Справа № 206/2016/19
Провадження № 1-в/206/154/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

лікаря-психіатра ОСОБА_4 ,

особи ОСОБА_5

захисник-адвокат ОСОБА_6

розглянувши письмову заяву письмову заяву представника Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради лікаря-психіатра ОСОБА_7 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інваліда ІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про продовження примусових заходів медичного характеру, суд -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває письмова заява представника Комунального підприємства Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня Дніпропетровської обласної ради лікаря-психіатра ОСОБА_7 про продовження примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 .
В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення письмової заяви про продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 та вимагав негайно звільнити ОСОБА_5 із КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня ДОР», оскільки заява подана з порушенням строку тобто після 6 місяців після останнього судового рішення; в заяві ставиться питання про продовження примусових заходів медичного характеру у вигляді «госпіталізації у відділення із звічайним наглядом», однак відповідно до ст. 94 КК України такого виду примусових заходів медичного характерцу не існує; в заяві вказаний адресат «місцевий суд Самарського району м. Дніпра», якого не існує, а також КП «ДКПЛ`ДОР» не надано право звертатись до суду із зазначеним клопотанням, що свідчить про незаконне утримання ОСОБА_5 в КП «ДКПЛ» ДОР».

Прокурор наполягав на задоволенні клопотання.

Лікар-психіатр підтримав заяву, просив задовольнити мотивуючи її тим, що ОСОБА_5 за своїм психічним станом потребує подальшого лікування у відділені із звичайним наглядом.В подальшому лікар- психіатр ОСОБА_4 вказав, що до його відділення ОСОБА_5 був переведений 22.07.2019 р., тільки під впливом лікування в умовах стаціонару поведінка хворого зазнала значного покращення та він має намір на найближчому засіданні комісії лікарів- психіатрів ставити питання про зміну примусових заходів медичного характеру на надання амбулаторної допомоги за місцем проживання.

Допитані в судовому засіданні лікарі психіатри ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які проводили комісійний огляд ОСОБА_5 на підстав якого було складено висновок № 45 від 08.04.2019 року, показали суду, що ОСОБА_5 потребує подальшого комплексного лікування у вигляді госпіталізації до відділення із звичайним наглядом, оскільки без відповідного лікування останній може бути соціально небезпечним, становити небезпеку для себе та оточуючих, так як у нього проявляється нестійка поведінка, часті різкі зміни настрою, агресивність до медперсоналу та хворих, які є значно слабші від нього фізично.. Хворий ОСОБА_5 був ознайомлений зі своїм діагнозом та програмою реабілітації, надав письмову згоду на проведення лікування за власним бажанням.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.12.2017 року, яка була змінена в частині ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.03.2018 року, знаходиться на примусовому психіатричному лікуванні із звичайним наглядом в КП «ДКПЛ» ДОР» з діагнозом: хронічне психічне захворювання у формі виражених розладів особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку, в зв`язку із вчиненням суспільно небезпечного діяння, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

08.04.2019 року ОСОБА_5 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КП «ДКПЛ» ДОР», на підставі чого було складено висновок № 45, відповідно до якого зав психічним станом ОСОБА_5 емоційно нестриманий, легко озлоблюється , проявляє роздратування навіть з незначного приводу.

Діагноз: Органічне ураження головного мозку складного ґенезу (віддалені наслідки перинатальної патології, наслідки черепно-мозкової травми, струсу головного мозку за даними амбулаторної карти, геміатрофічний процес лівої гемісфери великого мозку), виражений психоорганічний синдром, експлозивний варінт. У зв`язку з чим є необхідність продовження примусових заходів медичного характеру, оскільки виражені афективні розлади на тлі значного недорозвитку інтелектуально-мнестичної сфери, суттю якого є нездатність усвідомлювати доцільність своїх вчинків та передбачати їх наслідки, асоціальний спосіб життя з розладами потягів детермінуючий скоєння правопорушення, а також з метою проведення комплексної індивідуальної програми реабілітації.

Статтею 19 Закону України "Про психіатричну допомогу" передбачено, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу, який надає особі таку психіатричну допомогу на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.
Згідно із ст. 17 Закону України "Про психіатричну допомогу", перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.
Згідно ч. 3 ст. 514 КПК України, розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому ст. 95 КК України та ст. 512 цього Кодексу порядку. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
В судовому засіданні лікарі-психатри Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради, у яких перебуває на лікуванні ОСОБА_9 , та якими було проведено комісійний огляд, підтвердили викладені у висновку обставини, зазначивши, що ОСОБА_5 , потребує подальшого лікування , оскільки становить небезпеку для суспільства та потребує триманню у психіатричному закладі і лікуванню в умовах звичайного нагляду.

Отже доцільність продовження застосування раніше призначених ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру обґрунтовано висновком комісії лікарів-психіатрів Комунального підприємства «Дніпропетровська психіатрична лікарня Дніпропетровської обласної ради» №45 від 08.04.2019 року, в якому вказується на те, що в психічному стані особи виражені афективні розлади на тлі значного недорозвитку інтелектуально-мнестичної сфери, суттю якого є нездатність усвідомлювати доцільність своїх вчинків та передбачати їх наслідки, асоціальний спосіб життя з розладами потягів детермінуючий скоєння правопорушення, та потребує проведення комплексної індивідуальної програми реабілітації..

Отже викладена у висновку комісії лікарів психіатрів симптоматика, підтверджена свідченнями лікарів в судовому засіданні , відповідно до Наказу МОЗ України від 08.10.2001 №397 «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» відповідає ознакам саме типу суспільної небезпеки і тому особа потребує лікування в умовах психіатричного закладу зі звичайним наглядом.
Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 3 р. у разі виникнення сумнівів у висновку лікарської комісії суд вправі викликати в судове засідання представника медичного закладу ( лікаря- психіатра) , який надавав психіатричну допомогу,а за призначити судово- психіатричну експертизу. Жодних сумнівів в правильності висновку лікарів психіатрів у суду не виникло , жодних клопотань з приводу призначення такої експертизи сторонами заявлено не було.
Стосовно доводів захисника про незаконне утримання ОСОБА_5 в КП «ДКПЛ» ДОР» та вимоги негайного його звільнення, суд зазначає, що в даному випадку не йде мова про тримання зазначеної особи під вартою чи позбавлення його волі іншим чином в розумінні ст. 256 КПК України, оскільки особа звільнена від кримінальної відповідальності та наразі проходить лікування в умовах КП «ДКРЛ`ДОР» з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.03.2018 року.

Крім того в матеріалах справи наявна заява хворого ОСОБА_5 про проведення добровільного лікування, що спростовує посилання захисника на незаконне утримання ОСОБА_5 в КП «ДКПЛ» ДОР» та безпідставне застосовування до нього примусового лікування

Таким чином, суд дійшов висновку про продовження примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 у відділенні зі звичайним наглядом строком на 6 місяців.

Керуючись ст.ст. 19,22 Закону України "Про психіатричну допомогу", ст.ст. 94, 95 Кримінального кодексу України, ст.ст. 503, 512-514 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, строком до 6 (шести) місяців.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів.

Суддя: ОСОБА_1