Справа № 387/512/18
Провадження № 1-кп/396/58/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.12.2019 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації м.Артемовський Приморського краю, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта повеа загальна середня, проживає в цивільному шлюбі, працює неофіційно слюсарем, має на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше судимий:
- вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 31.07.2018 року за ч. 1 ст. 383 КК України до 1-го року 6 місяців обмеженя волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.07.2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; судимість не знаята та непогашена.
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6 ,
Обвинувачений ОСОБА_3 21.04.2018 року вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб.
Кримінальне правопорушення було вчинено за наступних обставин.
Обвинувачений ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_7 , якого засуджено згідно вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 25.04.2019 року, перебуваючи на території вище вказаного кар`єру, реалізовуючи свій спільний злочинний намір, діючи за попередньою домовленістю, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх спільних протиправних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою матеріального збагачення, шляхом вільного доступу, усвідомивши що за їх діями ніхто не спостерігає, погрузивши до вищевказаного автомобіля, викрали металобрухт у виді деталей до автомобіля марки КрАЗ, а саме: ресору, вал карданний, барабан гальмівний, маточина переднього колеса без диска, барабан перепускний з бугелями і підшипниками, частину нерухомої броні та куски канату Д39,5, загальною вагою 653 (шістсот п`ятдесят три) кг.
Згідно висновку експерта № 436 від 22.05.2018 року, вартість одного кілограму брухту чорного металу становить 7,17 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, за обставин викладених в обвинувачльному акті, визнав повністю, та пояснив, що домовився спільно з ОСОБА_7 про скоєння крадіжки, потрібні були кошти. 21.04.2018 року прибули спільно з ОСОБА_7 на автомобілі до кар`єру де виявили метал, який завантажили до автомобіля, але були помічені працівниками поліції. На їх вимогу не зупинилися, але в подальшому в результаті погоні автомобіль застряв, вказаний автомобіль вони покинули та пішли в село Перчунове.
У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, не позбавляти волі, дати шанс на виправлення, збитки відшкодовано.
Представник потерпілого ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, що свідчить про відсутність його інтересу до даної спарви. В попередньому засіданні просив суворо не карати обвинуваченого. Викредене йому повернуто. Цивільний позов не заявив.
За згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_3 , та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено обвинуваченому, учасникам провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєному кримінальному правопорушенні, крім його показів та щирого каяття, підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними і ні одна сторона не поставила їх у сумнів під час судового розгляду, тому і у суду немає жодної підстави, ставити їх під сумнів, на підтвердження вини обвинуваченого та розміру завданої шкоди потерпілому, а саме:
- протоколом огляду місця події від 22.04.2018 року та фототаблицями до протоколу огляду місця події від 22.04.2018 року, відповідно до якого місцем огляду являється територія Кирилівського кар`єру, розташованого в с. Кирилівка, Добровеличківського району Кіровоградської області;
- висновоком експерта № 436 від 22.05.2018 року, відповідно до якого ринкова вартість одного кілограму брухту чорного металу, станом на 22 квітня 2018 року може складати 7,17 грн. (сім грн. 17 коп.);
Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав себе винуватим у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , в межах пред`явленого обвинувачення, правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, так як своїми протиправними діями він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, обставини вчинення, мету та мотив вчинення злочину, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя та ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно досудової доповіді та висновку Добровеличківського РВ філії ДУ «Центр пробації», щодо вчинення правопорушень обвинуваченим ОСОБА_3 , вважають, що існує ймовірність виправлення правопорушника без ізоляції від суспільства за умови застосування соціально-виховних заходів контролю, підтримки та спонукання, котрі можуть вплинути на фактори ризику та знизити їх рівень впливу на ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення.
Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 оцінюється, як середній та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній.
Відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, проживає у цивільному шлюбі, на утриманні має 3-х неповнолітнії дітей, неофіційно працює слюсарем, на «Д» обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий: вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 31.07.2018 року за ч. 1 ст. 383 КК України до 1-го року 6 місяців обмеженя волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.07.2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; має незнаяту та непогашену судимість.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Суд встановив, що даний злочин передбачений ч.2 ст. 185 КК України за даним обвинувальним актом обвинувачений ОСОБА_3 вчинив 21.04.2018 року, тобто до постановлення вироку Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 31.07.2018 року, згідно якого ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 383 КК України до 1-го року 6 місяців обмеженя волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; та до вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.07.2019 року згідно якого його засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.
У відповідності до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з врахуванням обставин справи, тяжкості вчиненого злочину, всіх пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, особи обвинуваченого, який раніше судимий, що свідчить про систематичність вчинення злочинів, так як особа обвинуваченого в короткий проміжок часу вчинила ще два злочини, а томупризначення покарання у виді обмеження волі, суд вважає не буде ефективним до особи яка ухилялася від суду та слідства, та вважає за необхідне застосувати до нього покрання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі,
Враховуючи у сукупності викладені обставини, позицію представника потерпілого, яким не заявлено цивільний позов, що свідчить про відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого, ставлення обвинуваченого до скоєного, який щиро розкаявся, відшкодував завдану шкоду, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , який має на утриманні трьох малолітніх дітей, суд вважає, що з урахуванням встановлених обставин справи, тяжкості вчиненого злочину, та практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, а також врахувавши дані про особу винуватого і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку засудженого за період кримінально-процесуального провадження, чим фактично досягнута мета покарання, суд приходить до висновку, що попередження скоєння обвинуваченим нових злочинів, виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 ще можливе без ізоляції від суспільства, та про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання, яке просить сторона обвинувачення, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, яке є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення, тобто, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного основного покарання із випробуванням, встановивши іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.
Захід забезпечення кримінального провадження не обирався, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили, обрати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді особистого зобов`язання обвинуваченого ОСОБА_3 , так як останній ухилявся від суду.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
У відповідності до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_3 за даним вироком та вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 31.07.2018 року, шляхом поглинання менш суворого поекарання більш суворим, призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_3 за даним вироком та вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.07.2019 року, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
В силу ст. 75 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До набрання вироком законної сили, обрати захід забезпечення кримінального провадження - особисте зобов`язання, відносно ОСОБА_3 , поклавши обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою, не відлучатися з місця проживання без дозволу суду, у випадку зміни місця проживання негайно повідомити суд.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави понесені процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн.
Речові докази, після вступу вироку в законну силу, а саме:
- металобрухт у виді деталей до автомобіля марки КрАЗ, а саме: ресору, вал карданний, барабан гальмівний, маточина переднього колеса без диска, барабан перепускний з бугелями і підшипниками, частину нерухомої броні та куски канату Д39,5, загальною вагою 653 (шістсот п`ятдесят три) кг., які були повернуті на відповідальне зберігання представнику юридичної особи, яка є потерпілим ОСОБА_8 повернути потерпілому ПАТ "Кіровоградграніт".
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1