Справа № 133/3493/15-к
Провадження №11-кп/801/24/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження за №0000558, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань 07.10.2015, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_12 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15.01.2018 відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
1)20.04.1999 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 4 ст. 81 , ст.. 44, ч. 2 ст. 140, ст..42 КК України ( 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
2)23.08.2001 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч.1 ст. 145 , ч. 2 ст. 140 , ч. 2 ст. 215-3, ст.. 44, 42, 43 КК України ( 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
3)23.01.2006 Києво Святошинським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 289 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
4)05.10.2012 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст.15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі,
13.08.2015 ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області умовно-достроково звільненого на один рік 5 місяців 22 дні,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Житомира, проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого:
1)23.06.1998 Житомирським окружним судом за ч.2 ст.143 КК України до 2 років позбавлення вол з конфіскацією майна;
2) 31.05.2007 Апеляційним судом Вінницької області за ч.3 ст. 289, ч.2 ст. 185, ст.. 290, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк до 13 років з конфіскацією майна , ухвалою Верховного Суду України від 27.03.2008 вирок апеляційного суду змінено дії ОСОБА_10 перекваліфіковано та за ч. 3 ст. 289, ст.. 215-3, ч.2 ст. 185 КК України призначено покарання 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;
3)19.12.2011 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
01.07.2015 ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області умовно- достроково звільненого від відбування покарання на один рік 10 місяців 12 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15.01.2018 ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією майна, що є його особистою власністю.
В силу ст. 71 КК України приєднано до покарання, призначеного за даним вироком, частину не відбутого ОСОБА_9 покарання за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05.10.2012, і остаточно призначено покарання ОСОБА_9 за сукупності вироків у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його особистою власністю.
Зараховано ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 09.10.2015 (з дня затримання) до набуття вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_10 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та виправдано за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст15, ч.2 ст. 185 КК України.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку суду, ОСОБА_9 06 жовтня 2015 року, близько 23 год. 00 хв., в смт. Глухівці Козятинського р-ну Вінницької області на неохоронюваній стоянці, що в дворі будинку АДРЕСА_3 , помітив легковий автомобіль ВАЗ-2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, який належить потерпілому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_4 . Маючи злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном та незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою обернути транспортний засіб на свою користь ОСОБА_9 підійшов до даного транспортного засобу, діючи свідомо, умисно, повторно та таємно, впевнившись у тому, що не буде поміченим іншими особами і власником даного транспортного засобу, за допомогою викрутки відімкнув двері автомобіля. Після цього ОСОБА_9 привів у дію двигун автомобіля та незаконно заволодів транспортним засобом, належним ОСОБА_12 , і з місця скоєння кримінального правопорушення зник, та у подальшому розпорядився вказаним транспортним засобом на власний розсуд. Так, 08 жовтня 2015 року ОСОБА_9 , переїхавши викраденим транспортним засобом в с. Райки Бердичівського району Житомирської області, переховав автомобіль на території непрацюючого кар`єру по видобуванню корисних копалин поряд з вищевказаним населеним пунктом та в цей же день спільно з ОСОБА_10 , якому не було відомо про те , що автомобіль був викрадений ОСОБА_9 , з незаконно здобутого та розукомплектованого ОСОБА_9 транспортного засобу, частково завантажили до транспортного засобу, яким приїхав ОСОБА_10 , наступні частини та механізми:
- коробка передач автомобіля ВАЗ-2107 вартістю 3400 грн. 00 коп.;
- резинові коврики передні та задні загальною вартістю 120 грн. 00 коп.;
- механізм склоочисників зі щітками в зборі вартістю 185 грн. 00 коп.;
- ущільнювачі на двері передні та задні вартістю 148 грн. 00 коп.;
- колеса автомобіля ВАЗ-2107 в кількості 5 штук вартістю 2100 грн .00 коп.;
- система відводу вихлопних газів в зборі вартістю 275 грн. 00 коп.;
- декоративне облицювання передніх та задніх дверей вартістю 75 грн 00 коп.;
- радіатор з патрубками вартістю 325 грн. 00 коп.;
- передній спойлер вартістю 95 грн. 00 коп.;
- паски безпеки передні та задні з механізмами в зборі вартістю 460 грн. 00 коп.;
- зовнішні дзеркала ліве та праве вартістю 105 грн. 00 коп.;
- ліхтар освітлення салону вартістю 45 грн. 00 коп.;
- фари ліва та права в зборі вартістю 280 грн. 00 коп.;
- ліхтар задній правий та лівий в зборі вартістю 185 грн. 00 коп.;
- дзеркало салону вартістю 80 грн. 00 коп.;
- ліхтар стоп-сигналу салону вартістю 93 грн. 00 коп.;
- ручки дверей передні та задні вартістю 180 грн 00 коп.;
- ізоляційний килим капота вартістю 30 грн. 00 коп.;
- бічні покажчики повороту вартістю 17 грн. 00 коп.;
- лонжерони правий та лівий вартістю 165 грн. 00 коп.;
- декоративні накладки водостоків даху вартістю 70 грн. 00 коп.;
- ґратки випускної вентиляції даху вартістю 15 грн. 00 коп.;
- внутрішнє облицювання даху вартістю 275 грн. 00 коп.;
- бампер передній в зборі вартістю 345 грн. 00 коп.?-
- панель приладів в зборі вартістю 1550 грн. 00 коп.;
- обігрівач в зборі вартістю 205 грн. 00 коп.;
- сидіння передні праве та ліве вартістю 1700 грн. 00 коп.;
- сидіння заднє вартістю 1700 грн. 00 коп.;
- облицювання стояка передні праве, ліве, нижнє та верхнє вартістю 150 грн. 00 коп.;
- облицювання стояка центральне праве та ліве вартістю 90 грн. 00 коп.;
- облицювання лонжерона даху вартістю 60 грн. 00 коп.;
- облицювання багажника вартістю 210 грн. 00 коп.;
- килим багажника вартістю 75 грн. 00 коп.;
- килимове покриття заднє та попереднє вартістю 120 грн. 00 коп.;
- бачок склоомивача вартістю 60 грн. 00 коп.;
- розширювальний бачок вартістю 20 грн. 00 коп.;
- комплект кабелів запалювання вартістю 60 грн. 00 коп.;
- фаркоп до автомобіля ВАЗ вартістю 290 грн. 00 коп.;
- бензобак та система паливопостачання вартістю 810 грн. 00 коп.;
- декоративні ковпаки на колеса вартістю 100 грн. 00 коп.;
- шарові опори вартістю 280 грн. 00 коп.;
- гальмівні шланги передні та задні вартістю 85 грн. 00 коп.;
- кришка картера вартістю 110 грн. 00 коп.;
- акумуляторна батарея вартістю 650 грн. 00 коп.;
- колісні болти 16 шт. вартістю 48 грн. 00 коп.;
- авто магнітола Панасонік СQ- C 3403W вартістю 300 грн 00 коп., а іншу частину ОСОБА_9 переховав до соснової посадки , яка межує з територією кар`єру та розташована на відстані 184 метри від низини , де знаходилися автомобілі. Однак, були помічені співробітниками правоохоронних органів. З зазначеного місця ОСОБА_9 втік, а ОСОБА_10 залишився з працівниками правоохоронних органів для дачі пояснень.
Таким чином, ОСОБА_9 повторно, незаконно заволодів транспортним засобом, завдавши власнику матеріальної шкоди на суму 63 230 грн.00 коп., яка у 103,8 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, встановлений на час вчинення кримінального правопорушення, і є значною матеріальною шкодою.
ОСОБА_10 обвинувачувався в тому, що 08 жовтня 2015 року, отримав телефонне повідомлення від ОСОБА_9 , який з ним раніше відбував покарання в місцях позбавлення волі, про скоєне кримінальне правопорушення, який запропонував при цьому спільно здійснити розукомплектування незаконно здобутого ним легкового автомобіля ВАЗ- 2107, д.н.з. НОМЕР_1 на запчастини та подальшого розпорядження ними на власний розсуд.
