№695/1941/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження №0000428 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Черкаси, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше судимого:

18.03.2016 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 22.06.2016 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси на підставі ЗУ «Про амністію» у 2014 році. Скорочено частково невідбутий строк покарання. Звільнений по відбуттю строку покарання,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 , 16.10.2018 року близько 15 год. 00 хв., перебуваючи поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 , бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар головою в ділянку носу потерпілої, від чого остання впала на землю де в подальшому ОСОБА_7 правою ногою наніс їй близько 10-12 ударів по тулубу, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді забійної рани, синця верхньої губи, набряку м`яких тканин, синця голови, синця грудної клітки, садна правої гомілки, які згідно висновку судово-медичного експерта № 05-8-01/182 від 29.05.2019 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у скоєному злочині визнав і підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Потерпіла в судовому засіданні підтримала позицію сторони обвинувачення і просила застосувати до обвинуваченого покарання у виді штрафу.

Учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Відтак суд, пояснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, провів судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Суд, допитавши обвинуваченого, заслухавши думку потерпілої щодо міри покарання, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 доведена «поза розумним сумнівом» і знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину. Обставинами, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України є: рецедив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного спяніння.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
У своєму рішенні у справі «Орлов проти України» від 11.02.2016 року, Європейський суд з прав людини зазначив,що «… національні суди за жодних обставин не повинні дозволяти випадків, за яких завдання тілесних і моральних страждань залишатиметься безкарним. Це важливо для забезпечення громадської впевненості у принципі верховенства права і його підтримки, а також у попередженні будь-яких ознак толерантності органів влади до незаконних дій або співучасті у них».
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Злочин вчинений обвинуваченим є дійсно небезпечним, оскільки посягає на життя та здоров`я потерпілої особи. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання; досудову доповідь органу пробації; відношення обвинуваченого до вчиненого (щире каяття); ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії легких; особливості й обставини вчинення злочину: форму вини (прямий умисел), мотив і мету (неприязні стосунки), спосіб (нанесення ударів потерпілій), стадію вчинення (закінчений злочин), характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали ( легкі тілесні ушкодження); поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій (перебування у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення протиправних дій; активні дії, які полягали у сприянні слідству в розкритті злочину); особу обвинуваченого: який повністю визнав себе винним, на час вчинення злочину має непогашену судимість, за місцем проживання характеризується посередньо, у лікаря нарколога під наглядом не перебуває, а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Представником потерпілої подано цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 5000 грн.
Потерпіла та прокурор підтримали позовну заяву.
Обвинувачений визнав цивільний позов у повному обсязі.
ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
Судом встановлено: потерпілій ОСОБА_4 внаслідок протиправних дій обвинуваченого було спричинено легкі тілесні ушкодження, що підтверджується даними висновку судово-медичної експертизи. Отже остання зазнала не тільки фізичних страждань, а й моральних, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речові докази відсутні.

Відносно обвинуваченого не обирався запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

з а с у д и в:

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 ст. 125 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у сумі 850 /вісімсот п`ятдесят/ грн.).
Цивільний позов представника потерпілої задоволити у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду, завдану злочином, у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги учасниками процесу до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днівз дня проголошення вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1