КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 15 липня 2019 року, апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 червня 2019 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Певна, Чуднівського району Житомирської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_5 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, заборонивши залишати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступної доби, строком на два місяці.

В обґрунтування рішення слідчий суддя зазначив, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та враховуючи, що підозрюваний в судовому засіданні вину визнав, зазначив, що буде сприяти та співпрацювати з органами досудового розслідування, має намір відшкодувати потерпілому завдану матеріальну шкоду та шкоду спричинену здоров`ю останнього, те, що офіційно працює, має постійне джерело доходу, зареєстрований в місті Києві, прийшов до висновку про можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 червня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого.

Зокрема, автор апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя, в оскаржуваній ухвалі в порушення вимог ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України, жодним чином не зазначав про наявність, відсутність, доведеність стороною досудового слідства зазначених у клопотанні ризиків.

Так, на переконання прокурора, поза увагою слідчого судді залишилось те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає позбавлення волі строком від 7 до 10 років, і усвідомлюючи можливість призначення вказаного покарання підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності може змінити місце проживання, уникати явки та переховуватись від слідчого, прокурора, суду. Крім того, перебуваючи на волі, підозрюваний може вчинити всі необхідні дії з метою залякування свідків у кримінальному провадженню, може психологічно вплинути на останніх, що призведе до зміни показів вже допитаних осіб та відмови давати покази встановлених в ході досудового розслідування свідків. Також, підозрюваний отримає відомості про свідків, їх особисті дані викладені, що містять у копіях матеріалів якими обґрунтовується подане клопотання що містять анкетні данні з зазначенням телефонів та адресами проживання свідків, що надасть можливість останньому вчиняти як психологічний так і фізичний вплив на них з метою дачі ними показань на свою користь.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Святошинським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 01 червня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003997, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
04 червня 2019 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України і цього ж дня повідомлено про підозру у вчинені нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

05 червня 2019 року слідчий слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.
Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 червня 2019 року у задоволенні вказаного клопотання слідчого було відмовлено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, з забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 22-00 год. до 06-00 год., наступної доби, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, не встановлено підстав щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим враховуючи також і те, що підозрюваний, який офіційно працює, має постійне джерело доходу та зареєстрований в місті Києві, в судовому засіданні вину визнав, має намір сприяти та співпрацювати з органами досудового розслідування, відшкодувати потерпілому завдану матеріальну шкоду та шкоду спричинену здоров`ю останнього, відносно ОСОБА_6 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є надуманими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дослідив усі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Твердження прокурора про те, що не застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою призведе до не досягнення мети по забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам переховуватися від органів досудового розслідування і суду, впливу на свідків, вчиненню інших кримінальних правопорушень, та перешкоджанню встановленню істини у кримінальному провадженні, є непереконливими з урахуванням відсутності у матеріалах кримінального провадження даних про неналежну поведінку підозрюваного. Не надано таких даних прокурором і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Доводи прокурора про те, що слідчим суддею не враховано тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні цього правопорушення, є надуманими, зважаючи, на те, що вказані дані були відомі слідчому судді з матеріалів клопотання та враховані ним при прийняті оскаржуваного рішення.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Разом з цим, відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців та строку досудового розслідування.

З матеріалів судового провадження, вбачається, що слідчий суддя 05 червня 2019 року, застосовуючи відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, в порушення вищевказаних вимог закону визначив строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за межами строку досудового розслідування.

Згідно з ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що таке порушення тягне за собою скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та необхідність постановлення судом апеляційної інстанції нової ухвали, якою в задоволенні клопотання слідчого належить відмовити, застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, строком до 04 серпня 2019 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 червня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, строком на два місяці, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, заборонивши йому залишати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступної доби, та зобов`язати ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , наступні обов`язки:

- не відлучатися з міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виконання ухвали покласти на управління поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого групи слідчих у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладення згаданих обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України визначити до 04 серпня 2019 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/3699/2019 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_9 Доповідач: ОСОБА_1