ОСОБА_10 , сам будучи раніше неодноразово судимим за скоєння незаконних заволодінь транспортними засобами, розуміючи те, що ОСОБА_9 не мав можливості мати у власності транспортний засіб, в зв`язку з тим, що нещодавно звільнився з місць позбавлення волі та раніше вчиняв аналогічні злочини, погодився на пропозицію ОСОБА_9 та приїхав до вказаного ОСОБА_9 місця в с. Райки Бердичівського р-ну Житомирської області на територію непрацюючого кар`єру по видобуванню корисних копалин, де за допомогою різних гайкових ключів та інших інструментів, спільно з ОСОБА_9 почали розукомплектування запасних частин та механізмів з незаконно здобутого ОСОБА_9 транспортного засобу, а саме вчиняти викрадення їх з метою подальшого розпорядження. При цьому ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_9 розукомплектували з викраденого транспортного засобу та частково завантажили до транспортного засобу, яким приїхав ОСОБА_10 , наступні частини та механізми:
- коробка передач автомобіля ВАЗ-2107 вартістю 3400 грн. 00 коп.;
- резинові коврики передні та задні загальною вартістю 120 грн. 00 коп.;
- механізм склоочисників зі щітками в зборі вартістю 185 грн. 00 коп.;
- ущільнювачі на двері передні та задні вартістю 148 грн. 00 коп.;
- колеса автомобіля ВАЗ-2107 в кількості 5 штук вартістю 2100 грн. 00 коп.;
- система відводу вихлопних газів в зборі вартістю 275 грн. 00 коп.;
- декоративне облицювання передніх та задніх дверей вартістю 75 грн. 00 коп.;
- радіатор з патрубками вартістю 325 грн. 00 коп.;
- передній спойлер вартістю 95 грн 00 коп.;
- паски безпеки передні та задні з механізмами в зборі вартістю 460 грн. 00 коп.;
- зовнішні дзеркала ліве та праве вартістю 105 грн. 00 коп.;
- ліхтар освітлення салону вартістю 45 грн. 00 коп.;
- фари ліва та права в зборі вартістю 280 грн. 00 коп.;
- ліхтар задній правий та лівий в зборі вартістю 185 грн. 00 коп.;
- дзеркало салону вартістю 80 грн. 00 коп.;
- ліхтар стоп-сигналу салону вартістю 93 грн. 00 коп.;
- ручки дверей передні та задні вартістю 180 грн. 00 коп.;
- ізоляційний килим капота вартістю 30 грн. 00 коп.;
- бічні покажчики повороту вартістю 17 грн. 00 коп.;
- лонжерони правий та лівий вартістю 165 грн. 00 коп.;
- декоративні накладки водостоків даху вартістю 70 грн. 00 коп.;
- ґратки випускної вентиляції даху вартістю 15 грн. 00 коп.;
- внутрішнє облицювання даху вартістю 275 грн. 00 коп.;
- бампер передній в зборі вартістю 345 грн. 00 коп.
- панель приладів в зборі вартістю 1550 грн. 00 коп.;
- обігрівач в зборі вартістю 205 грн. 00 коп.;
- сидіння передні праве та ліве вартістю 1700 грн. 00 коп.;
- сидіння заднє вартістю 1700 грн. 00 коп.;
- облицювання стояка передні праве, ліве, нижнє та верхнє вартістю 150 грн. 00 коп.;
- облицювання стояка центральне праве та ліве вартістю 90 грн. 00 коп.;
- облицювання лонжерона даху вартістю 60 грн. 00 коп.;
- облицювання багажника вартістю 210 грн. 00 коп.;
- килим багажника вартістю 75 грн. 00 коп.;
- килимове покриття заднє та попереднє вартістю 120 грн .00 коп.;
- бачок склоомивача вартістю 60 грн. 00 коп.;
- розширювальний бачок вартістю 20 грн. 00 коп.;
- комплект кабелів запалювання вартістю 60 грн. 00 коп.;
- фаркоп до автомобіля ВАЗ вартістю 290 грн. 00 коп.;
- бензобак та система паливопостачання вартістю 810 грн. 00 коп.;
- декоративні ковпаки на колеса вартістю 100 грн. 00 коп.;
- шарові опори вартістю 280 грн. 00 коп.;
- гальмівні шланги передні та задні вартістю 85 грн. 00 коп.;
- кришка картера вартістю 110 грн. 00 коп.;
- акумуляторна батарея вартістю 650 грн. 00 коп.;
- колісні болти 16 шт. вартістю 48 грн. 00 коп.;
- авто магнітола Панасонік СQ-С 3403W вартістю 300 грн. 00 коп., всього на загальну суму 17 741 грн. 00 коп., а іншу частину переховали до соснової посадки , яка межує з територією кар`єру та розташована на відстані 184 метри від низини , де знаходилися автомобілі. Однак, були помічені співробітниками правоохоронних органів.
На підставі викладвеного, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 мав намір викрасти майно, належне ОСОБА_13 на загальну суму 17 741 грн. 00 коп., однак, свій злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, не довів до кінця з причин, незалежних від його волі, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.
Таким чином, ОСОБА_10 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України - тобто закінчений замах на вчинення таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 ставиться питання про скасування вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15.01.2018 у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.12.2011 і остаточно призначити покарання ОСОБА_10 за сукупністю вироків у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати час попереднього ув`язнення ОСОБА_10 з 09.10.2015 по 04.01.2016 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Виключити обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також часткове відшкодування заподіяної шкоди потерпілому.
