В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.08.2019 Справа №607/19662/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000308 від 14 травня 2018 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чоп Закарпатської області, українки, громадянина України, одруженої, непрацюючої, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , проживаючої в АДРЕСА_2 , раніше судимої:

-15 березня 1996 року Галицьким районним судом м. Львів за ч.2 ст.142, ст.44 КК України (в редакції закону 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

-14 червня 2002 року Ужгородським міським судом Закарпатської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

-08 листопада 2007 року Франківським районним судом м. Львів за ч.4 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

-30 травня 2013 року Ужгородським міським судом Закарпатської області за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за участю

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_4 , 13 травня 2018 року близько 20.30 год. перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме у кімнаті АДРЕСА_3 , в ході спільного розпивання спиртних напоїв, на ґрунті виниклого побутового конфлікту, маючи на меті спричинення останньому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, завдала ножем один удар в область грудної клітки ОСОБА_7 , внаслідок чого умисно спричинила останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення з пошкодженням та значною за розмірами гематомою середньої частки легені, яка супроводжувалась явищами гемотораксу - накопиченням крові в плевральній порожнині, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таке, що було небезпечне для життя в момент заподіяння (п.п. 2.1.2, 2.1.3 «й» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, визнала частково і вказала, що 12 травня 2018 року біля залізно-дорожнього вокзалу м. Тернополя вона познайомилась з потерпілим ОСОБА_7 , який пригостив її пивом в одному із кафе та запропонував їй піти до нього додому та мешкати з ним, на що вона відповіла що подумає, після чого того дня вони більше не бачились. На наступний день, 13 травня 2018 року вона знову випадково біля залізно-дорожнього вокзалу м. Тернополя зустріла потерпілого, який пригостив в одному із кафе їжею та алкоголем та знову запропонував іти до нього співмешкати. Так як в неї не було на той час жодних стосунків, втратою документів та відсутністю грошових коштів, вона погодилась на пропозицію ОСОБА_7 , однак з умовою що тиждень часу між ним не буде жодних інтимних стосунків, оскільки вона хоче придивитись до нього, як до людини. На її умову потерпілий також погодився та вони разом поїхали до нього додому на АДРЕСА_4 . Вони разом придбали пляшку горілки, вона зготувала їжу з продуктів, які були в холодильнику в квартирі, після чого стали розпивати вказану пляшку алкогольного напою на кухні. Також до них в квартиру приходив чоловік на ім`я « ОСОБА_9 », який разом із ними вживав алкогольні напої. Через деякий час вона з кухні пішла в іншу кімнату відпочити, оскільки тривалий час перед цим не спала, а потерпілий з ОСОБА_10 продовжили розпивати спиртне. В подальшому до неї в кімнату зайшов ОСОБА_7 , приліг на ліжко до неї та почав приставати до неї, на що вона йому відповіла відмовою, відштовхнула та нагадала про її умови щодо спільного проживання. На вказане він встав з ліжка та зачинив двері. Злякавшись що він не відступить від свого задуму та знаючи, що він « ОСОБА_11 » вона, перебуваючи в легкій степені алкогольного сп`яніння, на кухні взяла ніж для того щоб захиститись та пішла назад в кімнату до ліжка. Вона не пам`ятає, чи прилягла чи присіла на ліжко, після чого до неї знову підійшов потерпілий та знову почав до неї приставати, не бачучи що в руці в неї знаходиться ніж. На це вона, не думаючи ні про що, підняла праву руку в якій був ніж і ненавмисно вдарила ним в тіло потерпілого, куди саме не пам`ятає, після чого ніж залишився в неї в руці. Можливо він сам напоровся на цей ніж. Цей удар вона нанесла для того, що потерпілий заспокоївся. Після цього вона нерозуміючи що накоїла лягла спати, оскільки була дуже втомлена, а ОСОБА_7 кудись пішов. Через деякий час її розбудили працівники поліції, однак вона відмовилась давати пояснення, оскільки їй було дуже погано. Вважає, що в її діях відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України та її дії слід кваліфікувати за ст. 128 КК України та суворо не карати.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченою ОСОБА_4 , її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України повністю доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами, що були предметом дослідження під час судового розгляду.

