з ушкодженням верхньої долі лівої легені, навколосерцевої сумки, лівого шлуночка серця, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, від якого потерпіла померла на місці події.

Причиною смерті ОСОБА_10 є гостра крововтрата внаслідок одиничної проникаючої колото-різаної рани грудної клітки з ушкодженням верхньої долі лівої легені, навколосерцевої сумки, серця, які супроводжувалися гострою зовнішньою та внутрішньою кровотечею, крововиливом в порожнину навколосерцевої сумки, яка знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати вирок місцевого суду та перекваліфікувати дії її підзахисного з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України, призначивши максимально м`яке покарання, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Не погодилась із правовою кваліфікацією дій ОСОБА_8 , так як наміру вбивати дружину він не мав. Вказала, що обвинувачений намагався захиститися від дій потерпілої, яка, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вела себе агресивно та провокувала обвинуваченого на конфлікт. Зазначила, що саме дії потерпілої, яка штовхнула обвинуваченого, в подальшому привели до наслідків, що настали.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в якій просив скасувати вирок місцевого суду та перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України. Доводи апеляційної скарги обвинуваченого аналогічні за своїм змістом доводам апеляційної скарги захисника і ґрунтуються загалом на агресивній та провокуючій поведінці померлої ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді; захисника обвинуваченого, яка підтримала апеляційні скарги та просила їх задовольнити з наведених вище підстав; прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів підстав для їх задоволення не вбачає, з огляду на таке.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

Доводи сторони захисту про те, що дії ОСОБА_11 слід перекваліфікувати із ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, є наявність вини особи у формі прямого чи непрямого умислу на протиправне позбавлення життя потерпілого. Тобто особа повинна передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати можливість настання цих наслідків (непрямий умисел). При цьому питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Так, умисне вбивство (ч.1 ст.115 КК) з об`єктивної сторони характеризується: 1) діянням у вигляді посягання на життя іншої людини; 2) наслідком у вигляді смерті людини; 3) причинним зв`язком між вказаними діяннями та наслідком.

Кримінальна відповідальність за вбивство через необережність (ч.1 ст.119 КК) настає за наявності таких самих елементів об`єктивної сторони, як і складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за умови, якщо було вчинено вбивство, а за суб`єктивною стороною цей злочин проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Розмежування умисного вбивства (ч.1 ст.115 КК) і вбивства через необережність (ч.1 ст.119 КК) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Окрім того, при визначенні вини при вбивстві, враховуються, зокрема, способи вчинення діяння, локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які є тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до них.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 , у ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою вбивства своєї дружини, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті та, хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, схопив зі столу кухонний ніж, лезом якого умисно наніс один удар в область лівої половини грудної клітки ОСОБА_10 .

На думку колегії суддів це свідчить про те, що дії ОСОБА_8 носили активний та раптовий характер щодо потерпілої.

Згідно висновку експерта № 221 за результатами проведеної судово-медичної експертизи, безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 , яка настала через значний проміжок часу, є гостра крововтрата внаслідок одиничної проникаючої колото-різаної рани грудної клітки з ушкодженням верхньої долі лівої легені, навколосерцевої сумки, серця, які супроводжувалися гострою зовнішньою та внутрішньою кровотечею, крововиливом в порожнину навколосерцевої сумки. Причина смерті потерпілої знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманим тілесним ушкодженням у вигляді одиничної проникаючої колото-різаної рани грудної клітки (т.1, а.к.п.136-144).

Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесного ушкодження свідчать про те, що ОСОБА_8 , беручи кухонного ножа та наносячи удар в область лівої половини грудної клітки ОСОБА_10 , розраховував на особливу вразливу дію застосованого знаряддя злочину, життєво важливу частину тіла для нанесення ушкоджень, і такі можливі наслідки, як смерть потерпілої. І хоча обвинувачений не бажав смерті дружини, але свідомо припускав можливість її настання.

При цьому тяжкість цих наслідків у його свідомості не була конкретизована, тобто він діяв із невизначеним та непрямим умислом. У такому випадку є всі підстави констатувати наявність непрямого умислу в діях ОСОБА_8 щодо спричинення смерті потерпілій, за якого особа хоча не бажає спричинити смерть потерпілому, але свідомо припускає можливість будь-якої шкоди, в тому числі й смерті, яка фактично настає. У таких випадках особа має відповідати за результат своїх дій, тобто за умисне вбивство.

