Дата документу 23.08.2019 Справа № 554/7358/19
УХВАЛА
іменем України
23 серпня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно із повідомленням від 03.07.2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2019 року до Октябрського районного суду м.Полтави надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, в порядку ст.303 КПК України, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання повідомлення від 03.07.2019 року про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.367 КК України, вчиненого, на думку заявника, слідчим Кролевецького ВП ГУНП в Суміській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000340 .

Скарга мотивована тим, що 03.07.2019 року ОСОБА_3 звернувся до Територіального управління ДБР, розташованого у м.Полтаві, із повідомленням про злочин, в порядку ст.214 КПК України. 07.08.2019 року ОСОБА_3 отримав лист, згідно з яким повідомлено про відсутність підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування. Вважає, що відомості, викладені в його повідомленні про злочин від 03.07.2019 року, повинні були негайно, але не пізніше 24 годин після подання вноситись до ЄРДР. Посадовими особами ТУ ДБР у м.Полтаві, всупереч ст.214 КПК України, допущено бездіяльність, на підставі чого заявник просить скаргу задовольнити та зобов`язати уповноважену особу Територіального управління ДБР, розташованого у м.Полтаві, внести відомості про кримінальне правопорушення, викладені ним у повідомленні про злочин від 03.07.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань; зобов`язати надати витяг з ЄРДР щодо внесення вказаних відомостей.

У судове засідання учасники процесу не з`явились, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Заявник надав до суду заяву, у якій просив про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримав та просив задовольнити.

Причини неявки слідчого суду невідомі.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи процесуальні строки розгляду скарги та наявність відповідного волевиявлення заявника, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності заявника.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги в їх сукупності та взаємному зв`язку, суд вважає відмовити у задоволенні вимог скарги з таких підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Разом з тим, системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів скарги, та встановлено в судовому засіданні, заявник ОСОБА_3 звернувся в порядку ст.214 КПК України до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, із повідомленням від 03.07.2019 року про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.3367 КК України, вчиненого, на його думку, службовою особою правоохоронного органу, зокрема, слідчим Кролевецького ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 . За змістом повідомлення, слідчим, на думку заявника, допускалась бездіяльність у кримінальному провадженні №0000340, виносилась постанова про закриття кримінального провадження, яка ухвалою слідчого судді була скасована. Зазначає, що ним як потерпілим у вказаному кримінальному провадженні подавалось клопотання про ініціювання слідчих (розшукових) дій, проте відповіді на вказане клопотання як і проведення слідчих дій здійснено не було; крім того, постановою слідчого вказане кримінальне провадження закривалось вдруге, та цю постанову ухвалою слідчого судді було також скасовано. Зважаючи на викладені обставини, заявник вважає, що вказаним слідчим вчинений злочин, який полягає у службовій недбалості, внаслідок чого заявнику спричинено істотну шкоду. У зв`язку з цим, заявник просив внести до ЄРДР вказані відомості за ч.1 ст.367 КК України (а.с.3-6).

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, відомості, викладені у повідомленні від 03.07.2019 року, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з чим заявник не погодився і звернувся до суду.

Підставами вважати повідомлення таким, що містить відомості про злочин, є наявність в ньому об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.2 розділу ІІ положення).

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявник вказував на те, що зазначені в повідомленні дії посадової особи правоохоронного органу слідчого містять ознаки можливих, на його думку, неправомірних дій, та підлягають кваліфікації за ч.1 ст.367 КК України.

При цьому, заявником в поданому повіломленні наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення порушень службовою особою - слідчим Кролевецького ВП ГУНП в Сумській області, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами. А доводи повідомлення зводяться, серед іншого, до непогодження із процесуальними рішеннями та діями посадової особи органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000340, внесеного до ЄРДР за ознаками ч.1 ст.388 КК України, де сам заявник ОСОБА_3 , як він стверджує, є учасником - потерпілим. У цій же скарзі ставиться питання щодо ініціювання нового кримінального провадження щодо посадової особи сторони обвинувачення, що, вочевидь, свідчить про намагання прямого чи непрямого впливу у згаданому кримінальному провадженні за його участю.

Беручи до уваги пов`язаність зазначених обставин, наведені заявником доводи не можуть слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки переслідують мету ініціювання нового кримінального провадження та проведення досудового розслідування поза межами належної правової процедури, адже таке підлягає оскарженню у передбаченому КПК України порядку в кримінальному провадженні, в якому мають здійснюватись відповідні слідчі та процесуальні дії, оскільки законність процесуальних актів і дій, вчинених під час досудового розслідування конкретного кримінального провадження не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Згідно з ч.5 ст.40 КПК України закріплено гарантії самостійності процесуальної діяльності слідчого та заборони втручання у таку діяльність осіб, що не мають на те законних повноважень.

Заявником не надано будь-яких доказів про те, що останнім в достатній мірі використані правові можливості процесуального контролю у названому кримінальному провадженні, передбачені КПК України, щодо оскарження можливої бездіяльності слідчого щодо розгляду (нерозгляду) відповідних клопотань потерпілого, недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування або використання права відводу слідчого тощо.

Отже, кримінальним процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовими особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.

Крім того, в контексті поданого повідомлення від 03.07.2019 року варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Таким чином, доводи заявника у повідомленні від 03.07.2019 року є його особистою оцінкою дій посадової особи і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Разом із цим, заявник ОСОБА_3 не позбавлений можливості у зазначеному в скарзі кримінальному провадженні використовувати передбачені процесуальним законом засоби та інструменти захисту своїх прав, що є формою реалізації процесуальних прав з метою забезпечення належної правової процедури.

Не зважаючи на те, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, повідомлення, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Оскільки чинним КПК України передбачена можливість оскаржити дії, бездіяльність слідчого, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку слідчого за результатами такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п.18 ст.3 КПК України, відповідно до якого до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Таким чином, виходячи з аналізу викладеного, незважаючи на те, що заявник вважає повідомлення від 03.07.2019 року повідомленням про вчинення посадовою особою правоохоронного органу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, проте останнє за своїм змістом в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки в повідомленні викладена суб`єктивна оцінка особи щодо процесуальних дій та рішень, пов`язаних з іншим кримінальним провадженням. Крім того, заявником не підтверджено достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами неправомірності дій посадової особи, а це в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ч.4 ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви/повідомлення.

Крім того, як вбачається з матеріалів скарги, уповноваженим органом досудового розслідування в межах компетенції заявнику було надано відповідь та роз`яснення.

Так, листом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, №Г-3882/02-2 від 17.07.2019 року на звернення ОСОБА_3 від 03.07.2019 року щодо можливих неправомірних дій слідчого надано відповідь, згідно якої повідомлено про відсутність підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та роз`яснено порядок оскарження таких дій чи бездіяльності слідчого під час досудового розслідування відповідно до вимог ст.ст.303-307 КПК України тощо (а.с.7).

Згідно з вимогами ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення повідомлення ОСОБА_3 від 03.07.2019 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 24, 214, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно із повідомленням від 03.07.2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1