№ 208/1566/15-к
№ 1-кп/207/19/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Кам`янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське кримінальне провадження № 0002555 за звинуваченням :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славута Хмельницької області , громадянина України , не працюючого , освіта середня спеціальна , одруженого , маючого на утриманні неповнолітню дитину , який мешкає по АДРЕСА_1 , раніше судимого :

1. 10 жовтня 2018 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 , ч. 3 ст. 152 , ч. 1 ст. 153 КК України 2001 року до 8 років 6 місяців позбавлення волі ;

за ч. 2 ст. 186 КК України 2001 року ,

В С Т А Н О В И В

21 листопада 2014 року приблизно о 18.00 годині ОСОБА_7 разом із особою , кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого , знаходячись на території міського парку відпочинку в м. Дніпродзержинську , помітили раніше незнайому їм неповнолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проходила повз розважальний атракціон «Американські гірки» . В цей момент у ОСОБА_7 та у особи , кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого виник спільний умисел на відкрите , із корисливого мотиву , викрадення будь-якого майна , яке знаходилось у неповнолітньої ОСОБА_5 , та мало майнову цінність . Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел , направлений на відкрите викрадення майна у неповнолітньої ОСОБА_5 , діючи спільно , умисно , згідно заздалегідь обумовленого плану , ОСОБА_7 та особа , кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого , спираючись на підтримку одне одного , цілковито усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння , з метою отримання можливості відкритого викрадення майна , що перебувало у неповнолітньої ОСОБА_5 , підійшли до останньої , тим самим скоротивши відстань між собою та ОСОБА_5 . В цей момент , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел , особа , кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого , діючи спільно , згідно заздалегідь обумовленого плану , спираючись на підтримку ОСОБА_7 , який знаходився поряд , передпліччям однієї руки придавив потерпілу ззаду , а іншою рукою закрив рот неповнолітньої ОСОБА_5 , тобто застосував до останньої насилля , що не є небезпечним для її життя та здоров`я , таким чином подавивши волю останньої до спротиву . Продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел , особа , кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого однією рукою тримаючи неповнолітню ОСОБА_5 , іншою рукою дістав із правової зовнішньої кишені куртки неповнолітньої ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 500 гривень , а з лівої внутрішньої кишені зазначеної куртки - мобільний телефон «Lenovo S820» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 900 гривень , в якому знаходились сім-картки НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , які матеріальної цінності не мають , і перебували у тимчасовому користуванні неповнолітньої ОСОБА_5 , та які належать її матері ОСОБА_6 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел , діючи спільно , умисно , особа , кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого , спираючись на підтримку ОСОБА_7 , який знаходився неподалік , продовжуючи тримати неповнолітню ОСОБА_5 рукою за шию , тобто продовжуючи застосовувати до останньої насилля , що не є небезпечним для її життя та здоров`я , відвели останню до будинку АДРЕСА_2 та повідомили неповнолітній ОСОБА_5 завідомо неправдиву інформацію про знаходження викраденого у неї майна , а саме те , що воно знаходиться біля гаражів , що розташовані біля будинку № 16 по вулиці Спортивній в м. Дніпродзержинську . Таким чином , скориставшись тим , що внаслідок повідомлення їй неправдивої інформації , неповнолітня ОСОБА_5 була зайнята пошуком викраденого майна та своєчасно не повідомила про кримінальне правопорушення до міліції , ОСОБА_7 та особа , кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого , втекли з місця вчинення кримінального правопорушення та отримали реальну можливість розпоряджатись викраденим майном .

Вищезазначеними діями потерпілій ОСОБА_6 було завдано матеріальну шкоду на суму 1400 гривень .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним визнав себе повністю і пояснив , що у листопаді 2014 року у вечірній час гуляв у міському парку разом з ОСОБА_8 . У парку вони побачили потерпілу , ОСОБА_8 до неї підійшов , поклав руку на плечі та розмовляв з нею . Потім ОСОБА_8 з її карману забрав гроші та мобільний телефон , а він у цей час стояв поруч та нічого не робив . Телефон заклали до ломбарду на його ім`я , гроші витратили на власні потреби .
Крім повного визнання вини вина ОСОБА_7 підтверджується іншими доказами по справі .

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила , що у листопаді 2014 року приблизно о 18.00 годині поверталася з лікарні через міський парк . Почула , що хтось йде за неї швидкими кроками , тому почала бігти . Її наздогнав чоловік та вхопив рукою за шию і відвів до дерева . Там вона побачила ще одного чоловіка . Потім вони відвели її у інше місце , забрали в неї з кишені мобільний телефон та гроші в сумі 500 гривень . Разом прийшли до вулиці Перекопськоїй у м. Дніпродзержинську , увесь час один з них постійно комусь дзвонив . Ці особи казали їй не кричати і нічого не говорити , тоді вони її відпустять . Мала при собі медичну картку , яку вони побачили і дізнались , де вона мешкає . Потім вони сказали , що свої речі свої знайде біля гаражів та пішли , але речей там не було .

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила , що про обставини злочину знає зі слів доньки . Мобільний телефон її чоловік ОСОБА_6 знайшов у одному з ломбардів міста та викупив його . Цивільний позов на суму 1400 гривень матеріальної шкоди та 1000 гривень моральної шкоди підтримує в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_6 пояснив , що у листопаді 2014 року приблизно о 17.30 годині телефонував доньці ОСОБА_5 , але вона не відповідала . Потім донька подзвонила з чужого номеру та повідомила , що загубила телефон та сказала , де вона знаходиться , а саме на вулиці Спортивній у м. Дніпродзержинську . Коли туди прийшов , донька зізналась , що телефон у неї відібрали двоє чоловіків . Телефон сам викупив у одному з ломбардів на лівому березі міста .

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що був присутнім в якості понятого під час упізнання . З чотирьох осіб потерпіла впізнала ОСОБА_8 , як особу, яка викрала її майно .

Вина ОСОБА_7 також підтверджується іншими доказами по справі :

договором про надання фінансового кредиту під заставу № 4.475/0 від 21 листопада 2014 року ( а.с. 32 том 1 ) , з якого слідує , що мобільний телефон «Lenovo s 820» 21 листопада 2014 року ОСОБА_7 заклав до ПТ «Ломбард «Онікс» Анохіна, Яценко» та отримав за нього 900 гривень 00 копійок ;

протоколом огляду предмету від 23 грудня 2014 року ( а.с. 53 том 1 ), з якого слідує , що предметом огляду є мобільний телефон «Lenovo s 820» , імеі: НОМЕР_1 , у робочому стані , який добровільно надала для огляду ОСОБА_6 ;

протоколом пред`явлення особи для впізнання від 25 грудня 2014 року ( а.с. 65 - 70 том 1 ) , з якого слідує , що потерпіла ОСОБА_5 впізнала ОСОБА_7 по зросту , статурі , рисам обличчя , одягу , як особу , яка 21 листопада 2014 року відкрито , застосовуючи насильство , що не є небезпечним для життя та здоров`я , викрала її майно ;

протоколом проведення слідчого експерименту від 17 січня 2015 року ( а.с. 86 - 93 том 1 ) , з якого слідує , що неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 зазначила , що 21 листопада 2014 року приблизно о 18.00 годині проходила по міському парку відпочинку , де її схопив ззаду невідомий чоловік та почав тримати , а інший почав перевіряти її кармани . Забрав у неї 500 гривень , мобільний телефон «Lenovo s 820» та довідку , яку потім вони їй повернули . Після цього прийшли до будинку АДРЕСА_2 , звідки один з чоловіків разом з її речами пішов в сторону гаражів . Повернувся він вже без речей та сказав , що залишив їх біля гаражів . Потім її відпустили та своїх речей біля гаражів вона не знайшла ;

протоколом пред`явлення особи для впізнання від 12 лютого 2015 року ( а.с. 140 145 том 1 ) , з якого слідує , що неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 впізнала ОСОБА_8 , як особу , яка 21 листопада 2014 року приблизно о 18.00 годині в районі міського парку відпочинку відкрито , застосовуючи насильство , що не є небезпечним для життя та здоров`я , викрала її майно ;

протоколом проведення слідчого експерименту від 20 лютого 2015 року ( а.с. 161 - 178 ) , з якого слідує , що ОСОБА_8 вказав місце у міському парку відпочинку , де саме він та ОСОБА_7 побачили потерпілу 21 листопада 2014 року . ОСОБА_7 поклав свою руку на шию потерпілої та пішли до виходу з парку по напрямку до вулиці Спортивної у м. Дніпродзержинську . Йшов позаду їх . ОСОБА_7 постійно тримав свою руку на шиї потерпілої . Потім ОСОБА_7 пішов до гаражів , а потерпіла в цей час залишилася на місці . Після цього ОСОБА_7 сказав , що речі потерпілої знаходяться біля гаражу .