Зазначені обставини вказують на наявність у діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, що виключає можливість кваліфікації його дій за ст.119 КК України, як вбивство через необережність.

У зв`язку з цим, посилання обвинуваченого на те, що він не ставив на меті позбавлення життя своєї дружини, є безпідставним, оскільки, замахуючись ножем у бік ОСОБА_10 , яка достовірно для нього стояла позаду, мав би свідомо припускати настання смерті особи, в бік якої він направляє ніж. Мотивом такої поведінки ОСОБА_8 стало його невдоволення тим, що дружина його штовхнула, а до цього між ними був словесний конфлікт.

Вищенаведене також підтверджується доказами, зібраними під час розгляду кримінального провадження, а саме:

- показаннями експерта ОСОБА_12 , який вказав, які тілесні ушкодження були виявлені у ОСОБА_10 , та спираючись на отримані тілесні ушкодження, наявність гострої крововтрати, пояснив, що при наданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги малоймовірно, що ОСОБА_10 змогла б вижити;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.12.2018 року з участю ОСОБА_8 , згідно якого останній детально розповів та показав на місці обставини нанесення удару кухонним ножем у бік своєї дружини. Пояснив, що перебував у стані алкогольного сп`яніння. Коли він йшов, то ОСОБА_13 його штовхнула. Обвинувачений відлетів до столу, схопився правою рукою за стіл, лівою схопив кухонний ніж. Дружина стояла позаду, він відмахнувся від неї, наніс горизонтальний удар навідмаш спереду назад, з розворотом до неї, вліво. Після удару ніж кинув на підлогу біля холодильнику (т.1, а.к.п.113-115);

- висновком експерта № 22 за результатами проведеної додаткової судово-медичної експертизи, згідно якого тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівої половини грудної клітки, яка проникає в ліву плевральну порожнину з ушкодженням верхньої долі лівої легені, навколосерцевої сумки, лівого шлуночка серця могли бути спричиненими за обставин, на які вказує ОСОБА_8 під час слідчого експерименту від 12.12.2018 року (т.1, а.к.п.149-158);

- протоколом проведення негласної слідчої розшукової дії, згідно якого, ОСОБА_8 повідомив, що між ним та дружиною виникла сварка з приводу мобільного телефону, в ході якої дружина його штовхнула, він лівою рукою взяв ніж, бо у правій була палка, та відмахнувся, дружина ойкнула, сіла на лавку та трималась за бік і казала, що він наробив, у неї іде кров, а він відповів, чому вона до нього лізла. Потім вказав, що його дружина впала, а її брат повідомив, що у неї кров і покликав сусіда (т.1, а.к.п.126-128).

Позицію обвинуваченого, що він захищався від активних дій ОСОБА_10 , колегія суддів розцінює як намаганням будь-яким чином уникнути кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, оскільки спосіб, характер, послідовність дій ОСОБА_8 , його поведінка під час вчинення злочину, а саме використання ножа, націлювання його в область грудної клітки та завдання удару, збігаються з ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, і свідчать про те, що в даному випадку ОСОБА_8 діяв з умислом на позбавлення життя потерпілої та вчинив для цього усі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що потягнуть її смерть.

За таких обставин правильність юридичної оцінки місцевим судом наслідку дій обвинуваченого ОСОБА_8 як безпосередньої причини смерті потерпілої, що є обов`язковим елементом об`єктивної сторони умисного вбивства, жодних сумнівів у колегії суддів не викликає.

Під час апеляційного розгляду обставин існування реальної загрози життю та здоров`ю обвинуваченого від дій ОСОБА_10 - не встановлено.

Так само і посилання на стан здоров`я обвинуваченого, що пересувається за допомогою палиці, жодним чином не свідчить про існування суспільно-небезпечного посягання на нього, як на особу з обмеженими фізичними можливостями.

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), з чим погоджується і колегія суддів.

Відтак, позицію сторони захисту щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_8 колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення останнім відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеним, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше не судимий, до адміністративної відповідності не притягувався, характеризується формально позитивно, стан його здоров`я; обставини, які обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі у розмірі, наближеному до мінімального, що передбачений санкцією ч.1 ст.115 КК України, яка йому інкримінується, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2019 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4