ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/196/19 Справа № 711/203/19 Категорія: ч. 2 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю: секретаря ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурорівОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0007110 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 травня 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 09.03.2017 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 361, ч.1 ст. 200, ст. 70 КК України до 04 років позбавлення волі. Відповідно до положень ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, -

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, до 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.03.2017 та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в сумі 572,00 грн.

в с т а н о в и л а :

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він, 30.07.2018 близько 01 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , таємно, повторно, умисно, з метою власної наживи, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку грошових коштів з полиці шафи у розмірі 1200 гривень та мобільного телефону «Samsung S5660» ІМЕІ НОМЕР_1 , ринкова вартість якого станом на 11.10.2018, відповідно до висновку експерта №8/942 від 11.12.2018 могла становити 466,66 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 збитків у розмірі 1666,66 грн.

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду змінити, в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, призначивши останньому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу, покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.03.2017 року виконувати самостійно.

В обгрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що ОСОБА_8 в ході розгляду справи по суті неодноразово пояснював, що намагався відшкодувати потерпілій завдані збитки, однак потерпіла вимагала відшкодування завданої шкоди у багато разів більшому еквіваленті, ніж реальні завданих збитки. При цьому ОСОБА_8 щиро розкаявся у вчиненому та визнав вину в повному обсязі.

Крім того, 20.06.2019 ОСОБА_8 відшкодував потерпілій ОСОБА_10 заподіяні матеріальні та моральні збитки в повному обсязі, в зв`язку з чим потерпіла не має до нього жодних претензій та просила призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Також, судом залишено поза увагою, що на утриманні ОСОБА_8 перебуває малолітня дитина.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити; думку прокурора ОСОБА_7 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, відповідно до ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обгрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Вказаним вимогам закону вирок районного суду відповідає.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом, оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України та ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

Частиною 2 ст. 50 КК України закріплено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі.

При призначенні покарання обвинувачену ОСОБА_8 суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, його вік, раніше судимий, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, злочин вчинив в період іспитового строку, за відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі та частково приєднав відповідно до ст. 71 КК України невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду.

Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання, воно повинно ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 та призначення покарання ОСОБА_8 з застосуванням вимог ст. 69 КК України у вигляді штрафу, як просив апелянт в апеляційній скарзі, оскільки обвинувачений раніше судимий за вчинення умисного злочину, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, знову вчинив умисний злочин в період іспитового строку, з метою власного збагачення, що свідчить про його схильність до скоєння кримінальних правопорушень, та небажання стати на шлях виправлення.

Вимоги захисника ОСОБА_9 про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України у вигляді штрафу та покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.03.2017 продовжувати виконувати окремо не узгоджуються з вимогами закону, оскільки відповідно до ч.4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції безпідставно залишено поза увагою те, що на утриманні ОСОБА_8 перебуває малолітня дитина є необгрунтованими, оскільки як встановлено судом першої інстанції, згідно свідоцтва про народження ОСОБА_12 , батьком записаний не обвинувачений , а ОСОБА_13 , що не доводить батьківства обвинуваченого. Інших документів, які б підтверджували факт батьківства ОСОБА_8 стороною захисту не надано, а також не доведено, що дитина перебуває на його матеріальному утриманні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження районним судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_8 вирок є законним і обґрунтованим, а підстави для його зміни в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.. 69 КК України у виді штрафу, як того просить захисник ОСОБА_9 в апеляційній скарзі відсутні.

Керуючись ст. 405, ч.1 п.1 ст. 407, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 травня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :