КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

31 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2019 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_6
за участю сторони захисту адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0004114, внесеному до ЄРДР 22.10.2018 р., ухваленим щодо обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився в м. Біла Церква, Київської області, неодружений, має середню освіту, працює в ТОВ Антонівський м`ясокомбінат на посаді вантажника, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 20.07.2018 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 4 ст. 407 КК України на три роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку на один рік,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та йому призначене покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань за цим вироком і вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року, ОСОБА_5 остаточно визначене покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.

Також вироком ухвалено вирішення питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні та стягнуто на користь держави процесуальні витрати.

Цим вироком суду першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винуватим у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

22.10.2018 приблизно о 13.00 год. ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку №28 по вул. Східна в м. Біла Церква Київської області, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав - знайшов біля сміттєвого баку на землі шприц з вмістом рідини коричневого кольору. Оглянувши вказаний шприц, ОСОБА_5 , виявивши, що його вмістом є рідина коричневого кольору, маючи досвід вживання наркотичних засобів, по кольору та запаху зрозумів, що зазначена речовина є наркотичним засобом опієм (ацетильованим), а тому знайдений шприц з вмістом опію (ацетильованого) заховав всередину шкарпетки, одягнутої на праву ногу, де залишив незаконно зберігати для власного вживання, без мети збуту.

Того ж дня, о 14 год. 40 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та стані, викликаному вживанням опіоїдів, знаходячись біля приміщення «Укртелекому» за адресою: м. Біла Церква, б-р Олександрійський, 23/1, був зупинений працівниками Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області для перевірки на наявність заборонених предметів. В подальшому слідчим в ході проведення особистого обшуку, у присутності понятих, з-під шкарпетки, одягнутої на праву ногу ОСОБА_5 був вилучений шприц з вмістом рідини коричневого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, а саме опієм (ацетильованим). Маса опію (ацетильованого) у перерахунку на висушену речовину становить 0,059 г, який ОСОБА_5 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав - знайшов та зберігав в шкарпетці, одягнутій на праву ногу, для власного вживання, без мети збуту.

Не погодившись із ухваленим щодо нього рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_5 7.08.2019 р. звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2019 року щодо нього у даному кримінальному провадженні скасувати та закрити кримінальне провадження.

Апеляційні вимоги обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтував тим, що судом першої інстанції йому необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, оскільки проходження курсу лікування від наркоманії не пов`язано з бажанням уникнути покарання, а спрямовано на позбуття залежності від наркотичних засобів.

Прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_8 подано письмові заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 в яких він просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.07.2019 року, при цьому вирок суду залишити без змін.

Вважає вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки останній ухвалений компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказує на те, що надана обвинуваченим довідка не свідчить про лікування ОСОБА_5 саме від наркоманії та не вказує на необхідність такого лікування. На його думку, звернення до наркологічного центру ОСОБА_5 викликано наміром уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, доводи сторони захисту, які підтримали наявну апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого та вважає за необхідне залишити без змін оскаржуваний вирок суду першої інстанції, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали судового провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення існуючих апеляційних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту за обставин, установлених вироком суду, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і об`єктивно підтверджені зібраними у встановленому порядку доказами, які ретельно досліджені, належно оцінені та детально викладені судом у вироку.

Свій висновок суд обґрунтував наведеними у вироку доказами, а саме:

- поясненнями обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема він пояснив, що 22.10.2018 приблизно о 13.00 год., знаходячись біля будинку № 28 по вул. Східна в м. Біла Церква Київської області та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знайшов біля сміттєвого баку на землі шприц з вмістом рідини коричневого кольору, по кольору та запаху зрозумів, що зазначена речовина є наркотичним засобом опієм (ацетильованим), а тому знайдений шприц з вмістом опію (ацетильованого) заховав всередину шкарпетки, одягнутої на праву ногу, де залишив зберігати для власного вживання, без мети збуту, який в подальшому, перевіз до приміщення «Укртелеком» по б-ру Олександрійському в м. Білої Церкви Київської області, де того ж дня о 14 год. 40 хв., в ході проведення особистого обшуку працівниками поліції, у присутності понятих, був вилучений у останнього. Не дивлячись на визнання ОСОБА_9 обвинувачення, останній зазначив, що оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння обставини пам`ятає погано, а деякі навіть припускає, стосовно яким само чином потрапив к приміщенню «Укртелеком». В скоєному розкаявся, просив сувора не карати;

