Справа № 442/436/19
Провадження № 1-кп/442/135/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі кримінальне провадження № 0002256 від 27.10.2018 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрия Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого 10.12.2018 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 850 грн штрафу,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
сторони та учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в :
Згідно обвинувального акту, що надійшов до суду, ОСОБА_3 26.10.2018 приблизно о 22 год. 15 хв. за попередньою змовою з неповнолітньою особою, яка досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність та матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження № 00000085 від 15.01.2019, перебуваючи поблизу будинку № 51 на вул. М. Грушевського в м. Дрогобичі, діючи з єдиним умислом на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, розподіливши між собою ролі, відповідно до яких неповнолітня особа спостерігала за навколишньою обстановкою, щоб у разі необхідності повідомити про небезпеку, а ОСОБА_3 в цей час без застосування фізичного насильства шляхом ривка відкрито заволодів сумочкою ОСОБА_6 вартістю 300 грн, в якій знаходився мобільний телефон марки „Lenovo P70 вартістю 2 500 грн, дві платіжні картки „Альфа-банку за № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , платіжні картки „Ощадбанку № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , готівкові кошти в сумі 20 грн та особисті документи потерпілої, а саме, паспорт громадянина України та пенсійне посвідчення, після чого з викраденим втекли з місця події, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2 820 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
16.01.2019 між прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , за письмової згоди потерпілої ОСОБА_6 на укладення угоди про визнання винуватості, та ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року 6 місяців іспитового строку, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджене в ній покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, в обсязі обвинувачення (підозри), дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди.
Захисник в судовому засіданні проти затвердження вказаної угоди про визнання винуватості не заперечував.
Потерпіла подала клопотання про розгляд кримінального провадження без її участі, жодних претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.
Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції ч. 2 ст. 186 КК України.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, та те, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК та КК України, а також враховуючи щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не знаходиться, за місцем проживання характеризується позитивно, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, а тому його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, а також за якою обвинуваченому належить призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року 6 місяців іспитового строку, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Судових витрат немає, запобіжний захід обвинуваченому під час досудового розслідування не обирався, а тому до вступу вироку в законну силу підстав для його обрання також немає.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 16.01.2019, укладену між прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за яким призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо засуджений протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.12.2018 на банківські картки „Альфабанк за № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , „Ощабанк за № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , на кожній з яких розташований напис „NATALIIA FRANKO, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_6 та жіночу сумочку чорного кольору.
Речові докази: банківські картки „Альфабанк за № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , „Ощабанк за № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , на кожній з яких розташований напис „NATALIIA FRANKO та жіночу сумочку чорного кольору повернути потерпілій ОСОБА_6 ; пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_6 , яке передане їй на зберігання, залишити у власності потерпілої ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1