Номер справи137/618/19
1-кп/137/72/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю сторін прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
Обвинувачений ОСОБА_3 за час відбування призначеного покарання в Державній установі «Літинська виправна колонія (№ 123)», зарекомендував себе з негативної сторони, неодноразово порушував режим відбування покарання, за що адміністрацією установи дев`ятнадцять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них шість разів поміщався в ДІЗО та двічі переводився до ПКТ. Дані порушення були виражені у порушенні розпорядку дня, порушенні локалізації та невиконання законних вимог адміністрації. Заохочень не має. Свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог. Умисно уникає виконання робіт із самообслуговування, не бачить необхідності самостійному їх виконанні.
11.04.2019 приблизно об 10:30 з метою поліпшення житлово-побутових умов засудженого, згідно затвердженого графіку чергування засуджених, ОСОБА_3 в присутності старшого оперуповноваженого ОГ капітана внутрішньої служби ОСОБА_6 , оперуповноваженого ОГ капітана внутрішньої служби ОСОБА_7 , чергового помічника начальника установи капітана внутрішньої служби ОСОБА_8 , молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки прапорщика внутрішньої служби прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_9 та засуджених ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , в.о. начальника відділення СПС № 5 майором внутрішньої служби ОСОБА_12 було висловлено законну вимогу приступити до виконання покладених на нього обов`язків згідно розробленого та затвердженого графіка, відповідно до ч. 5 ст. 118 КВК України, а саме до прибирання закріпленої за відділенням СПС № 5 території, для чого був забезпечений необхідним інвентарем. ОСОБА_3 будучи поставленим до відома, що зобов`язаний виконувати законні вимоги представників адміністрації установи і маючи можливість їх виконати, а також будучи підданим протягом року 06.03.2019 до стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу, умисно з метою злісної непокори законним вимогам адміністрації виправної установи, відкрито та демонстративно відмовився виконувати законну вимогу, без належних на те підстав. У подальшому, начальником відділення СПС майором внутрішньої служби ОСОБА_12 в присутності старшого оперуповноваженого ОГ капітана внутрішньої служби ОСОБА_6 , оперуповноваженого ОГ капітана внутрішньої служби ОСОБА_7 , чергового помічника начальника установи капітана внутрішньої служби ОСОБА_8 , молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки прапорщика внутрішньої служби прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_9 та засуджених ОСОБА_10 і ОСОБА_11 засудженого ОСОБА_3 було попереджено про кримінальну відповідальність за злісну непокору вимогам адміністрації установи виконання покарань та повторно було висловлено йому законну вимогу приступити до прибирання закріпленої за відділенням СПС № 5 території, на що ОСОБА_3 відмовився в категоричній формі та до прибирання не приступив.
Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України, тобто злісну непокору вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарань була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери) або переводилася на більш суворий режим відбування покарань.
Із показань обвинуваченого ОСОБА_3 допитаного в судовому засіданні встановлено, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнає повністю та в скоєному розкаюються. Суду пояснив, що обставини викладені в обвинувальному акті він визнає повністю, йому дійсно пропонували приступити до прибирання території, проте він відмовився. Вимога висловлювалась п`ять разів. Просить суворо не карати, оскільки він має двоє неповнолітніх дітей, та дружина померла.
Враховуючи ту обставину, що обвинувачений повністю визнає свою вину, його покази в судовому засіданні суд вважає достовірними, а тому відповідно до вимог ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду та ці обставини ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що позиція обвинуваченого добровільна та він правильно розуміє зміст цих обставин. Суд роз`яснив про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку при такому порядку вирішення справи.
Суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, тобто злісна непокора вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарань була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери) або переводилася на більш суворий режим відбування покарань.
При призначенні обвинуваченому міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, так і особу обвинуваченого, який усвідомлює свою вину, щиро розкаюється, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей.
Обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст.66 КК України щире каяття.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст.67 КК України суд відносить рецедив злочинів.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.
Судом враховано, що 07.12.2016 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_3 визнано виним у скоєннів злочинів передбачених ст. 186 ч.1, 71 ч.1 КК України і призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше судимий, скоїв злочин в період відбуття покарання, негативно характеризується по місцю відбуття покарання, вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому.
Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_3 скоїв новий умисний злочин в період відбуття покарання, а тому суд на підставі ст.71 ч.1 КК України призначаючи остаточне покарання вважає необхідним частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2016 року.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ст.391 КК України, суд вважає, що його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.
Судові витрати відсутні.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України..
Керуючись ст.ст. 66, 67, 391 КК України, ст.ст. 349, 374-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України і призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст.71 ч.1 КК України ОСОБА_3 призначити остаточне покарання у виді 1 року 9 місяців 10 днів позбавлення волі шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2016 року.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня ухвалення даного вироку.
Речові докази СД-диск типу СD-R залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Літинський районний суд Вінницької області.
Вирок набуває чинності, якщо протягом 30 днів не буде подано апеляційної скарги.
Копії вироку вручити сторонам кримінального провадження.
Суддя: ОСОБА_1