ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2019 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , Гайдук

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному проваджені № 0000636 від 16.05.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.08.2019 до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта не вбачає, крім того справа підсудна Фастівському міськрайонному суду Київської області, зважаючи на Ухвалу Київського апеляційного суду від 13.08.2019.

Потерпілий та його представник в підготовче засідання не прибули, подавши заяву про розгляд кримінального провадження за їхньої відсутності.

Захисники обвинуваченого просили суд повернути обвинувальний акт. Своє клопотання обґрунтовували тим, що пред`явлене обвинуваченому ОСОБА_8 і викладене в обвинувальному акті обвинувачення є незрозумілим, містить в собі ознаки інших злочинів, які вчинені іншими особами - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , матеріали щодо яких виділені в окреме провадження. А шкода, яка завдана іншими особами потерпілому у кримінальному провадженні інкримінована ОСОБА_4 , так само як і вказано судові витрати, які були здійснені під час розслідування кримінальних проваджень щодо злочинів,Ю вчинених іншими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження. Крім того, захисники вказують на неповноту реєстру матеріалів досудового розслідування, оскільки він не містить всіх тих процесуальних рішень, які були ухвалені під час досудового провадження.

Також захисники вказали на те, що обвинувальні акти щодо решти осіб, які вказані в обвинувальному акті, і матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, повернуті судом прокурору у зв`язку з порушенням принципу презумпції невинуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав захисників у повному обсязі.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього кодексу та інших законів України.

У ст. 2 КПК України визначено завдання кримінального провадження, яким є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У ст. 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, яким має відповідати зміст і форма кримінального провадження.

Серед таких засад, зокрема, засада верховенства права, законності, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В національному законодавстві презумпцію невинуватості як один з основоположних конституційних принципів судочинства відображено в ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 17 КПК України. Згідно з цими правовими нормами особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ця презумпція вважається порушеною, якщо судове рішення відображає думку про винуватість особи у вчиненні злочину до того, як її вину буде доведено відповідно до закону. При цьому навіть за відсутності офіційних висновків достатньо деякого припущення, що суд розглядає особу як винувату («Мінеллі проти Швейцарії» (Minelli v. Switzerland), п. 37; «Нераттіні проти Греції» (Nerattini v. Greece), п. 23; «Діду проти Румунії» (Didu v. Romania), п. 41). Попереднє висловлення судом такої думки неминуче порушує презумпцію невинуватості («Нестак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), п. 88; «Гарицкі проти Польщі» (Garycki v. Poland), п. 66).

Вивчивши зміст обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000636 від 16.05.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 , судом встановлено, що в обвинувальному акті вказано про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину разом з іншими особами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження.

Водночас, вказані особи не є обвинуваченими у даному кримінальному провадженні та даних про те, що відносно них є судове рішення, яким їх визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.355 КК України, що інкримінований ОСОБА_4 і який той ніби-то вчинив разом з цими особами, в обвинувальному акті не наведено.

Така преюдиція щодо винуватості ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 у кримінальних правопорушеннях грубо порушує передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, зокрема засади презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, верховенства права й законності, а також входить у колізію з нормами КПК України щодо вільної оцінки доказів.

На недопустимість цього у своїх рішеннях та правових позиціях неодноразово вказував Верховний суд, зокрема, у постановах у справах №461/3797/17 та 161/13574/18.

Натомість, як зазначалося вище, в обвинувальному акті, ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення у співучасті з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , які не є сторонами кримінального провадження № 0000636 у розумінні ст. 3 КПК України, а досудове розслідування відносно них здійснюється в окремих провадженнях.

Вказавши в обвинувальному акті прізвища ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , як співучасників вчинення злочину разом з ОСОБА_4 , орган досудового розслідування мав би виконати з ними вимоги ст. 290 КПК України, висунути обвинувачення, а в обвинувальному акті зазначити їх повні анкетні дані.

Водночас, у цьому кримінальному провадженні органом досудового розслідування такого зроблено не було. А встановлені судом обставини не були досліджені прокурором під час досудового провадження і реалізації повноважень, передбачених п.13 ч.2 ст.36 КПК України.

За таких обставин, на думку суду, при здійсненні судового розгляду кримінального провадження № 0000636 в межах поданого прокурором обвинувального акта, в якому зазначаються як співучасники скоєння кримінального правопорушення особи, щодо яких виділені матеріали в окреме кримінальне провадження, призведе до порушення принципу презумпції невинуватості таких осіб та неможливості реалізувати їх право на особисту присутність в судовому засіданні, зокрема та право на захист загалом.

Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема, такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно із ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, серед іншого, повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України. При цьому, суд звертає увагу, що відповідність обвинувального акта вимогам КПК України, слід розуміти в широкому значенні, а не лише як формальне дотримання вимог ст. 291 КПК України, зважаючи на те, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення (п.13 ч.1 ст.3 КПК).

Як встановлено судом обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000636 від 16.05.2019 наведеним вище вимогам не відповідає та складений з порушенням загальних засад кримінального судочинства про що вказано вище та вимог ст.291 КПК України в частині не зазначення всіх обвинувачених у кримінальному провадженні. У зв`язку з чим є підстави для повернення його прокурору.

Щодо доводів, викладених захисниками у клопотанні про повернення обвинувального акту, то вказані обставини стосуються обсягу обвинувачення, правильності та повноти кваліфікації дій обвинуваченого, а також оцінки доказів у справі та вирішення питань, рішення щодо яких постановляються під час ухвалення вироку у справі, що не може бути предметом перевірки на стадії підготовчого засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст.1, 2, 3, 7, 8, 9, 17, 110, 290, 291, 14, 315, 337, 369-372, 374, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000636 від 16.05.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Фастівський міськрайонний суд Київської області.

Повний текст ухвали проголошено 24.09.2019 о 08 год.50 хв.

Суддя ОСОБА_1