Справа № 471/368/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Арбузинського районного суду Миколаївської області клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження № 0000423, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 вересня 2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України та ОСОБА_11 за ч.3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

На розгляді Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває вказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту із застосуванням засобу електронного контролю строком на 60 днів.

Своє звернення умотивував наявністю обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та ризиків, регламентованих ст. 177 КПК України, як то, переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, прокурор вказував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, усвідомлює можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі, у той час, як, постійного місця роботи не має.

Крім того, обвинувачений, перебуваючи на волі, може знищити чи сховати будь яку з викрадених речей, оскільки їх місцезнаходження під час досудового розслідування не встановлено.

З метою уникнення кримінальної відповідальності, на думку прокурора, ОСОБА_8 може негативно впливати на потерпілих і свідків шляхом залякування та погроз, у той час, як їхні об`єктивні показання мають важливе значення для провадження, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, позаяк, розуміє міру відповідальності за скоєне ним.

Прокурор, окрім цього, вказував на неможливість застосування щодо ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, у виді застави, поруки чи особистого зобов`язання, так як обвинувачений не працює, у нього відсутнє постійне джерело доходів, особи, які б поручилися за виконання ним обов`язків відсутні, а особисте зобов`язання не попередить наявних ризиків.

Позиція учасників провадження

Обвинувачений ОСОБА_8 заперечив проти вимог прокурора та пояснив суду, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не порушував, а тому підстав для його повторного обрання немає.

Захисник підтримав цю позицію і вказував на те, ОСОБА_8 з`являється кожним за викликом суду і дотримується належної процесуальної поведінки, незважаючи на те, що термін дії обраного йому запобіжного заходу закінчився.

Просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Мотиви, із яких виходив суд при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Суд, з`ясувавши позиції учасників судового провадження із даного питання, проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення для вирішення порушеного перед ним питання, обговоривши доцільність/недоцільність обрання такого виду запобіжного заходу на даний час, можливість/неможливість його зміни на більш м`який, керуючись законом, за своїм внутрішнім переконанням, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності і допустимості, і сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходив із такого.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Також, суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Зокрема, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Підставою ж для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст. 177 КПК України).

Водночас, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням ( ч.3 ст.132 КПК України).

Та як убачається із клопотання необхідність обрання запобіжного заходу прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 об`єктивно підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку із чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчинене діяння, може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити в сукупності всі обставини, із числа регламентованих п.п.1-12 ч.1 ст. 178 КПК України.

А тому, суд вважає за можливе перейти до питання оцінки обставин, вказаних стороною обвинувачення, як передумов, які слугують для застосування заходу забезпечення кримінального провадження на даному його етапі.

Зокрема, суд установив, що ухвалою слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 грудня 2018 року до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 96 050,00 грн. В подальшому строк дії цього запобіжного заходу було продовжено ухвалами слідчих суддів від 08 лютого 2019 року та від 07 березня 2019 року, спочатку без зміни розміру застави, а в подальшому із зменшенням її розміру до 38 420,00 грн. А ухвалою слідчого судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 25 квітня 2019 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобу електронного контролю та покладенням обов`язків, із числа передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, як то, утриматись від спілкування з потерпілим ОСОБА_12 , носити електронний засіб контролю цілодобово, прибувати за кожною вимогою до слідчого, слідчого судді або суду.

Отже, при застосуванні цього виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 було об`єктивно установлено дійсні ризики згідно кримінального процесуального закону, регламентовані п.п. 1, 2, 3 та 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які наразі є триваючими.

Стосовно ж наявності у сторони обвинувачення обгрунтованої підозри, то суд зважав на те, що відповідне поняття не визначене у національному законодавстві, але виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, суд бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Разом із тим, установивши підстави і передумови необхідності застосування заходу забзепечення кримінального провадження, суд не може погодитись доводами сторони обвинувачення в частині аргументації неможливості запобігання наявним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Зокрема, суд виходив із того, що відносно ОСОБА_8 вже був застосований запобіжний захід, дія якого наразі закінчилась. Проте, незважаючи на це, ОСОБА_8 продемонстрував прийнятну процесуальну поведінку, як то, не порушував умови утримання під домашнім арештом без поважних причин та зявлявся за кожним викликом до суду вже після закінчення строку дії відповіднох ухвали.

Таким чином, на даний час, суд вважає недостатнь вагомими доводи прокурора у частині недієвості інших, більш мяких запобіжних заходів у відношенні ОСОБА_8 .

Отже, суд приходить до висновку, що клопотання не містить чіткого і переконливого обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час.

Зокрема, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі визначені п.п.1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України, як то, вагомість наявних доказів щодо обставин, які досліджувались судом у контексті порушеного перед ним питання, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини і постійного місця проживання, репутацію і майновий стан, відсутність судимостей, дотримання умов застосування запобіжного заходу, вказують на те, що на даному етапі потреби судового провадження не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, як утримання під домашнім арештом.

Та відповідно до ч.3 ст. 176 КПК України суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

А як вказував суд вище, з урахуванням тривалості кримінального провадження у сукупності із допустимою процесуальною поведінкою ОСОБА_8 під час судового провадження, доводи прокурор про недієвість більш мяких запобіжних заходів вже не є достатніми, а тим більше, доведеними.

Та якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд вправі застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч.4 ст. 194 КПК України).

Таких обставин, суд, враховуючи, той факт, що стороною обвинувачення було доведено наявність ризиків, визначеного ст. 177 КПК України, та безумовної недоведеності, ураховуючи наведені судом доводи, факту того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти наявним ризикам, вважає за необхідне у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити та обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, які будуть пропорційними, помірними, та таким, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, тобто не суперечитимуть п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.) терміном е межах двох місяців, оскільки саме даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим судом ризикам та забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків.

З цих мотивів, керуючись керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-179, 193, 194, 369-372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_8 відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із зобов`язанням прибувати за кожною вимогою суду, у рамках даного кримінального провадження та у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на нього наступні обов`язки на строк до 13 листопада 2019 року :

1) не відлучатися із населеного пункту м. Одеса без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) здати при наявності на зберігання Доманівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Доманівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення, але заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

Суддя ОСОБА_1