Справа № 539/2868/15-к
Провадження № 1-кп/539/182/2019
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2019 року Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області
в складі : головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю : прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілих ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 175 КК України,
На підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про повернення прокурору обвинувального акту, мотивоване тим, що згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу. Згідно з положеннями ст. 480 КПК України, встановлено особливий порядок кримінального провадження, зокрема для депутата місцевої ради. Так, згідно з ч.1 ст.481 КПК України, письмове повідомлення про підозру здійснюється депутату місцевої ради - Генеральним прокурором, його заступником, керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень. Відповідно до ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування. Так, реєстр матеріалів досудового розслідування, як процесуальний документ фіксування кримінального провадження є інформаційним додатком до обвинувального акту, який містить відомості про рух утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити повний опис усіх без виключення дій і прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування. Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Так, в реєстрі складеному у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 не зазначено процесуальне рішення, яке полягало в складанні обвинувального акту.
Потерпіла ОСОБА_5 при вирішенні клопотання прокурора покладалася на розсуд суду.
Представник потерпілих ОСОБА_6 не заперечував щодо задоволенні клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки вважав, що він підлягає виправданню у даному кримінальному провадженні, згідно заявленого клопотання від 01.03.2019 року прохав суд закрити дане кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2, ч.3 ст. 284 КПК України.
Захисник ОСОБА_4 заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора, вважає, що згідно ст. 314 КПК України необхідно по справі призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
З`ясувавши думку учасників судового провадження, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вимоги до обвинувального акту і реєстрів матеріалів досудового розслідування зазначені у ст. 291 КПК України.
Так, відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.
Відповідно до ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Реєстр матеріалів досудового розслідування, як процесуальний документ фіксування кримінального провадження є інформаційним додатком до обвинувального акту, який містить відомості про рух утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити повний опис усіх без виключення дій і прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Разом із тим, у реєстрі, складеному у даному кримінальному провадженні про обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.175 КК України не зазначено процесуальне рішення, яке полягало в складанні обвинувального акту.
Крім цього, при вирішенні питання щодо повернення обвинувального акту прокурору, суд враховує, що ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 16 травня 2018 року вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 вересня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасовано та призначено новий судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 в суді першої інстанції.
Підставою для скасування вироку стало те, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення являвся депутатом виборчого округу №1 Засульської сільської ради шостого скликання, а тому, відповідно до положень розділу VI КПК України провадження стосовно даної категорії осіб повинно проводитися в особливому порядку.
Положеннями п.1 ч.1 ст.481 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру адвокату, депутату місцевої ради, депутату Верховної Ради Автономної Республіки Крим, сільському, селищному, міському голові здійснюється Генеральним прокурором, його заступником, керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень.
В порушення вимог зазначеної норми кримінального процесуального закону, письмова підозра депутату сільської ради ОСОБА_7 хоча і підписана прокурором Полтавської області, однак фактично була вручена старшим прокурором Лубенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_8 про що мається відповідна відмітка в повідомленні про підозру.
Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, згідно з положеннями ч.1 ст.412 КПК України, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Вказані вищезазначені порушення розцінені судом апеляційної інстанції як істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що залишилося поза увагою суду першої інстанції та перешкодило постановити йому законне рішення, а тому колегія суддів вважала за необхідне вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Згідно ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
П.22 ч.1 ст.3 КПК України передбачено, що суд першої інстанції це районний, районний у місті, міський та міськрайонний суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження.
У відповідності до ч.1 ст.30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
З вищезазначеного вбачається, що на суд покладена функція вирішення справи.
Відповідно до ст. 374 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в апеляційному порядку, є обов`язковими для органів дізнання і досудового слідства при додатковому розслідуванні і суду першої інстанції при повторному розгляді справи.
Разом із тим, сукупність вищезазначених обставин, а саме констатація судом апеляційної інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, допущених під час досудового розслідування та під час судового розгляду справи, які полягають в тому, що під час досудового розслідування ОСОБА_7 письмове повідомлення про підозру вручене не належним чином та неуповноваженою особою, необхідність у відповідності до ст. 374 КПК України при новому судовому розгляді в суді першої інстанції виконання вказівок суду апеляційної інстанції, свідчить про те, що при новому судовому розгляді справи суд не може жодним чином усунути допущені судом першої інстанції при винесенні вироку від 02.09.2016 року істотні порушення кримінального процесуального закону так як вказані порушення стосуються повідомлення про підозру, процесуальні дії щодо чого неможливі на стадії судового розгляду справи.
Тому суд вважає, що належним чином виконати вказівки суду апеляційної інстанції без повернення обвинувального акту прокурору не є можливим.
Що стосується самої функції розгляду справи при новому судовому розгляді в суді першої інстанції, то суд зазначає, то за вищезазначених обставин ще на підготовчому судовому засіданні до початку дослідження доказів обвинувачений заявив клопотання про його виправдання та закриття кримінального провадження.
Предметом судового розгляду є лише обвинувальний акт, який складено на підставі повідомлення про підозру з недоліками, про які зазначено в ухвалі апеляційного суду від 16.05.2018 року.
Чинним же КПК України не передбачено можливості усунення недоліків повідомлення про підозру в ході судового розгляду справи.
При цьому суд враховує, що суд апеляційної інстанції, встановивши істотні порушення вимог кримінального процесуального закону направив справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, а не прийняв остаточне рішення у справі.
На підставі викладеного, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст. ст. 110, 314-316, 369-372 КПК України,
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1