Поясненнями потерпілого ОСОБА_7 допитаного в судовому засіданні, який пояснив що він проживає в гуртожитку по АДРЕСА_5 . Його кімната розподілена на дві частини, в одній з яких від облаштував кухню, а в іншій спальню. 13 травня 2018 року після Богослужіння в Катедральному Соборі м. Тернополя він біля залізно-дорожнього вокзалу зустрів візуально раніше йому знайому ОСОБА_4 , яка перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння запитала його, чи може він пригостити її алкоголем. На її прохання він в одному із кафе придбав алкоголь, який вони вжили разом. Після цього вони вирішили разом продовжити вживати алкогольні напої, на що він запропонував їй проїхати до нього додому, на що обвинувачена погодилась. По дорозі він купив бутилку горілки та вдома він також приготував їжу. Разом вони вживали вказане спиртне на кухні в його кімнаті. Можливо під час спільного споживання горілки в цей час також до нього в кімнату заходив хтось ще інший, якого він також пригощав алкоголем, однак він цього не пам`ятає. Під вечір, з врахуванням того що на наступний день йому було потрібно було іти на роботу, він на кухні, коли ОСОБА_4 сиділа за столом, попросив її покинути його кімнату та почав піднімати її за плечі, оскільки хотів лягати спати. На що вона йому відмовила, що не піде з його кімнати. Він сів біля неї та почав просити, щоб та ішла додому. На вказане вона без будь-яких слів умисно нанесла йому удар кухонним ножем в грудну клітку та його витягнула. Після цього він вийшов з кімнати на загальну кухню гуртожитку де втратив свідомість. Зазначає, що не пропонував ОСОБА_4 вступити з ним в статевий зв`язок та до останньої не чіплявся та вважає, що таким чином вона намагається уникнути кримінальної відповідальності. Нанесення йому тілесних ушкоджень відбулось саме на кухні за столом, а не в спальні де знаходиться ліжко, як про це неправдиво зазначає обвинувачена. Також зазначив, що в ході судового розгляду, обвинувачена перебуваючи в СІЗО м. Чорткова неодноразово телефонувала йому та просила змінити покази. Шкоду завдану кримінальним правопорушенням ОСОБА_4 не відшкодувала. Просить її суворо не карати.

Поясненнями свідка ОСОБА_12 допитаної в судовому засіданні, яка показала, що вона проживає в гуртожитку по АДРЕСА_6 . ОСОБА_7 є її сусідом по гуртожитку. 13 травня 2018 року вечером вона разом із ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які також проживають в гуртожитку готували вечерю на загальній кухні. В цей час на кухню зайшов потерпілий, сказав що «вона» його підрізала та попросив викликати швидку допомогу, після чого втратив свідомість. Вони викликали швидку допомогу та поліцію. Коли вони зайшли з працівниками поліції в кімнату ОСОБА_7 , там було багато крові на підлозі. Обвинувачена ОСОБА_4 лежала на ліжку та її розбудили працівники поліції. На столі вона бачила пляшку горілки, слідів боротьби видно не було.

Поясненнями свідка ОСОБА_15 допитаного в судовому засіданні, який показав, що він проживає в квартирі АДРЕСА_7 . Вказав, що обвинувачена протягом певного часу проживала в іншій квартирі даного будинку, поверхом нижче із сусідом на ім`я ОСОБА_16 .

Поясненнями допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_17 , яка суду пояснила, що працює завідуючим відділу СМЕ потерпілих, обвинувачених та інших осіб, лікарем судово-медичним експертом ТОБСМЕ, та проводила експертизу за медичними документами на імя ОСОБА_7 . Висновки проведеної нею експертизи повністю підтверджує. Утворення відмічених в ОСОБА_7 ушкоджень в результаті нанесення удару ножем не виключається, однак вказати на механізм ушкодження та чи це був удар чи потерпілий сам напоровся на ніж вона вказати не може.

Також винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України доведена оголошеними та проаналізованими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження:

- заявою ОСОБА_7 від 14 травня 2018 року, згідно якої він просить притягнути до кримінальної відповідальності жінку на ім`я « ОСОБА_18 », яка 13 травня 2018 року близько 19.00 год. перебуваючи в приміщенні його квартири, що за адресою АДРЕСА_4 , спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді різаної рани грудей з права.

(а.м.к.п. 139);

- висновками експерта №349 від 13.06.2018 року, №329 від 01.06.2018 року, №139 від 22.06.2018 року судово-медичної експертизи, згідно яких при судово-медичній експертизі тампонів змивів з рук ОСОБА_4 , здійснених 14 травня 2018 року в приміщенні Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, знайдено епітеліальні клітини особи, статеву належність якої встановити не вдалось через деструктивні зміни в ядрах. Серологічно в об.1 визначено антигени А і Н, в об.2 антиген Н системи АВ0.

З висновків експерта №329 та 349 відомо, що кров ОСОБА_4 належить до групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти А та анти В, кров ОСОБА_7 до групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти В ізосерологічної системи АВ0. Реакцією абсорбції-елюції в крові ОСОБА_7 визначено супутній антиген Н системи АВ0.

На підставі отриманих результатів, з врахуванням груп крові зазначених в ухвалі осіб, не виключається походження антигену Н за рахунок власних клітин самої ОСОБА_4 . Не властивий їй антиген А, який виявлений в об.1 може походити за рахунок клітин ОСОБА_7 , або іншої особи носія антигену А системи АВ0.

(а.м.к.п. 126-127, 135-136, 137-138);

- висновком експерта № 854 від 26 липня 2018 року судово - медичної експертизи, згідно якого за даними медичної карти № 02/04996 стаціонарного хворого, при госпіталізації ОСОБА_7 13 травня 2018 року у відділення анестезіології та інтенсивної терапії Тернопільської університетської лікарні, у нього було діагностовано травму правої половини грудної клітки у вигляді проникаючого поранення ("рана по середній паховій лінії в V міжреберї справа", в інших записах - "по передній поверхні справа в III міжребер`ї по середньо-ключичній лінії рана") з пошкодженням та значною за розмірами гематомою середньої частки легені, яка супроводжувалась явищами гемотораксу - накопиченням крові в плевральній порожнині. З приводу вказаної травми 13.05.2018 проведено оперативне втручання Палення середньої частки правої легені та дренування плевральної порожнини; 25.05.2018 - « проведено пункцію (прокол) плевральної порожнини та отримано "40 мл. серозно-геморагічного вмісту. Описана у ОСОБА_7 травма грудної клітки, зважаючи на відмічені в медичній карті характер та властивості рани ("різана", "проникає в плевральну порожнину") і посилання на її ножове походження та відомості про виконання оперативних втручань, утворилась від колючо-ріжучої дії гострого предмета незадовго до його поступлення у лікувальний заклад. Утворення відмічених у ОСОБА_7 ушкоджень за наведених в ухвалі обставин події 13 травня 2018 року, а саме, в результаті нанесення удару ножем, не виключається. Встановлена у ОСОБА_7 травма грудної клітки належить до тяжких тілесних ужкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння - п. п. 2.1.2, 2.1.3 (й) "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України, Київ, 1995).

(а.м.к.п. 128-131);

Окрім цього прокурором надано у судовому засіданні протокол огляду місця події від 13 травня 2018, проведеного у приміщенні кімнати потерпілого ОСОБА_7 , що за адресою: кімната АДРЕСА_3 . Вказана слідча (розшукова) дія проводилася за участю власника майна ОСОБА_19 на підставі ЄО №15035 від 13 травня 2018 року зареєстрованого в Тернопільському ВП ГУНП в Тернопільській області.

