н/п 1-кс/640/6641/19
"04" червня 2019 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
заявника - ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання, в якому заявник просить скасувати арешт автомобіля «Мерседе Бенс», д.н.з. НОМЕР_1 .
На обґрунтування клопотання заявник зазначає, зокрема, що на праві власності фірмі «ФУВОТ-БУДТРАНС», керівником якої є він, належить автомобіль «Мерседе Бенс», д.н.з. НОМЕР_1 . Даний автомобіль був придбаний на підставі угоди купівлі-продажу від 14.11.2015 у продавця ТОВ «ІНФІНІТІ КАР». 28.10.2016 на автодорозі Харків - Київ - Довжанський сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме зіткнення автомобіля «Мерседе Бенс», д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням з автомобілем КаМАЗ 5320 під керуванням водія ОСОБА_4 . В результаті даної ДТП загинула ОСОБА_5 , яка знаходилися в його автомобілі в якості пасажира. В процесі досудового слідства даний автомобіль був визнаний речовим доказом, а ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.11.2016 на вказаний автомобіль був накладений арешт з визначенням місця зберігання його на спеціальному майданчику тимчасового зберігання автомототранспорту за адресою: м. Харків, пров. Ващенківський, 28-Б. На теперішній час відпала необхідність в продовженні тримання автомобіля на спеціальному майданчику, оскільки даний автомобіль був неодноразово оглянутий експертами, сфотографований, встановлений його стан та зафіксовані всі сліди, відібрані всі матеріали для експертних досліджень, проведені слідчі експерименти і відповідні експертизи. Таким чином, з даним автомобілем фактично виповнені всі слідчі дії, які необхідні слідчому для збору доказів і досягнення цілей тимчасового вилучення транспортного засобу, відпала загроза, зв`язана з знищенням або зміною слідів, залишених на автомобілі внаслідок ДТП. Вже більше трьох років автомобіль знаходиться під арештом, необхідність продовження якого на даний час відпала.
В судовому засідання заявник ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Отже, ч. 1 ст. 174 КПК України, надано вичерпний перелік осіб, що мають право подавати клопотання про скасування арешту майна.
Звертаючись до суду із вказаним клопотанням, заявником не надано передбачених законом даних, про те, що він на теперішній час є власником чи володільцем автомобіля "Mercedes Benz Vito", р.н. НОМЕР_1 , про який зазначено в його клопотанні та на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.11.2016, та що його право власності на вказаний транспортний засіб зареєстроване у встановленому законом порядку.
Вказані обставини є самостійною підставою для відмови в задоволенні клопотання про скасування арешту майна, що не позбавляє права власника майна ПП «Фурор-Будтранс» звертатися з таким клопотанням.
Крім того, відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
Згідно вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
На теперішній час достатніх даних, що передача на відповідальне зберігання вказаного автомобіля не може негативно вплинути на хід досудового розслідування, слідчому судді не надано. Слідчі дії у вказаному кримінальному провадженні тривають, підозра нікому не повідомлена.
Даних на підтвердження того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, до слідчого судді не надано.
Крім того, у клопотанні заявника не зазначено адреси можливого місця зберігання вказаного майна, та до клопотання таких даних не залучено, та в ході розгляду клопотання не надано, а тому клопотання є передчасним та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 28, 174, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1