ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 490/945/19 Головуючий в суді І інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-сс/819/269/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю

прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Херсонського апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 01 лютого 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:
30 січня 2019 року ОСОБА_7 звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва зі скаргою на бездіяльність заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Миколаєві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 01 лютого 2019 року скаргу ОСОБА_7 залишено без розгляду та повернуто.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що скарга ОСОБА_7 не підсудна Центральному районному суду м.Миколаєва, оскільки Територіальне управління ДБР розташоване на території Заводського району м.Миколаєва.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на істотне порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 01 лютого 2019 року скасувати та призначити новий розгляд його скарги в суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 вказує, що розгляд його скарги здійснено незаконним складом суду, оскільки суддя Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_1 приймав участь в ухваленні вироку Центрального районного суду м.Миколаєва від 02 лютого 2015 року відносно ОСОБА_7 та досліджував питання заподіяння йому тілесних ушкоджень працівниками поліції.

Крім того вказує, що розгляд скарги на бездіяльність заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Миколаєві слідчим суддею здійснено за відсутності ОСОБА_7 та його захисника, попри наявність клопотання про забезпечення участі ОСОБА_7 в судовому розгляді.

Зазначає, що скарга підсудна Центральному районному суду м.Миколаєва, оскільки кримінальне правопорушення здійснено в Центральному відділенні поліції.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, в судових дебатах прокурор залишився на своїй позиції, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

ОСОБА_7 належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду. Клопотання про участь в судовому розгляді на адресу Херсонського апеляційного суду не надходили.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Аналогічні положення наведені і в загальних засадах кримінального провадження зокрема ст.21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

У рішенні ЄСПЛ "Мироненко і Мартенко проти України", зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

В рішенні ЄСПЛ «Де Куббер проти Бельгій» від 26.10.1984 року зазначено, що «навіть видимість може бути важливою», «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться», тому будь-який суддя щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.

При цьому Європейський суд з прав людини також зазначав, що проблема може виникнути, якщо суддя приймає участь у двох провадженнях, що стосуються одних фактів (Indra v.Slovakia (Iндра проти Словакії), п.п.51-53).

Як вбачається із матеріалів провадження, 30 січня 2019 року на адресу Центрального районного суду м.Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_7 на бездіяльність заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Миколаєві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою з приводу застосування працівниками недозволених методів досудового розслідування після його затримання за вчинення кримінальних правопорушень.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 30 січня 2019 року, вказану скаргу розподілено слідчому судді ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 01 лютого 2019 року скаргу ОСОБА_7 залишено без розгляду та повернуто.

Разом із цим згідно матеріалів скарги, ОСОБА_7 вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 02 лютого 2015 року, ухваленим колегією суддів в складі суддів: ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , засуджений за п.7 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.п. 1, 7 ч.2 ст.115, ч.1 ст.186, ст.348 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 15 років позбавлення волі.

При цьому у своїй скарзі ОСОБА_7 вказує на обставини, які на його думку, свідчать про порушення його прав та законних інтересів щодо спричинення йому працівниками правоохоронних органів тілесних ушкоджень після вчинення злочинів, за якими він засуджений вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 02 лютого 2015 року та в подальшому вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 16 липня 2018 року, та які були предметом судового розгляду.

Із наведених підстав суддями Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 заявлено самовідводи при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_13 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду Миколаївської області від 19 березня 2019 року, оскільки вказані судді приймали участь в розгляді апеляційної скарги ОСОБА_7 на вирок суду першої інстанції, предметом розгляду якого також були обставини порушення прав та законних інтересів ОСОБА_7 щодо спричинення йому працівниками правоохоронних органів тілесних ушкоджень після вчинення ним злочинів, за результатами якого ухвалено вирок від 16 липня 2018 року (а.п.27,28,34).

Вказане свідчить, що при вирішенні скарги ОСОБА_7 судом першої інстанції не було дотримано вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та загальних засад кримінального провадження щодо розгляду справи незалежним і неупередженим судом, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та відповідно до ст.ст.412, 415 КПК України є підставою для скасування ухвали слідчого судді та призначення нового розгляду скарги в суді першої інстанції.

На підставі зазначеного, керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, ст.407,412,415,419,422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 01 лютого 2019 року якою повернуто скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Миколаєві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою, скасувати .

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий судовий розгляд скарги ОСОБА_7 на бездіяльність заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Миколаєві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою, в тому ж суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3