КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 14 лютого 2019 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на майно: автомобіль марки «BMW» моделі «Х1», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова WBAVN НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «BMW» моделі «Х1», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору; посвідчення водія НОМЕР_4 від 03.06.2014 року на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони користування та розпорядження будь-кому і будь-яким чином зазначеним майном.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 14 лютого 2019 року, постановити нову ухвалу про відмову в арешті майна.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що визнання вказаного майна речовим доказом протирічить вимогам ст. 98 КПК України, оскільки відповідно до вказаної норми закону речовим доказом є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі і предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Однак, слідчим і прокурором, на думку апелянта, таких доказів щодо вказаного майна не надано, а відтак відсутні правові підстави для арешту майна.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000245 від 12.01.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Постановою слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 від 12.01.2019 року вказане в клопотанні майно автомобіль марки «BMW» моделі «Х1», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова WBAVN НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «BMW» моделі «Х1», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору; посвідчення водія НОМЕР_4 від 03.06.2014 року на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано в кримінальному провадженні №0000245 від 12.01.2019 року речовим доказом.

14.01.2019 року слідчий СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна, а саме: автомобіля марки «BMW» моделі «Х1», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова WBAVN НОМЕР_2 ; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «BMW» моделі «Х1», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору; посвідчення водія НОМЕР_4 від 03.06.2014 року на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2019 року клопотання слідчого задоволено.

Згідно положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Враховуючи вище зазначені обставини, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для задоволення вказаного клопотання та накладення арешту на зазначене в ньому майно.
Посилання апелянта про недоведеність стороною обвинувачення відповідності арештованого майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, є, як вважає колегія суддів апеляційної інстанції, необґрунтованими, які спростовуються наданими на обґрунтування внесеного на розгляд клопотання матеріалами, зокрема постановою органу досудового розслідування про визнання вказаного у клопотанні майна речовим доказом у відкритому кримінальному провадженні.

Таким чином, з урахуванням вище наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Беручи до уваги викладене в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на майно: автомобіль марки «BMW» моделі «Х1», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова WBAVN НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «BMW» моделі «Х1», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору; посвідчення водія НОМЕР_4 від 03.06.2014 року на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони користування та розпорядження будь-кому і будь-яким чином зазначеним майном, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1607/2019 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1