Згідно ст. 85 КПК України належними є докази , які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин , що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні , та інших обставин , які мають значення для кримінального провадження , а також достовірність чи недостовірність , можливість чи неможливість використання інших доказів .

Згідно ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим , якщо він отриманий у порядку , встановленому цим Кодексом .

Оцінюючи кожний доказ у справі з точки зору належності , допустимості , достовірності , та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку , суд приходить до висновку , що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у судовому засіданні доведена повністю .

Зібрані органами досудового слідства та досліджені у судовому засіданні докази є належними , оскільки підтверджують існування обставин , що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні , допустимими , оскільки отримані законно , в порядку , встановленому кримінальним процесуальним законодавством України , яке діяло на час їх отримання , шляхом проведення органами досудового слідства відповідних процесуальних дій , достовірними, оскільки фактичні дані , отримані з вказаних доказів , не спростовані жодним іншим доказом , наданим сторонами кримінального провадження . Всі досліджені докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей , доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те , що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч. 2 ст. 186 КК України 2001 року .

Таким чином , ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч. 2 ст. 186 КК України 2001 року , тобто відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ) , поєднаний з насильством , яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого , вчинений за попередньою змовою групою осіб .

Вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд , відповідно до ст. 65 КК України 2001 року , враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , особу винного та обставини , що пом`якшують та обтяжують його покарання .

Суд вважає , що обставинами , що пом`якшують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України 2001 року є наявність у нього малолітньої дитини, його позитивна характеристика за місцем мешкання . Обставин , які обтяжують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України 2001 року не встановлено .

При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини , яка викладена у справах «Бакланов проти Росії» ( рішення від 9 червня 2005 року ) , і в справі «Фрізен проти Росії» ( рішення від 24 березня 2005 року ) , згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим , якщо встановлено , що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним . У справі «Ізмайлов проти Росії» ( п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року ) ЄСПЛ вказав , що для того , щоб втручання вважалося пропорційним , воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи .

З урахуванням викладеного , суд дійшов висновку , що покаранням , необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим , так і іншими особами , є покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій ч. 2 ст. 186 КК України 2001 року з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі , застосувавши ч. 4 ст. 70 КК України 2001 року . Таке покарання буде відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи .

Суд вважає необхідним задовольнити цивільний позов на підставі ст. 1166 , 1167 ЦК України 2003 року , речові докази повернути за належністю , а ті , що зберігаються в матеріалах кримінального провадження , зберігати в матеріалах кримінального провадження , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати , оскільки обвинувачений відбув покарання повністю , звільнивши його з-під варти в залі судового засідання ; зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України 2001 року .

Керуючись ст. 369 371 , 373 376 КПК України , суд

У Х В А Л И В

ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України 2001 року , та призначити йому покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України 2001 року призначене покарання поглинути покаранням за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі , обчислюючи строк покарання з 25 листопада 2014 року .

Речовий доказ по справі СD-диск із позначками Вх.5016, 18 грудня 2014 року , підпис , наданий працівниками ПрАТ «Київстар» 18 грудня 2014 року , який зберігається в матеріалах кримінального провадження , зберігати в матеріалах кримінального провадження .

Речовий доказ по справі мобільний телефон «Lenovo s 820», імеі: НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_6 , повернути ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1400 гривень 00 копійок, моральної шкоди 1000 гривень 00 копійок .

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою скасувати , звільнивши його з-під варти в залі судового засідання .

Зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 25 листопада 2014 року по 25 березня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги вирок , якщо його не скасовано , набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку . Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення .

Суддя ОСОБА_1