На підставі ч.2 ст. 124 КПК України судові витрати за проведення судової експертизи, на суму 921 гривні 60 копійок стягнути на користь держави з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в рівних частинах тобто 460 гривень 80 копійок з кожного.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції незаконно визнав ОСОБА_10 не винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, оскільки суд не дав належної оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи і які могли істотно вплинути на висновки суду, а також суд першої інстанції не зазначив чому взяв до уваги одні докази та відкинув інші, крім того підлягають виключенню обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 , щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також часткове відшкодування заподіяної шкоди потерпілому, так як вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду даної справи.

В апеляційних скаргах адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 ставляться питання про зміну вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15.01.2018 в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.
Просять призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст. 289 КК України, яке є співрозмірним його діянням т особі обвинуваченого.
Крім того, на підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати час попереднього ув`язнення ОСОБА_9 .
Апеляційні скарги мотивовані тим, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував загальні підстави призначення покарання згідно ст.65 КК України ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані обвинуваченого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання і призначив обвинуваченому надто суворе покарання, оскільки обвинувачений вину свою визнав, розкаявся у вчиненому, частково відшкодував шкоду потерпілому.

В апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_12 ставиться питання про скасування вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15.01.2018. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. ОСОБА_9 визнати винним за ч.2 ст. 289 КК України та остаточно призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна, що є його особистою власністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що призначене судом покарання ОСОБА_9 не відповідає ступені тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість, оскільки судом безпідставно визнано обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 , щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також часткове відшкодування заподіяної шкоди потерпілому, так як на досудовому розслідуванні, так і під час судового провадження ОСОБА_9 у вчиненому не каявся і розкриттю злочину жодним чином не сприяв, шкоду завдану йому ОСОБА_9 не відшкодував. Висновки суду першої інстанції щодо невинуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються як показами допитаних під час судового розгляду справи свідків, так і іншими доказами.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу прокурора та потерпілого, заперечив проти задоволення апеляційних скарг адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 .
Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_7 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та потерпілого, просили задовольнити їхні апеляційні скарги.
Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_8 просили залишити вирок суду без змін.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_12 не підлягають до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та потерпілого щодо того, що суд першої інстанції незаконно визнав ОСОБА_10 не винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України так як не дав належної оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи і які могли істотно вплинути на висновки суду, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції обґрунтовано навів доводи невинуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, а саме:
-показами ОСОБА_10 наданими в судовому засіданні, який своєї вини не визнав та пояснив, що коли ОСОБА_9 звільнився з місць позбавлення волі, то він приїхав до нього. Власних коштів на прожиття у нього не було. Він запропонував йому працювати у нього, так як він займається підприємніцкою діяльністю. Працював ОСОБА_9 у нього протягом 2-3 місяців і за це отримував 1000 гривен в місіць . Проживав ОСОБА_9 у квартирі, яку він винаймав особисто, він же сплачував кошти за її використання. Про те, що ОСОБА_9 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом не знав, думав, що працівники міліції повернули йому арештований автомобіль. Про арештований автомобіль, який належить ОСОБА_9 , йому розповідав останній при поверненні з місць позбавлення волі. Він мав двох найманих працівників. Він в своїй діяльності використовував найманий автомобіль , який сам ремонтував. 08.10.2015 по обіді йому стало відомо від ОСОБА_9 , що є запчастини для його найманого автомобіля. Він приїхав в с. Райки Бердичівського району Житомирської області на територію кар`єра та побачив там ОСОБА_9 з перевернутим автомобілем. Він запитав у ОСОБА_9 , чи це не викрадений автомобіль, той відповів, що це його автомобіль, який повернули йому працівники міліції. ОСОБА_9 переконав його в тому, що автомобіль належить йому, показав технічний паспорт на автомобіль та страховий полюс. Він повірив ОСОБА_9 , та не придивлявся хто записаний в документах. Пампура підносив йому автозапчастини, а він складав їх до автомобіля. Це були колеса, коробка передач і ще щось. Машину він не розбирав , а лише носив запчастини в машину. Коли приїхали працівники Бердичівського РВ, то ОСОБА_9 втік, а він залишився з працівниками міліції чекати Козятинську міліцію. Приїхали оперативники з міста Козятина , він їм зразу пояснив, яка склалася ситуація. Потім вони поїхали в м. Бердичів та знайшли ОСОБА_9 за місцем його проживання. 22.02.2017 він відшкодував заподіяні збитки потерпілому ОСОБА_12 у розмірі 28 тисяч гривень за згодою ОСОБА_9
-показами ОСОБА_9 наданими в судовому засіданні, який пояснив, що про свій намір викрасти автомобіль ОСОБА_13 , так і про обставини викрадення автомобіля він ОСОБА_10 не повідомляв і такі його покази стороною обвинувачення в жодній мірі не спростовані.
