ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1514/19 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 644/6582/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
власника майна - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2019 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002069 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 321 КК України,
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою слідчого судді було частково задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002069 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 321 КК України, та накладено арешт на 78 блістерів по 10 таблеток сильнодіючого лікарського засобу «Соннат», 52 блістери по 10 таблеток сильнодіючого лікарського засобу «Димедрол» і печатку з написом «лікар ОСОБА_8 ». В накладенні арешту на автомобіль «Citroen», номерний знак НОМЕР_1 , та ключ запалення від нього відмовлено. Підставою для відмови в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на транспортний засіб та ключ від нього стало те, що як вказано слідчим суддею в цій ухвалі, прокурором не було доведено необхідності такого арешту та наявності ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України. Прокурор, не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2019 року в частині відмови в накладенні арешту на автомобіль та ключ запалення до нього скасувати, постановити нову ухвалу про накладення арешту на це майно. В апеляційній скарзі її автор зазначає, що слідчим суддею не було враховано, що за допомогою автомобіля особи здійснювали перевезення сильнодіючих лікарських засобів, таким чином, транспортний засіб є знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Посилаючись на положення ст.96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2,ст. 100 КПК України, прокурор вказує про необхідність накладення арешту на автомобіль та ключ запалення до нього.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, думку власниці майна, яка заперечувала проти задоволення апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не встановила підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора виходячи з наступного:
З клопотання слідчого вбачається, що в провадженні Індустріального ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0002069 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 321 КК України. У клопотанні слідчого вказано, що 13.08.2019 близько 21 години 10 хвилин за адресою: м.Харків, вул. Луі Пастера 252 , працівниками поліції в ході огляду місця події в автомобілі Citroen" державний номер НОМЕР_1 , в котрому знаходились водій ОСОБА_9 та пасажир (власник авто) ОСОБА_10 , було виявлено та вилучено лікарські засоби "Димедрол" та "Соннат"; печатку з надписом « Лікар ОСОБА_8 ».Під час огляду місця події виявлено автомобіль "Citroen Nemo" державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , в середині якого знаходились: ключ від автомобіля "Citroen Nemo" державний номер НОМЕР_1 ; 78 блістерів по 10 таблеток сильнодіючого лікарського засобу «Соннат»; 50 блістерів по 10 таблеток сильнодіючого лікарського засобу «Димедрол»; печатка з надписом «Лікар ОСОБА_8 ».
Посилаючись на те, що речі, виявлені та вилучені під час огляду місця події, затримання вказаної особи та в ході слідчого експерименту можуть зберігати сліди кримінального правопорушення, слідчий просив накласти на них арешт.

В задоволенні клопотання слідчого в частині арешту вищевказаного транспортного засобу та ключа від нього слідчим суддею було відмовлено. З таким висновком погоджується апеляційний суд та не вбачає підстав для скасування судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Диспозицією частини 1 ст. 321 КК України передбачена кримінальна відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, перевезення, пересилання, зберігання з метою збуту, збут отруйних або сильнодіючих речовин, що не є наркотичними або психотропними чи їх аналогами, або отруйних чи сильнодіючих лікарських засобів, а також здійснення таких дій щодо обладнання, призначеного для виробництва чи виготовлення отруйних або сильнодіючих речовин, або отруйних чи сильнодіючих лікарських засобів, вчинені без спеціального на те дозволу. Як вбачається з матеріалів клопотання факт виявлення та вилучення саме в автомобілі "Citroen Nemo" державний номер НОМЕР_1 сильнодіючих лікарських засобів зафіксований у протоколі огляду місця події (а.с. 6). З огляду на кваліфікацію кримінального правопорушення та зміст протоколу огляду місця події не вбачається необхідності у накладенні арешту на автомобіль та ключ від нього. У клопотанні, окрім посилання на те, що вилучені речі можуть зберігати сліди кримінального правопорушення, не обгрунтовано, яке значення для даного кримінального провадження може мати накладення арешту на транспортний засіб та ключ від нього, враховуючи, що в протоколі огляду місця події відображений факт виявлення в ньому сильнодіючих лікарських засобів. Посилаючись на вимоги ст. 170 КПК України слідчий не вмотивував підставу для накладення арешту на автомобіль та ключ від нього, не обгрунтував таку необхідність та взагалі не зазначив можливі ризики у випадку незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження. Посилання прокурора в апеляційній скарзі на положення ст.96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2,ст. 100 КПК України є безпідставними, оскільки накладення арешту на майно з цих підстав передбачає необхідність існування в кримінальному провадженні особи із процесуальним статусом підозрюваного. Крім того, такі підстави не були заявлені у клопотанні слідчого про арешт майна.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 залишити без задоволення. Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2019 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002069 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 321 КК України, залишити без змін. Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді