Справа № 513/1077/18
Провадження № 1-кп/513/12/19
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2019 року
Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

перекладача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт Сарата кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000290 від 24 липня 2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Миколаївка Тарутинського району Одеської області, зареєстрованого та мешканця будинку АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, працюючого робітником господарства "Фрумушика-Нова", з неповною середньою освітою, не судимого в силу ст. 89 КК України,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Досудовим слідством встановлено, що 22 липня 2018 року приблизно о 10 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи у верандному приміщенні домоволодіння АДРЕСА_2 , у ході раптово виниклого умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, скориставшись відсутністю господаря будинку ОСОБА_4 , таємно, умисно, незаконно вилучив, перемістивши без заведення двигуна за межі подвір`я будинку, належний ОСОБА_4 двоколісний транспортний засіб - мотоцикл марки «Sabur», без державного номерного знаку, червоного кольору, вартістю 8165 гривень, тим самим незаконно заволодів ним, після чого розпорядився викраденим транспортним засобом на власний розсуд.
Тож, судом встановлено, що органами досудового слідства правильно кваліфіковані дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 289 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом.
Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому засіданні свою вину визнав та підтримав обставини, викладені в обвинувальному акті.
Враховуючи, що між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 на стадії у підготовчому засіданні до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, а саме 12 березня 2019 року була укладена угода про примирення, за якою обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою вину у вчиненому злочині за вказаних в обвинувальному акті обставин, щиро розкаявся, між сторонами була досягнута домовленість про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з іспитовим строком - суд розглянув справу відповідно до положень ст.ст. 473, 474 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Суд, у відповідності до ч. 1 ст. 473 КПК України та ч.ч. 5,7 ст. 474 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_5 та потерпілому ОСОБА_4 їх права та наслідки укладення та затвердження угоди, переконався у добровільності укладення угоди і що угода не є наслідком насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.
Обвинувачений ОСОБА_5 , як і потерпілий ОСОБА_4 заявили, що вони повністю розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України та просили суд затвердити зазначену угоду про примирення.
Прокурор не заперечував проти затвердження зазначеної вище угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
В ході перевірки відповідності зазначеної угоди вимогам КПК України судом встановлено, що її умови не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені сторонами, вид та міра покарання відповідають нормам кримінального законодавства, а також ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
За таких обставин, суд вважає необхідним зазначену вище угоду про примирення затвердити, а обвинуваченого ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Долю речових доказів у справі необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Щодо процесуальних витрат, суд дійшов наступного висновку.
Частиною 1 статті 119 КПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.
Оскільки, обвинувачений ОСОБА_5 ніде не працює, не має власного доходу, виявляє ознаки «легкої розумової відсталості з мінімальними поведінковими розладами» згідно висновку судово-психіатричних експертів №411 від 22 жовтня 2018 року, суд дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_5 від оплати процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта при проведенні експертиз .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 370, 371, 373, 374, 376, 468, 469, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення, укладену 12 березня 2019 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000290 від 24 липня 2018 року.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України і призначити покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від вібування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В силу положень ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 12 березня 2019 року.
Речові докази по справі, а саме : транспортний засіб (мотоцикл) марки «Sabur», червоного кольору без державного реєстраційного номеру вважати повернутим власнику ОСОБА_4 .
Звільнити ОСОБА_5 від оплати процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта при проведенні судово-автотоварознавчої експертизи.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Копію вироку обвинуваченому та прокурору вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1