- висновком експерта № 11-2/6125 від 19.11.2018 надана на дослідження рідина коричневого кольору масою 1,65 г містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено. Надана на дослідження рідина коричневого кольору масою 1,65г. містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований. Маса опію ацетильованого (в перерахунку на суху речовину) в рідині становить 0,059г.;
- протоколом затримання особи, підозрюваного у вчинені злочину від 22.10.2018 у ОСОБА_5 на правій ноги в шкарпетці був виявлений та вилучений шприц з рідиною коричневого кольору всередині;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.11.2018 обвинуваченим ОСОБА_5 відтворена обстановка біля буд. 28, вул. Східна в м. Біла Церква Київської області, яка мала місце 22.10.2018 приблизно о 13.00 год., коли останній придбав знайшов медичний, одноразовий шприц, з рідиною коричневого кольору всередині.

Отже, вирок суду першої інстанції згідно з вимогами статті 370 КПК України щодо ОСОБА_5 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням вимог відносно кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені зазначеними в ньому доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом згідно до визначених статтею 94 цього Кодексу правил, які ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх дійсних обставин кримінального провадження, керуючись законом, кожний зібраний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність усіх зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного вироку, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення з вирішенням питань, зазначених у ст. 368 КПК України, а також правильною кваліфікацією діяння обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Що стосується перевірки колегією суддів доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо необґрунтованої відмови в задоволенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, останні свого підтвердження не знайшли, з огляду на наступне.

Згідно ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, ч. 4 ст. 309 КК України, передбачає спеціальні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті, у випадку, якщо особа добровільно звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії. Тобто, дана норма передбачає два обов`язкові елементи, за яких особу можливо звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України: добровільність звернення до лікувального закладу та початок її лікування від наркоманії.

Перевіряючи доводи обвинуваченого щодо наявності підстав для скасування вироку суду першої інстанції та закриття провадження у справі зі звільненням його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про злочини в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів" №4 від 26.04.2002 передбачено, що вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватись від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною, а особа, хвора на наркоманію - це особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія». При цьому, у відповідних Стандартах, затверджених МОЗ України, діагноз наркоманія не використовується через відсутність такого захворювання у Міжнародній класифікації хвороб десятого перегляду (МКХ-10). При цьому згідно шифру МКХ-10 Клас V Розлади психіки та поведінки (F10-F19) передбачено «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин».

Крім того відповідно до даного Закону, медичне обстеження це обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу "наркоманія"; добровільне лікування - лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника; якщо в результаті медичного огляду чи медичного обстеження встановлено, що особа, яка зловживає наркотичними засобами або психотропними речовинами і відносно якої встановлено діагноз "наркоманія", потребує лікування, у тому числі в стаціонарних або амбулаторних умовах, лікар-нарколог зобов`язаний запропонувати такій особі пройти курс лікування і видати направлення до наркологічного закладу для такого лікування.

Як зазначив обвинувачений в апеляційній скарзі, та як убачається із дослідженої у судовому засіданні довідки Наркологічного центру "Статус" №6 від 26 лютого 2019 року ОСОБА_5 перебував на добровільному стаціонарному лікування у наркологічному центрі "Статус" з 01.02.2019 року по 18.02.2019 року з діагнозом "Епізодичне вживання опіатів".

Разом з цим, згідно наданої обвинуваченим довідки неможливо встановити діагноз, постановлений згідно вказаного Закону, а лише констатовано епізодичне вживання опіатів, а також не надано інших медичних підтвердних документів, зокрема перебування на обліку у лікаря-нарколога чи направлення від лікаря-нарколога на проходження лікування, на підставі чого суддя дійшов вірного висновку про те, що обвинувачений пройшов курс підтримуючого амбулаторного лікування у наркологічному центрі "Статус", однак у даному випадку не встановлено, що дійсно ставиться за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Отже, в даному випадку не підлягають застосуванню положення ч. 4 ст. 309 КК України, на підставі чого суддя суду першої інстанції вірно дійшов висновку про ухвалення вироку саме за ч. 1 ст. 309 КК України.

Відтак, подана апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає та апеляційний суд не знаходить підстав для скасування вироку, як того просить апелянт.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, ч. 1 ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2019 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №004114, внесеному 22.10.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_5 за ст. 309 ч. 1 КК України, залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 а й л о Т. М. Ю д е н к о