Дата документу 30.09.2019 Справа № 554/8555/19
У Х В А Л А
іменем України
30 вересня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 щодо нерозгляду клопотання від 02.09.2019 року про призначення судово-психологічної експертизи у кримінальному провадженні №0000265, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

20 вересня 2019 року до Октябрського районного суду м.Полтави надійшла вищевказана скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо неналежного розгляду клопотання в порядку ст..220 КПК України. Скарга датована 19.09.2019 року та направлена до суду поштовим відправленням. В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що 05.04.2019 року прокуратура Харківської області внесла відомості до ЄРДР, що викладені в його заяві про кримінальне правопорушення, після чого 26.04.2019 року вказане кримінальне провадження направлено для досудового розслідування до ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві.

Зазначає, що 12.08.2019 року ОСОБА_3 , як потерпілий, письмово звернувся до ТУ ДБР у м.Полтаві з проханням про направлення окремого доручення органу досудового розслідування про його допит як потерпілого, на що 19.08.2019 року отримав інформацію про те, що він буде завчасно повідомлений про проведення слідчих дій за його участю.

02.09.2019 року ОСОБА_3 , як потерпілий, звернувся до слідчого Плохотнікова з клопотанням про призначення йому судово-психологічної експертизи в кримінальному провадженні.

06.09.2019 року слідчий ОСОБА_5 , умисно, на думку заявника, без проведення будь-яких слідчо-процесуальних дій, направлених на встановлення істини, з порушенням вимог КПК України, без допиту заявника, направив на його адресу не постанову про відмову у визнанні потерпілим, а формальну, не обґрунтовану відповідь про те, що ОСОБА_3 не є потерпілим у кримінальному провадженні №0000265, чим порушив права заявника на доступ до правосуддя, позбавивши права надавати докази, заявляти клопотання, брати участь у слідчих та процесуальних діях тощо.

Вважає, що факт спричинення йому моральної шкоди фігурантами під час досудового розслідування кримінального провадження №0000291 підтверджується висновком спеціаліста-психолога від 04.04.2018 року. Тому доводи, викладені у листі-відповіді про те, що ОСОБА_3 не є потерпілим у даному кримінальному провадженні, на переконання заявника, є завідомо немотивованими, незаконними, надуманими, необґрунтованими. Крім того, вважає, що згідно з ч.2 ст.55 КПК України права та обов`язки потерпілого і відповідний статус він набув автоматично після внесення 05.04.2019 року заяви про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 просить захистити його порушене право, зобов`язати слідчого ОСОБА_6 виконати вимоги ч.2 ст.55 КПК України; зобов`язати слідчого ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст.220 КПК України, належним чином розглянути клопотання від 02.09.2019 року про призначення ОСОБА_3 судово-психологічної експертизи в межах кримінального провадження №0000265.

У судовому засіданні, призначеному в режимі відеоконференції, заявник ОСОБА_3 , скаргу підтримав повністю з підстав, зазначених у скарзі, просив задовольнити вимоги скарги у повному обсязі.

Від слідчого Територіального управління ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 до суду надійшли письмові пояснення, у яких з вимогами скарги не погодився. Зазначив, що ОСОБА_3 звернувся із клопотанням від 02.09.0219 року про призначення судово-психологічної експертизи стосовно себе, на яке останньому було надано відповідь з посиланням на процесуальний статус заявника у кримінальному провадженні. На цій підставі слідчий просить відмовити у задоволенні скарги, оскільки у заявника ОСОБА_3 відсутній статус потерпілого, а право заявника на подання слідчому відповідних клопотань не передбачено КПК України, при цьому в клопотанні ОСОБА_3 не порушував питання про визнання його потерпілим або надання йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, у зв`язку з чим вимоги ст.ст.55 220 КПК України не порушено (а.с.21).

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження №0000265 від 05.04.2019 року, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Положеннями ст.2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, частиною першою статті 303 КПК України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України визначений перелік осіб, яким надано право під час досудового розслідування оскаржити бездіяльність слідчого щодо нездійснення процесуальних дій, які слідчий зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк. До таких осіб серед інших віднесений потерпілий.

Як встановлено з матеріалів скарги, в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 від 05.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, та згідно з фабулою витягу зазначені відомості про те, що до прокуратури Харківської області надійшла ухвала слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова ОСОБА_7 по справі №646/1462/19 про зобов`язання внесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про вчинення кримінальних правопорушень слідчим прокуратури області ОСОБА_11 та прокурором відділу процесуального керівництва ОСОБА_12 внаслідок неналежного стану досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000291 (а.с.9).

ОСОБА_3 з посиланням на процесуальний статус потерпілого в цьому кримінальному провадженні фактично просить у скарзі зобов`язати слідчого прийняти процесуальне рішення відповідно до ст.220 КПК України та розглянути по суті його клопотання від 02.09.2019 року про призначення відносно нього судово-психологічної експертизи в рамках кримінального провадження №0000265.

В даному контексті слід звернути увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Зі скарги вбачається, що ОСОБА_3 вважає, що йому спричинена шкода діями посадових осіб органу досудового розслідування та прокуратури. Втім, такі обставини потребують перевірки та ретельного дослідження органом досудового розслідування.

Законодавцем же чітко визначено статус потерпілого у кримінальному провадженні, осіб, які його набувають, та визначено момент виникнення прав та обов`язків потерпілого, при цьому заявником ОСОБА_3 не доведено достатніми і допустимими доказами, що на момент звернення до слідчого із клопотанням від 02.09.2019 року йому дійсно завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, як це передбачено ч.1 ст.55 КПК України.

При розгляді скарги встановлено, що процесуальне рішення щодо задоволення або відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим за клопотанням заявника слідчим не приймалося, пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_3 не вручалася.

Заявником не надано доказів того, що у згаданому кримінальному провадженні ним подавалась заява про визнання потерпілим у кримінальному провадженні, і останнього визнано потерпілим.

Разом із тим, в поданому клопотанні від 02.09.2019 року також не вбачається таких вимог зі сторони ОСОБА_3 , зокрема, щодо визнання потерпілим, надання йому пам`ятки про права та обов`язки потерпілого.

Наявність скарги заявника на бездіяльність слідчого, адресованої керівництву СУ ТУ ДБР у м.Полтаві від 12.08.2019 року, на яку надано відповідь 19.08.2019 року (а.с.7, 8) не свідчить про дотримання порядку, передбаченого ст.55 КПК України для набуття відповідного статусу.

А тому посилання заявника на автоматичне набуття ним статусу потерпілого лише на підставі ч.2 ст.55 КПК України без врахування вимог ч.1 вказаної статті, а саме за відсутності встановленого обґрунтованого підтвердження завданої шкоди, на даному етапі досудового розслідування є необґрунтованим та передчасним. Разом із тим, досудове розслідування триває, що в подальшому не позбавляє заявника можливості реалізувати свої права в порядку ст.55 КПК України.

Тому при розгляді клопотання заявника від 02.09.2019 року на слідчого не поширювалися обов`язки, передбачені ст.220 КПК України.

Щодо посилань заявника на порушення порядку розгляду клопотання слідчий суддя зазначає про таке.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Так, встановлено, що заявником ОСОБА_3 направлено до слідчого Територіального управління ДБР, розташованого у м.Полтаві, клопотання про призначення судово-психологічної експертизи йому, - ОСОБА_3 . В даному клопотанні заявник ставив питання про те, чи є ситуація, яка розслідується в кримінальному провадженні №0000265 психотравмуючою для ОСОБА_3 , якщо так то чи завдані йому страждання (моральна шкода), який можливий розмір грошової компенсації за спричинені страждання (моральну шкоду) (а.с.6).

Зазначене клопотання отримано Територіальним управлінням ДБР, розташованого у м.Полтаві, 04.09.2019 року та згідно з копією листа-відповіді №І-5370/02-2 від 06.09.2019 року вбачається, що клопотання ОСОБА_3 щодо призначення судово-психологічної експертизи у кримінальному провадженні №0000265 від 05.04.2019 року розглянуто. За наслідками розгляду ОСОБА_3 повідомлено про те, що останній у кримінальному провадженні має процесуальний статус заявника, в той же час, КПК України не передбачено право заявника на подання слідчому або прокурору відповідних клопотань (а.с.4).

З наведеного слідує, що на момент звернення до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у нерозгляді вказаного клопотання в порядку ст.220 КПК України, а також на час розгляду цієї скарги у суді ОСОБА_3 не має процесуального статусу потерпілого у кримінальному провадженні №0000265.

В силу положень статті 220 КПК України, на яку посилається заявник, слідчий зобов`язаний розглянути клопотання про виконання будь-яких процесуальних дій у строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Водночас, вказаною нормою визначено, що з таким клопотанням має право звернутися вичерпний перелік осіб.

Крім того, ст.60 КПК України не передбачає права заявника на звернення із відповідними клопотаннями.

У той же час, як встановлено вище, ОСОБА_3 наразі має процесуальний статус заявника, потерпілим у встановленому порядку не визнаний, а отже на даний час не наділений правом звернення до слідчого із клопотанням про призначення судово-психологічної експертизи, в порядку ст.220 КПК України.

Крім того, на момент розгляду скарги встановлено, що клопотання ОСОБА_3 від 02.09.2019 року в рамках кримінального провадження №0000265 після його отримання 04.09.2019 року було розглянуто слідчим у найкоротший строк та про результати його розгляду заявнику направлена відповідь з дотриманням вимог КПК України, що вказує на відсутність бездіяльності та предмету оскарження в цій частині.

Отже, доводи ОСОБА_3 щодо допущення слідчим порушень ч.2 ст.55, ст.220 КПК України при розгляді клопотання від 02.09.2019 року не ґрунтуються на вимогах закону, а тому слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог поданої скарги щодо бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її задоволення.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги скарги щодо зобов`язання слідчого вчинити певні дії щодо визнання заявника потерпілим, так як до повноважень слідчого судді не входить з`ясування заподіяння особі певної шкоди та перевірки всіх обставин кримінального провадження, а також оцінка в цій частині будь-яких доказів на даній стадії кримінального провадження. У свою чергу, слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, котрі віднесені до компетенції слідчого, який є самостійним у прийнятті таких рішень, та відповідно до положень ст.40 КПК України несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Згідно з положеннями ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, з урахуванням вказаних вище обставин, та оскільки в силу принципу змагальності сторін заявником не надано належних і допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які би давали підстави слідчому судді дійти до висновку про законність та обґрунтованість вимог скарги, тому слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах заявлених вимог, проаналізувавши наведені у скарзі доводи та перевіривши надані в їх обґрунтування документи, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 55, 220, 303, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 щодо нерозгляду клопотання від 02.09.2019 року про призначення судово-психологічної експертизи у кримінальному провадженні №0000265, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1