Провадження № 1кп/201/1025/2019
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0002028 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-10.05.2019 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

09.08.2019 близько 16.00 годин ОСОБА_3 разом з невстановленою особою, перебуваючи на Південному мосту, що розташований на ж.м Перемога в м. Дніпро, побачив внизу на подвір`ї приватного будинку, що розташований по вул. Байкова, 40 газонокосарку марки AL-KO модель « Comfort 34E», яку вони визначили, як об`єкт свого злочинного посягання.

Далі ОСОБА_3 разом з іншою невстановленою особою близько 22.00 годин 09.08.2019 прибули на вул. Байкова, 40 у м. Дніпро, де, реалізуючи свій корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, перекинули через паркан заздалегідь взятий трос, ОСОБА_3 переліз через паркан, на подвір`ї приватного будинку зачепив трос за газонокосарку та після чого невстановлена особа витягла її на себе. Далі, коли викрадене майно вже перебувало за парканом будинку, ОСОБА_3 переліз через паркан будинку за допомогою тросу та покинув разом з іншою особою місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 3399 грн.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, відповідальність за який передбачена ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у інше сховище, вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та надав пояснення, які повністю відповідають обставинам викладеним в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого йому злочину доведено, однак дії ОСОБА_3 слід вірно кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у інше сховище, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно з огляду на наступне.

В кримінальному праві давно і чітко вироблена позиція про те, що до житла відноситься приміщення призначене для проживання людей, а також його складові частини де може зберігатись майно, за виключенням господарських приміщень не пов`язаних безпосередньо з житлом. Водночас сховищем визнається будь-яке місце, призначене для постійного чи тимчасового зберігання майна і має засоби охорони від доступу сторонніх осіб, зокрема, таких як огорожа.

Сторонами кримінального провадження не заперечувався той факт, що обвинувачений, проник на територію домоволодіння під АДРЕСА_2 і не проникав безпосередньо до будинку чи іншого приміщення, яке можливо було кваліфікувати як житло.

Таким чином кваліфікація дій, застосована прокурором в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину з проникненням у житло має бути уточнена як вчинення злочину з проникненням у сховище, що приведе у відповідність обставини злочину встановлені судом з формулюванням обвинувачення, яке визнано судом доведеним.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до тяжких, дані про особу обвинуваченого, який судимий і вчинив новий злочин під час іспитового строку, незадовго після призначення покарання за попереднім вироком, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 ,відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, встановленим під час розгляду кримінального провадження.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2019 до трьох років позбавлення волі, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання за ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання призначеного за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2019.

Питання про речові докази та судові витрати слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом часткового приєднання до призначеного цим вироком покарання, 1 місяця позбавлення волі невідбутого покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2019, визначивши остаточно до відбування три роки два місяці позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати у строк відбуття покарання перебування ОСОБА_3 під вартою з 15.08.2019 по день набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані з залученням експерта у розмірі 314 гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1