Провадження № 1-кс/643/4621/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.07.2019 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянув погоджене з прокурором клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0004011 від 23.07.2019 за ч. 2 ст. 186 КК України відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, раніше не судимий, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин: 22.07.2019 приблизно о 22:40 ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , перебуваючи біля озера неподалік будинку № 13 по вул. Дідро в м. Харкові, діючи за попередньою змовою, з корисливих мотивів, за спільним умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, підійшли до раніше незнайомого ОСОБА_8 , який знаходився біля вказаного озера з членами сім`ї, та почали провокувати конфлікт.

В наступному, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел, у присутності неповнолітніх дітей, почали наносити потерпілому удари, а саме ОСОБА_6 наніс перший удар ОСОБА_8 в область обличчя кулаком правої руки, від якого ОСОБА_8 втратив рівновагу та впав на землю, а потім в двох продовжили наносити потерпілому чисельні удари ногами в область голови, спричинивши ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді забито-рваної рани верхньої губи, періорбітальної гематоми зліва. В цей же час ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, діючи відкрито, вихопив з рук потерпілого належний останньому мобільний телефон S-TELL S3-06, придбаний потерпілим у серпні 2018 року за 500 грн, після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, тим самим відкрито заволоділи мобільним телефоном потерпілого, спричинили останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

23.07.2019 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК та 24.07.2019 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину, яка обґрунтована даними, зафіксованими в протоколах огляду місця події від 22.07.2019 та 23.07.2019, під час яких виявлено та вилучено викрадений мобільний телефон, одяг підозрюваного, показаннями потерпілого та свідків, пред`явленням підозрюваного для впізнання потерпілому та свідкам.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, не працює, законних джерел заробітку не має, як і міцних соціальних зв`язків, слідчий вважає, що існують ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого злочину, незаконного впливу на іншого підозрюваного, потерпілого та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином і більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжний захід не зможе їм запобігти.
В суді прокурор підтримав заявлене клопотання та додатково пояснив, що вже після затримання, усвідомивши тяжкість вчиненого злочину та суворість можливого покарання підозрюваний може спробувати переховуватись від слідства та суду. Це ж може спонукати до незаконного впливу на потерпілого й свідків. Не можна відкидати вірогідність вчинення іншого злочину, так як даний злочин вчинено в групі з раніше судимою особою, що свідчить про можливість впливу на підозрюваного з боку інших осіб. А ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином залежить від винахідливості самого підозрюваного і передбачити його прояв слідство не здатне.

Підозрюваний вину у інкримінованому йому злочині визнав частково та зазначив, що дійсно мав місце конфлікт з потерпілим, під час якого останньому завдано тілесних ушкоджень, проте заздалегідь продуманого наміру на викрадення телефону останнього у нього не було, цей намір виник раптово під час бійки. Вже після закінчення конфлікту думок щодо долі мобільного телефону потерпілого в нього не було. Побачивши патрульний автомобіль, він викинув телефон. Просив не обирати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а обмежитись більш м`яким запобіжним заходом.

Захисник підтримав думку підзахисного та, враховуючи відсутність даних про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 саме грабежу, посилаючись на особистість підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, спроб переховуватись від слідства не вчиняв, як і незаконного впливу на потерпілих чи свідків, не має наміру вчиняти злочини в майбутньому, наполіг на відсутності будь-якого з перелічених прокурором ризиків та просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного: згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Частина 2 ст. 177 КПК України вказує, що підставою застосування запобіжного заходу крім ризиків, перелічених в ч. 1 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу має враховувати обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, наявність певних ризиків та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких, крім іншого, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у інкримінованому кримінальному правопорушенні, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, репутацію, наявність судимостей, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.
Аналізуючи наявність перелічених прокурором ризиків в сукупності з обставинами кримінального правопорушення та особистістю підозрюваного можна дійти висновку, що не всі з зазначених прокурором ризиків існують.
Так, прокурор посилається на ризик переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовуючи суворістю передбаченого покарання в разі доведеності вини у вчиненні інкримінованого злочину, особистістю підозрюваного, який не працевлаштований, законних джерел доходу не має, відсутністю міцних соціальних зв`язків, проте покарання за ч. 2 ст. 186 КК України передбачає й застосування ст. 75 КК України, тобто звільнення від відбування покарання з випробуванням. ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне зареєстроване місце проживання, де й мешкає, дані про ведення асоціального способу життя за місцем проживання відсутні, тобто казати про схильність ОСОБА_6 до вчинення злочинів не можна.

Не можна казати й про існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, так як даний ризик не конкретизований ні прокурором, ні слідчим. Посилання прокурора на винахідливість підозрюваного у способах перешкоджання кримінальному провадженню безпідставне, так як визначаючи такий ризик законодавець дав можливість слідчому та прокурору, з урахуванням всіх обставин справи та особистості підозрюваного, передбачити ту чи іншу поведінку підозрюваного, направлену на невиконання процесуальних обов`язків, якій має запобігти запропонований прокурором запобіжний захід.

Разом з тим, враховуючи позицію підозрюваного щодо невизнання певних обставин вчиненого кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на іншого підозрюваного, потерпілого чи свідків з боку ОСОБА_6 все ж таки існує, що суд безумовно враховує, проте недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання даному ризику прокурором, на думку суду, не доведена.
Частина 4 ст. 194 КПК України вказує, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З погляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вбачає можливим застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. При цьому, враховуючи час вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, суд вважає цілком достатнім покладення на останнього, крім іншого, обов`язку не залишати житло за місцем постійного проживання у нічний час.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 309, 372, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0004011 від 23.07.2019 за ч. 2 ст. 186 КК України відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнивши останнього з під варти в залі суду.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на останнього обов`язки у вигляді:

-заборони залишати житло за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 в період з 20:00 до 08:00;

-заборони залишати межі м. Харкова;

-заборони спілкуватись з іншим підозрюваним, потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні без присутності слідчого, прокурора або суду;

-прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи органу досудового розслідування;

-здати на зберігання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну в разі їх наявності.

Ухвала діє протягом 2-х місяців з моменту її постановлення, але не більше строку досудового розслідування і може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав «____»_________2019 року о ________ годині.