В ході вказаного огляду місця події було залучено понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Будучи допитаною в судовому засіданні як свідок, ОСОБА_13 показала, що під час огляду місця події в кімнату гуртожитку не заходила, а стояла в дверях та нічого не бачила, протокол підписала не читаючи та чи відповідає викладене в ньому дійсності підтвердити не може. Інший понятий ОСОБА_14 показала, що була понятою, протокол підписала не читаючи та чи відповідає викладене в ньому дійсності підтвердити не може. За таких обставин в порушення вимог ст. 223 КПК України при проведенні огляду місця події житлового приміщення не було належно залучено двох понятих, а тому протокол огляду місця події слід визнати недопустимим доказом в розумінні ст. 87 КПК України. Також, враховуючи похідний характер висновків експертів, складених на підставі згаданих недопустимих доказів, а саме: висновок експерта № 350 від 06 липня 2018 року (експертиза речових доказів вилучених в ході огляду місця події: марлеві тампони зі змивами та простирадла, куртка ОСОБА_20 ), висновок експерта № 148 від 09 липня 2018 року (судово-медична експертиза речового доказу вилученого в ході огляду місця події: ніж), суд також визнає їх недопустимими доказами.

При цьому судом критично оцінюється версія обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника про відсутність умислу на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 (випадкове заподіяння чи інерційне «натикання» потерпілого на ніж), у зв`язку із чим її дії підлягають кваліфікації за ст.128 КК України.
Так, обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 121 КК України є наявність вини особи у формі прямого чи непрямого умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Тобто особа повинна передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати настання цих наслідків (непрямий умисел). При цьому питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Так, умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується протиправним посяганням на здоров`я іншої людини, шкідливими наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, встановлення причинного зв`язку між зазначеним діянням та наслідками.

Кримінальна відповідальність за необережне тілесне ушкодження (стаття 128 КК України) настає за наявності таких самих елементів об`єктивної сторони, як і складу злочину, передбаченого статтею 121 КК України, за умови, якщо були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, а за суб`єктивною стороною цей злочин проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Розмежування умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (частина перша статті 121 КК України) і необережного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (стаття 128 КК України) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Окрім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

З встановлених судом обставин справи вбачається, що ОСОБА_4 на запрошення потерпілого ОСОБА_7 прибула до місця проживання останнього, де разом продовжили споживати алкогольні напої. По проходженню значного часу та необхідністю відпочинку перед наступним робочим днем, потерпілий поставив вимогу перед обвинуваченою покинути приміщення його житла, що остання проігнорувала, а коли останній намагаючись підняти її за стола, попросив повторно покинути його кімнату в гуртожитку, на ґрунті виниклого конфліктуОСОБА_4 без будь-яких попереджень, умисно завдала потерпілому удару ножем, який взяла на столі, в область грудної клітки, що було раптовим і несподіваним для потерпілого. Завдане ушкодження потерпілому є проникаючим в плевральну порожнину грудної клітки та є небезпечним для життя в момент заподіяння.
Наведене у сукупності з очевидністю доводять те, що ОСОБА_4 усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачала їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та бажала їх настання, отже, діяла із прямим умислом на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, які фактично і заподіяла.
В той же час, суд при вирішенні питання про наявність умислу на спричинення ушкодження потерпілому бере до уваги спосіб вчинення кримінального правопорушення з огляду на той факт, що ОСОБА_4 була двічі раніше судимою за аналогічні злочини, які були поєднані із завданням ушкоджень потерпілим саме ножем.

Зазначені обставини вказують на наявність у діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого статтею 121 КК України, що виключають можливість кваліфікації цього діяння за ознаками необережного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження.

При цьому суд не бере до уваги пояснення обвинуваченої ОСОБА_4 , які також були наведені останньою в протоколі проведення слідчого експерименту від 24 липня 2018 року, про те що завдання тілесного ушкодження ОСОБА_7 мало місце не за столом на «кухні», а на ліжку в «спальні», а також що потерпілий намагався вступити з нею в статевий контакт, оскільки вони повністю спростовуються показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого, які під час досудового та судового слідства були послідовними та незмінними такими, що повністю узгоджуються із іншими матеріалами кримінального провадження оголошеними в судовому засіданні. Причин оговорити обвинувачену з його сторони суд не вбачає. Будь-яких даних на підтвердження наведеної позиції обвинуваченої судом не здобуто та сторонами не надано.

