Номер провадження: 11-сс/813/1606/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 к,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, працюючого на посаді двірника у ЖКС «Вузовський», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
підозрюваного за ч.1 ст.121 КК України у кримінальному провадженні №0001577 внесеному до ЄРДР 17.07.2019 року,
встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2019 року було задоволено клопотання слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 та продовжено ОСОБА_8 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17.10.2019 року.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що прокурором в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні злочину та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: що підозрюваний ОСОБА_8 знаходячись на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, скоїти інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали.
Підозрюваний ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно нього запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні проводиться з порушенням КПК України та як наслідок - підозра відносно нього є необґрунтованою, а ризики недоведеними.
Щодо необґрунтованості підозри вказує, що його дії по відношенню до потерпілого є необхідною обороною та захистом його 15-тирічного сина; щодо ризиків зазначає, що він має міцні соціальні зв`язки, працевлаштований та є єдиним годувальником своєї сім`ї.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеності підозри відносно ОСОБА_8 , зазначає, що ризики, наведенні в клопотання слідчого є недоведеними та прокурором в судовому засіданні належним чином не обґрунтовані.
Так, захисник посилається на те, що слідчим суддею не враховано характеризуючих підозрюваного даних, зокрема: підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, мешкає з цивільною дружиною та своїми шістьма неповнолітніми дітьми, для яких він є єдиним годувальником, офіційно працевлаштований, провину свою визнає, сприяє слідству, та не має на меті уникати кримінальної відповідальності.
За наслідками розгляду апеляційної скарги захисник просив скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрати у відношенні підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи своїх апеляційних скарг та просили їх задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дойшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно частини 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 17.07.2019 року повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України (а.с. 6-8), санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що відповідно до ч.4 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.07.2019 року до підозрюваного ОСОБА_8 , застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Постановою керівника Одеської місцевої прокуратури №1 від 09.09.2019 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений до 17.10.2019 року.
09.09.2019 року слідчий СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області звернувся до Київського районного суду м. Одеси з клопотанням погодженим прокурором прокуратури Одеської області про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 мотивуючи клопотання неможливістю завершити досудове розслідування до закінчення строку тримання підозрюваного під вартою незмінністю заявлених у кримінальному провадженні ризиків та неможливістю запобігти їм шляхом застосування менш суворих запобіжних заходів.
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог Закону та Конвенції при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 .

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливістю запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину та заявлених у кримінальному провадженні ризиків уже встановлювалась слідчим суддею під час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку його дії.

Разом з тим, в апеляційній скарзі підозрюваний стверджує про відсутність обґрунтованої підозри щодо нього у вчиненні інкримінованого йому злочину, ці твердження апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

На думку апеляційного суду, обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, на даній стадії досудового розслідування підтверджується зібраними по справі доказами, які долучені до клопотання, зокрема: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілої ОСОБА_10 , від 17.07.2019 року; протокол огляду місця події від 17.07.2019 року за адресою: м. Одеса вул. М. Малиновського 61; протокол огляду місця події від 17.07.2019 року в АДРЕСА_2 ; протокол допиту потерпілої ОСОБА_10 від 17.07.2019 року; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 17.07.2019 року; протоколом впізнання особи за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_10 від 17.07.2019 року та протоколом впізнання за участю свідка ОСОБА_11 від 17.07.2019 року.
Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 оголошено про підозру, та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому діянь, а тому доводи підозрюваного та його захисника в частині відсутності обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає безпідставними.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.
З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 не одружений, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.
Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочини.
Також у кримінальному провадженні існує ризик того, що перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_8 матиме змогу незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Таким чином, прокурором доведена наявність та незмінність у кримінальному провадженні заявлених ризиків, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційних скарг підозрюваного та його захисника в цій частині колегія суддів визнає необґрунтованими.
Апеляційний суд відхиляє доводи апелянтів щодо наявності у нього дітей, оскільки вони не підтверджені належними доказами. Будь яких інших доводів на спростування встановлених апеляційним судом обставин стороною захисту не надано.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, а застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки він не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу врахував усі обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 КПК України, а також вірно оцінив неможливість завершення досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати низку слідчих та процесуальних дій, а саме: провести комплексну стаціонарну психолого-психіатрічну експертизу, висновок якої на даний час не отримано, не виконано вимоги ст.290 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного за ч.1 ст.121 КК України у кримінальному провадженні № 0001577 внесеному до ЄРДР 17.07.2019 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4