Справа № 466/7742/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/642/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у дистанційному судовому провадженні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова

з участю секретаря ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника -адвоката ОСОБА_8

за апеляційною скаргою прокурора Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2018 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 27 липня 2015 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України КК України на п`ять років позбавлення волі.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 08 лютого 2016 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з 19 червня 2015 року по 13 жовтня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбуття ОСОБА_5 покарання 19 червня 2015 року; кінець строку відбуття покарання 25 лютого 2020 року.
Адміністрація державної установи «Личаківська виправна колонія №30» та спостережна комісія Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради звернулись до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком Личаківського районного суду м. Львова від 27 липня 2015 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2018 року у задоволенні спільного клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія №30» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 відмовлено.
На ухвалу суду прокурор Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити спільне клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія №30» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 . В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: ухвала винесена передчасно, без з`ясування усіх обставин, що повинні бути підставою для застосування умовно-дострокового звільнення. Судом не взято до уваги надані адміністрацією установи виконання покарань дані про те, що засуджений ОСОБА_5 сумлінно ставиться до праці; з червня 2016 року працевлаштований днювальним установи; упродовж відбування покарання допустив одне порушення режиму утримання яку відповідно до ч.14 ст. 134 КВК України погашено; упродовж відбування покарання засуджений ОСОБА_5 6 разів заохочувався правами начальника установи за сумлінне ставлення до праці та своїх обов`язків та за участь у роботах по благоустрою; згідно з відомостями атестацій (програма індивідуально-виховного впливу) засуджений довів своє виправлення. Окрім цього прокурор звертає увагу, що відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_5 , затвердженої 12.09.2018 заступником начальник ДУ «Личаківська ВК №30» засуджений у взаємовідносинах із засудженими не конфліктний, за характером спокійний, врівноважений, до виконання законних вимог персоналу установи ставиться сумлінно, реалізував програму диференційованого виховного впливу «Професія», у 2016 році закінчив Личаківський навчальний центр (№30) та здобув робітничу спеціальність «Кухар». На думку прокурора, суд ці обставини не дослідив і формально виніс ухвалу про відмову в задоволенні клопотання. Судом допущено неповноту судового розгляду; висновки щодо відсутності підстав для застосування умовно - дострокового звільнення є необ`єктивні, не відповідають наведеним вище обставинам й свідчать про порушення судом першої інстанції ст.ст. 409, 410, 411 КПК України.
При апеляційному розгляді засуджений ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні дистанційно, та його захисник ОСОБА_8 апеляційну скаргу прокурора підтримали та вважають, що засудженого ОСОБА_5 слід звільнити умовно-достроково від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Прокурор ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній мотиви.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_5 та його захисника, думку прокурора, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
При розгляді справи суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а висновки суду, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, що відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст. 409 КПК України тягне за собою скасування судового рішення.
Відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_5 притягався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став і знову вчинив тяжкий злочин, за який на даний час відбуває покарання.
Однак висновки суду не ґрунтуються на вимогах закону.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, може бути застосоване до засудженого після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, якщо він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
На даний час ОСОБА_5 відбув більше двох третин строку покарання, призначеного вироком Личаківського районного суду м. Львова від 27 липня 2015 року.
З матеріалів клопотання вбачається, що за весь час відбування покарання ОСОБА_5 вимоги встановленого порядку виконання покарання дотримував, допустив лише одне порушення режиму утримання, яке відповідно до ч.14 ст. 134 КВК України погашено, 6 разів заохочувався за сумлінне ставлення до праці та своїх обов`язків та за участь у роботах по благоустрою, у взаємовідносинах із засудженими не конфліктний, за характером спокійний, врівноважений, до виконання законних вимог персоналу установи ставиться сумлінно, реалізував програму диференційованого виховного впливу «Професія», у 2016 році закінчив Личаківський навчальний центр (№30) та здобув робітничу спеціальність «Кухар».
З врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що поведінка ОСОБА_5 , яка за весь час відбування покарання є сумлінною, а також його участь у суспільно-корисній праці з благоустрою установи доводять виправлення засудженого.
Не є обставиною, яка виключає можливість умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, те, що ОСОБА_5 раніше притягався до кримінальної відповідальності і знову вчинив тяжкий злочин.
Тяжкість вчиненого злочину (на що покликався суд першої інстанції) уже враховані законодавцем при визначенні мінімально необхідної частини строку, після відбуття якої можливе застосування умовно-дострокового звільнення, в даному випадку це фактичне відбуття засудженим не менше двох третин строку призначеного покарання (п.2 ч.3 ст. 81 КК України).
Колегія суддів враховує також особу засудженого, його вік, незначний строк, який залишився до закінчення відбуття засудженим покарання.
З огляду на викладене колегія суддів вважає апеляційну скаргу обґрунтованою та дійшла висновку про наявність законних підстав для застосування положень ст. 81 КК України та умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, як такому, що відбув не менше двох третин строку призначеного судом покарання та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Оскільки суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність й не застосував положення ст. 81 КК України, які підлягали застосуванню, а висновки суду, викладені в ухвалі суду, не відповідають фактичним обставинам провадження, судове рішення слід скасувати, клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 задовольнити та звільнити засудженого умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання, що становить 1 рік 28 днів.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, ст. 81 КК України колегія суддів
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2018 року про відмову в задоволенні спільного клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія №30» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 скасувати.
Клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія №30» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 задовольнити.
Звільнити засудженого ОСОБА_5 умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Личаківського районного суду м. Львова від 27 липня 2015 року на строк 1 рік 28 днів.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4