Натомість показання обвинуваченої ОСОБА_4 суд вважає такими, які направлені на введення суду в оману та зокрема перекваліфікації дій на ст.128 КК України.

Таким чином, проаналізувавши наведені обставини, суд, об`єктивно дослідивши та оцінивши всі зібрані та перевірені у судовому засіданні докази в їх повній сукупності, прийшов до переконання про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_20 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, її вік та стан здоров`я, посередню характеристику за місцем проживання, те що остання неодноразово раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини проти здоров`я особи, на шлях виправлення не встала та знову вчинила умисний тяжкий злочин, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Обставин які б пом`якшували покарання обвинуваченої суд не вбачає. До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин суд приходить до висновку, що з врахуванням відсутності обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, наявності обтяжуючої покарання обставини, відношення обвинуваченої ОСОБА_4 до вчиненого злочину, відсутності запевнення суду про щире розкаяння у вчиненому та вияву співчуття потерпілому, а тому виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 без ізоляції її від суспільства є неможливим. При цьому, суд бере до уваги те, що покарання є заходом примусу, від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами, а тому вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання за санкцією ч.1 ст.121 КК України - у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту її затримання, тобто з 14 травня 2018 року.

На підставі ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_4 необхідно зарахувати строк її попереднього ув`язнення з 14 травня 2018 року по дату ухвалення вироку включно, тобто по 12 серпня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Окрім цього суд вважає, що захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 слід продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 10 жовтня 2019 року.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2018 року накладено арешт на майно, яке було вилучено в ході огляду місця події в кімнаті АДРЕСА_8 , а саме одинадцять ножів, простирадло із накладенням речовини бурого кольору, чотири недопалки сигарет та куртку білого кольору, вилучену в ході затримання ОСОБА_4 , який суд вважає, слід скасувати, після набрання вироком законної сили.

Речові докази, які передані на зберігання у камеру зберігання речових доказів ГУНП в Тернопільській області, а саме:

- одинадцять ножів, простирадло із накладенням речовини бурого кольору, що були вилучені в ході огляду місця події в кімнаті № 57, будинку АДРЕСА_9 , - слід повернути потерпілому ОСОБА_7 ;

- чотири недопалки сигарет, два змиви речовини бурого кольору, що були вилучені в ході огляду місця події в кімнаті № 57, будинку АДРЕСА_9 - слід знищити;

- куртку білого кольору, вилучену в ході затримання ОСОБА_4 слід повернути ОСОБА_20

після вступу вироку в законну силу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити їй за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 5 (пяти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту її затримання, тобто з 14 травня 2018 року.

На підставі ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_4 зарахувати строк її попереднього ув`язнення з 14 травня 2018 року по дату ухвалення вироку включно, тобто по 12 серпня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 10 жовтня 2019 року.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2018 року на майно, яке було вилучено в ході огляду місця події в кімнаті АДРЕСА_8 , а саме одинадцять ножів, простирадло із накладенням речовини бурого кольору, чотири недопалки сигарет та куртку білого кольору, вилучену в ході затримання ОСОБА_4 .

Речові докази, які передані на зберігання у камеру зберігання речових доказів ГУНП в Тернопільській області, а саме:

- одинадцять ножів, простирадло із накладенням речовини бурого кольору, що були вилучені в ході огляду місця події в кімнаті № 57, будинку АДРЕСА_9 , - повернути потерпілому ОСОБА_7 ;

- чотири недопалки сигарет, два змиви речовини бурого кольору, що були вилучені в ході огляду місця події в кімнаті № 57, будинку АДРЕСА_9 - знищити;

- куртку білого кольору, вилучену в ході затримання ОСОБА_4 - повернути ОСОБА_20

після вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1