Справа № 132/4253/18
Провадження № 1-кп/127/719/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

колегія в складі: судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілої ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщені суду в м. Вінниці, обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 червня 2018 року за №000228,-

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області з Вінницького апеляційного суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Прокурор ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування дотримані вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акту не вбачає. В судове засідання просив викликати учасників судового провадження.
Потерпіла ОСОБА_12 в підготовчому судовому засіданні підтримала думку прокурора.
Захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_6 в підготовчому судовому не заперечували щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.
Захисник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні не заперечували щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.
Захисник ОСОБА_11 в підготовчому судовому засіданні не погодився з думкою прокурора щодо призначення даного обвинувального акту до судового розгляду та заявив клопотання в якому просив суд повернути прокурору обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, як такий що не відповідає вимогам КПК України, посилаючись на мотиви викладені в письмовому клопотанні, які долучив до матеріалів кримінального провадження. Крім того, захисник зазначив, що в тому разі, якщо суд дійде до висновку про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, просив викликати та допитати у якості свідків, певних осіб, а саме: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , про що надав письмове клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання захисника ОСОБА_11 .
Захисник ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтримали клопотання адвоката ОСОБА_11 про повернення прокурору обвинувального акту та просили суд його задовольнити.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Так, обвинувачення, згідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
В силу припису, викладеного у п. «а» ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформований про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
При цьому, як випливає зі змісту Кримінального процесуального Кодексу, формулюючи обвинувачення слід враховувати вимоги ст. 91 вказаного Закону, щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого.
Проте, виклад в даному обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 є суперечливим та неконкретним, з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Одночасно з кваліфікацією дій ОСОБА_8 як умисного вбивства умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення умисного вбивства за попередньою змовою групою осіб, прокурор в обвинувальному акті спочатку вказує, що «… ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 та батьком своєї дружини ОСОБА_6 з метою вчинення умисного вбивства ОСОБА_19 , на підставі наявних між ними тривалих неприязних відносин, підготовили засідку, заховавшись у чагарниках неподалік будинку АДРЕСА_1 , де почали очікувати на появу ОСОБА_19 …». Після чого, прокурор, в цьому ж абзаці, викладених фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, зазначає, що: «…При цьому, ОСОБА_8 , з метою нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, заздалегідь заготовив і узяв із собою металеву трубу...».
Таким чином, прокурором фактично в одному (за змістом) реченні, пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, зазначено дві різні за складом мети злочину та різні суб`єктивні сторони складу злочину, що характеризуються виною у формі умислу.
Згідно положень ст. 23 КК України виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.
У правозастосовній практиці вимагається встановлювати конкретні ознаки умислу та необережності і, як правило, йдеться про зміст конкретної форми вини, а не вини взагалі. Сутність вини визначає соціальну природу вини і полягає в негативному ставленні особи до тих інтересів, цінностей, благ (суспільних відносин), що охороняються Законом.
Форма вини - це описане у КК (статті 24 і 25) поєднання певних ознак (елементів) свідомості і волі особи, яка вчиняє діяння. У кожному конкретному випадку вимагається встановити саме ту форму вини, яка передбачена кримінально-правовою нормою, що прокурором в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 не дотримано.
Таким чином, не зазначення стороною обвинувачення в обвинувальному акті чіткого формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_8 є грубим порушенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а сам обвинувальний акт не конкретним та не повним за змістом, позбавлений чіткості та деталізації, а відтак не зрозумілим та таким, що позбавляє обвинуваченого бути детально проінформованим про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Внаслідок чого порушується його право на захист та справедливий суд.
Оскільки, судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є основою для захисту обвинуваченого в суді, а тому суд вважає, що право особи на захист домінує над правом прокурора в подальшому змінити обвинувачення.
Вказані обставини унеможливлюють здійснення судом належного розгляду справи по суті, дотримання розумних строків розгляду справи та встановлення істини по справі.
У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.
Вищевказаних вимог прокурором не було дотримано, обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК, що не може бути усунуто судом самостійно, оскільки не є функцією правосуддя, тому суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору.
При поверненні обвинувального акту прокурору, суд враховує відсутність правового механізму для примусу прокурора змінити обвинувачення в суді під час судового розгляду, а тому вважає, що перевірений обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору без обговорення питання про можливого використання прокурором у наступному під час судового розгляду можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.
Враховуючи, що за наведених вище обставин обвинувальний акт вимогам закону не відповідає, що безумовно порушує право особи на захист, суд вважає за неможливе призначити судовий розгляд та приймає рішення про повернення обвинувального акту прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314, 372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 червня 2018 року за №000228, повернути прокурору Вінницької області, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя-доповідач:

Суддя:

Суддя: