ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3481/17 Номер провадження 11-кп/814/141/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Полтава провадження за апеляційною засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 31 січня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду відносно відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд першої інстанції у своєму рішенні прийшов до висновку про відсутність достатніх підстав стверджувати, що засуджений на своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

У своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду відносно нього скасувати та звільнити його умовно-достроково. Зазначає, що судом не було вивчено його особову справу, не враховано його заохочення.

Інші учасники ухвалу суду не оскаржували.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 про безпідставність поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та особової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Згідно ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, відбуття певної частини покарання є лише формальною умовою умовно-дострокового звільнення. Фактичною або матеріальною обов`язковою підставою є доведеність виправлення засудженого - поведінка ув`язненого в місцях позбавлення волі та його ставлення до праці.

Статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Як вбачається зі змісту ухвали,судове рішення в повній мірі відповідає вище зазначеним вимогам закону.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Київського районного суду м. Полтава судом від 11 червня 2012 року за ч.2 ст.121 КК України на 9 років позбавлення волі.

27 листопада 2018 року самостійно звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від призначеного судом покарання

З 12 серпня 2011 року ОСОБА_7 утримується в місцях ув`язнення. За час утримання у СІЗО м. Полтава характеризувався негативно, за допущені порушення режиму утримання три рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені в установленому законом порядку. Заохочень не мав.

З 30 листопада 2012 року ОСОБА_7 відбував покарання у Шосткинський виправній колонії (№ 66). За період відбування покарання характеризувався нестабільною поведінкою, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, проте мав 4 заохочення.

В державній установі «Полтавська виправна колонія (№ 64)» відбуває покарання з 17 листопада 2017 року. За час відбування покарання ОСОБА_7 характеризується задовільно, намагається дотримуватися норм, які визначають порядок, умови відбування покарання, розпорядок дня установи та правомірних взаємовідносин і ввічливого ставлення з персоналом установи, виконувати їхні законні вимоги. До дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень, заохочень не має. За станом здоров`я працездатний. Працевлаштований днювальним відділення СПС на безоплатній основі, до праці та до виконання покладених обов`язків ставиться добре, з поставленими завданнями справляється. Виконує роботи із самообслуговування та по благоустрою території приміщень та місць позбавлення волі.

Зарахований до програми диференційованого виховного впливу "Правова просвіта". Заходи виховного характеру відвідує, намагається робити для себе вірні висновки.

Ця обставина, разом з іншими даними щодо поведінки засудженого, вказує на те, що він дійсно почав ставати на шлях виправлення. В той же час, з огляду на те, що ОСОБА_7 на час звернення до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення пройшов нетривалий період часу протягом якого засуджений знаходиться ДУ «Полтавська вирпавнаколонія (№64) та змінив своє ставлення до праці, робити висновки щодо стабільності його сумлінної поведінки та ставлення до праці передчасно.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильні висновки про те, що своєю поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_7 не довів своє виправлення, а відтак - ухвалив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення.

Під час апеляційного розгляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування оскарженого судового рішення.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 31 січня 2018 року відносно нього без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4