Справа № 750/733/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/308/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 лютого 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про роз`яснення вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 червня 2018 року.

В обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено, що засуджений не вказує конкретні положення вироку, що є незрозумілими, а фактично висловлює незгоду з судовим рішенням, що не є предметом роз`яснення в порядку ст. 380 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати. В обґрунтування заявлених вимог викладених в апеляційній скарзі зазначає, що судовий розгляд в суді першої інстанції було проведено без участі його захисника, а він являється юридично неосвіченим, в зв`язку з чим було порушено його права на захист.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який не погодився з доводами такої скарги і просив залишити ухвалу без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Установлено, що вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 червня 2018 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України з призначенням покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, та стягнуто з нього на користь держави 75235 грн. 93 коп., та на користь потерпілого ОСОБА_9 38889 грн. 96 коп. витрат на лікування, 500 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

25 січня 2019 року до Деснянського районного суду м. Чернігова в порядку ст.380 КПК України надійшла заява засудженого ОСОБА_8 щодо роз`яснення вироку суду.

Згідно ч. 1 ст.380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Роз`яснення рішення - це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, при цьому не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Таким чином, необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю або суперечністю викладених у ньому висновків, тобто коли зміст рішення є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або для осіб, які мають його виконувати.

При цьому, вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 червня 2018 року відповідає вимогам ст. 374 КПК України, в ньому міститься формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнано ОСОБА_8 ; докази на підтвердження встановлених судом обставин; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання; а також зазначені мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішувалися судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Незгода засудженого з сумою стягнених збитків, про що він висловився під час розгляду його заяви в суді першої інстанції, свідчить про фактичне порушення ним питання щодо зміни рішення, що не є компетенцією суду при розгляді клопотання про роз`яснення вироку суду.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для роз`яснення прийнятого рішення з наведених вище підстав, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на усталену практику ЄСПЛ щодо дотримання принципу юридичної визначеності, як одного з аспектів верховенства права.

Так, ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» у п. 40 рішення зазначив «Суд нагадує, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги засудженого у зв`язку з чим викладені в ній вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, доводи апеляційної скарги щодо здійснення судового розгляду в першої інстанції було проведено без участі захисника, в зв`язку з чим було порушено його право на захист, хоча і має місце, однак не є безумовною підставою для скасування судового рішення, оскільки, як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Максименко проти України» від 20 грудня 2011 року вказано, що згідно з його усталеною практикою гарантії підпункту (c) пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року не припиняють своєї дії після закінчення провадження у суді першої інстанції. Забезпечення обвинуваченому у вчиненні злочину юридичної допомоги є однією з гарантій, що здійснюється й у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі було надано таку допомогу. Що стосується того, чи вимагали «інтереси правосуддя» надання заявнику юридичної допомоги, то ключовими у цьому контексті пунктами розгляду є серйозність питання, про яке йшлося, та характер цього провадження. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини інтереси правосуддя в принципі вимагають забезпечення представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення свободи.

Також, на думку колегії суддів, при вирішенні питання, чи вимагають інтереси правосуддя обов`язкової участі захисника у кримінальному провадженні, мають враховуватися відповідні норми КПК, зокрема, норми статті 52 цього Кодексу, в якій містяться зобов`язуючі норми, а також потрібно зважати на такі критерії, як «серйозність питання» та «характер провадження», які виділив у наведеному рішенні Європейський суд з прав людини.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що відсутність захисника під час розгляду заяви засудженого ОСОБА_8 про роз`яснення вироку суду першої інстанції, не є концептуальним, оскільки фактично було оскаржено не рішення по суті, а його роз`яснення, в зв`язку з чим, дана обставина не тягне за собою скасування рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 лютого 2019 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про роз`яснення вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 червня 2018 року без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4