Крім того, в судовому засіданні стороною обвинувачення не було підтверджено належними та допустимими доказами, що 08 жовтня 2015 року ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_10 про скоєне ним кримінальне правопорушення, запропонувавши при цьому спільно здійснити розукомплектування незаконно здобутого легкового автомобіля ВАЗ- 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 на запчастини та подальшого розпорядження ними на власний розсуд, оскільки і ОСОБА_9 , і ОСОБА_10 вказані обставини під час допиту в судовому засіданні заперечили, при цьому ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_9 переконав його, що автомобіль належить йому і такі покази ОСОБА_9 та ОСОБА_10 стороною обвинувачення в жодній мірі не спростовані.
Відповідно до пред`явленого обвинувачення, яке знайшло підтвердження в судовому засіданні першої так і в апеляційній інстанції ОСОБА_9 одноосібно, протиправно вилучив автомобіль ВАЗ- 2107, д.н.з. НОМЕР_1 з володіння законного власника ОСОБА_12 та розпорядився вказаним автомобілем, в тому числі і вищеперерахованими комплектуючими частинами, механізмами, приладами та деталями, на власний розсуд, перегнавши з смт. Глухівці Козятинського району Вінницької області спочатку в м. Бердичів Житомирської області, а потім до кар`єру с. Райки Бердичівського району Житомирської області. Таким чином, станом на 08 жовтня 2015 року, коли ОСОБА_10 приїхав в с. Райки Бердичівського району Житомирської області, автомобіль ВАЗ- 2107 державний номерний знак НОМЕР_1 , в тому числі і вищеперераховані комплектуючі частини, механізми, прилади та деталі, внаслідок протиправних дій ОСОБА_14 уже вибули з володіння законного власника - ОСОБА_12 , тобто вищеперераховані комплектуючі частини, механізми, прилади та деталі не можуть бути предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 КК України, а в діях ОСОБА_10 відсутні обов`язкові складові ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 КК України - таємність та прямий умисел, а отже і склад кримінального правопорушення.
Таким чином, з урахуванням всіх обставин в їх сукупності, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що належних, достовірних та допустимих доказів, які були б достатніми для висновку про доведення винуватості ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, в ході судового розгляду стороною обвинувачення не надано.
Також не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги щодо виключення обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 , щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також часткове відшкодування заподіяної шкоди потерпілому, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 , як на досудовому так і судовому слідстві вину свою визнавав, щиро розкаювався у вчиненому, вибачився перед потерпілим, давав чіткі та послідовні покази, не ухилявся від кримінальної відповідальності, ОСОБА_10 відшкодував заподіяну шкоду потерпілому ОСОБА_12 за його згодою.
Стосовно апеляційних скарг адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_12 в частині порушення норм кримінального закону при призначенні покарання, суд зазначає, що відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з положень ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 Про практику призначення судами кримінального покарання, суди повинні суворо дотримуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарань, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При цьому відповідно до ч.2 ст.52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Окрім наведеного відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року) та «Фрізан проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Суд зазначав, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 15.10.2008 року) Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи», чого суд першої інстанції не дотримав.
Як убачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_9 суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його позитивну характеристику за місцем проживання, те, що він раніше судимий, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, а також частково відшкодував заподіяну шкоду потерпілому, а тому виправлення обвинуваченого можливе не призначаючи йому максимального строку покарання, яке передбачено санкцією ч.2 ст. 289 КК України, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого у більш короткий строк його ізоляції від суспільства.
За наведених обставин призначене покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкцій частин статті, суд вважає достатнім, справедливим та виправданим для виправлення і перевиховання обвинуваченого. Крім того, судом першої інстанції вірно призначено обвинуваченому ОСОБА_9 додаткове покарання у виді конфіскації майна, що передбачено санкцією ч.2 ст. 289 КК України.
За наведених обставин апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_12 залишити без задоволення.
Вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15.01.2018 у кримінальному провадженні №0000558, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань 07.10.2015 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду Касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:
Згідно з оригіналом: