Номер провадження: 11-кп/813/408/19
Номер справи місцевого суду: 520/6246/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.01.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з ДУ «Південна виправна колонія №51» апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2017 року про приведення у відповідність із законодавством України вироку Октябрьського районного суду м.Липецька Російської Федерації від 10 червня 2016 року відносно

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого за ч.3 ст.30, ч.5 ст. 228.1 КК Російської Федерації до 8 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2017 року було задоволено клопотання Міністерства Юстиції України та вирок Октябрьського районного суду м. Липецька Російської Федерації від 10 червня 2016 року, яким ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за ч.3 ст.30, ч.5 ст. 228.1 КК РФ до 8 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму приведений у відповідність із законодавством України та ОСОБА_7 вважається засудженим за ч.2 ст.15, ч.3 ст. 307 КК України до 8 років позбавлення волі, з утриманням в кримінально-виконавчій установі визначеній органами, які відають виконанням покарання.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з 10 червня 2016 року.
В строку відбування покарання зарахований строк тримання під вартою ОСОБА_7 .
До строку відбування покарання засудженому ОСОБА_7 зараховано період з 19 липня 2015 року по 09 червня 2016 року включно.
У наданні дозволу на виконання вироку Октябрьського районного суду м. Липецька Російської Федерації від 10 червня 2016 року в частині стягнення процесуальних витрат в сумі 7150 рублів відмовлено.
Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що ОСОБА_7 є громадянином України, вирок суду Російської Федерації, яким він був засуджений набрав законної сили, строк покарання який має відбувати засуджений складає більше шести місяців, а сам засуджений був згоден на передачу в Україну.
Крім того, судом встановлено, що діяння, передбачене ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ, за вчинення якого засуджено ОСОБА_7 , згідно кримінального законодавства України є злочином, передбаченим ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України за кваліфікуючими ознаками замах на незаконний збут наркотичних засобів в особливо великих розмірах, вчинений за попередньою змовою групою осіб, який карається позбавленням волі на строк від 9 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити ухвалу суду, привести вирок Октябрьського районного суду м. Липецька Російської Федерації від 10 червня 2016 рокуу відповідність із законодавством України про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.15 ч.3 ст.307 КК України та з урахуванням вимог статей 66, 68, 69-1 КК України призначити йому остаточне покарання в розмірі 2/3 від 8 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь головуючого судді, засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Передача громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для відбування покарання в України та порядок приведення вироку іноземного суду у відповідність із законодавством України передбачена главою 46 КПК України та Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року.

Відповідно до Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, яка набрала чинності для України з 01 січня 1996 року, передбачено можливість передачі особи, засудженої на території однієї держави, на територію іншої держави, відповідно до положень цієї Конвенції, для відбування призначеного їй покарання (стаття 2) шляхом продовження виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10 або визнання вироку з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і, таким чином, заміни міри покарання, призначеної в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 цієї Конвенції.

Вироком Октябрьського районного суду м.Липецька Російської Федерації від 10 червня 2016 року ОСОБА_7 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.30 ч.5 ст. 228.1 Кримінального Кодексу РФ, та йому було призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з відбуттям покарання в виправній колонії суворого режиму.

Частино 3 ст.609 КПК України передбачено, що в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України Міністерство юстиції України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду у відповідність із законодавством України.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2017 року було задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації від 10 червня 2016 року відносно ОСОБА_9 .

Частиною 3 ст.307 КК України передбачена відповідальність, зокрема, за дії щодо незаконного виробництва, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб тощо, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах.

Октябрьський районний суд м.Липецька Російської Федерації кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.3 ст.30 ч.5.ст.228.1 Кримінального Кодексу РФ, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі, при цьому злочин не був доведений до кінця з причин, що не залежали від цієї особи.

Відповідно до ч.3 ст.610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає, серед іншого, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

Порядок визначення строку позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави передбачений положеннями ч.4 ст.610 КК України, згідно якої при визначенні строку покарання у вигляді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку іноземної держави суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім окремих випадків.

Відповідно до положень ч.4 ст.610 КК України іншого порядку визначення строку позбавлення волі суд дотримується в разі, якщо призначений судом іноземної держави строк є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений кримінальним законом України за таке правопорушення, та в разі, якщо призначений судом іноземної держави строк є більшим, ніж максимальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення.

Санкцією ч.3 ст.307 КК України встановлено покарання до винних осіб у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Згідно оскаржуваної ухвали Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_7 вважається засудженим за ч.2 ст.15 ч.3 ст.307 КК України (замах на злочин).

Відповідно до ч.3 ст.68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Оскільки санкція ч.3 ст.307 КК України передбачає максимальне покарання у виді 12 років позбавлення волі, то за закінчений замах на вчинення вказаного злочину, судом може призначено покарання не більше 8 років позбавлення волі (2/3 від 12 = 8)

Таким чином, постановляючи оскаржувану ухвалу про приведення із законодавством України вироку відносно ОСОБА_7 , суд першої інстанції, керуючись приписами ч.4 ст.610 КПК України, дотримався тривалості призначеного судом РФ покарання у виді 8 років позбавлення волі, яке відповідає межам санкції ч.2 ст.15 ч.3 ст.307 КК України з урахуванням положень ст.68 КК України.

Крім того, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції при призначенні остаточного покарання не врахував всі статті кримінального закону, які значно зменшують строк призначеного покарання, зокрема не врахував положення ст.69-1 КК України відповідно до якої за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливої частини цього Кодексу.

Апеляційний суд наголошує, що під час розгляду питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України суд не уповноважений повторно переглядати пом`якшуючі обставини, які були встановлені під час ухвалення вироку, який не теперішній час набрав законної сили.

Враховуючи викладені обставини апеляційний суд вважає апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Згідно з п.1 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд має право залишити вирок ухвалу без змін

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532, 609, 610 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволені апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 .

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2017 року про приведення у відповідність із законодавством України вироку Октябрьського районного суду м.Липецька Російської Федерації від 10 червня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4