Справа № 132/2896/18
Ухвала
"20" листопада 2018 р. м. Калинівка
Калинівський районний суд Вінницької області
у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ;
секретаря с/з ОСОБА_2 ;
за участі: прокурора: ОСОБА_3 ;
обвинуваченого; ОСОБА_4 ;
захисника: ОСОБА_5 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000232 від 24.04.2018 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, ч. 3 ст. 309 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
до Калинівського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000232 від 24.04.2018 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, ч. 3 ст. 309 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України.

19.11.2018 року прокурором подано до суду письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, ч. 3 ст. 309 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів та злочину середньої тяжкості, підстави, за яких було обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не змінились, обвинувачений не працює, може переховуватись від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, прокурор просила продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисники ОСОБА_5 заперечували щодо заявленого клопотання.

Вислухавши доводи сторін, суд вважає клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

За змістом абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України слідує, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовення тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Згідно п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України "метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду 4) іншим чином перешкодати кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, за змістом правової позиції, яка викладена у п. 50 Рішення ЄСПЛ «Шалімов проти України» від 04.04.2010 року, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших, справу «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy) [ВП], заява № 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

Судом установлено, що строк тримання ОСОБА_4 під вартою було продовжено по 01 грудня 2018 року включно.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд виходить із наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів та необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачений може переховуватися від суду та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При цьому, суд не знаходить обґрунтованим посилання прокурора на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України оскільки, під час судового розгляду судом допитані усі свідки обвинувачення, що виключає можливісь впливу на них з боку ОСОБА_4 .

Крім того, при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України судом враховуються такі обставини як вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у скоєнні яких він обвинувачуються, відсутності місця роботи, що може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини згідно якої, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

З огляду на викладене, підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились. Прокурором доведено неможливіть застосування до обвинуваченого іншого більш мякого запобіжного заходу.

Враховуюче вищевикладене, з метою забезпечення обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків, а також відсутність підстав для зміни та скасування запобіжного заходу, суд вважає необхідним продовжити раніше обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням досліджених обставин, суд вважає за доцільне визначити розмір застави для ОСОБА_4 у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 88 тис. 100 грн.

Крім цього, застосовуючи до обвинуваченого альтернативний запобіжних захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, вважаю за необхідне відповідно до ст. 194 ч.5 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 31, 177, 178, 197, 331, 369, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українцю, громадянину України, із середньою освітою, одруженому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 18.01.2019 року включно.

Обвинувачений ОСОБА_4 має право в будь-який момент внести заставу у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 88100 грн. (вісімдесят вісім тисяч сто ) грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися за межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками, експертами по справі.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 18 січня 2019 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній Установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)».

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної Установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та негайно повідомити усно і письмово прокурора та Калинівський районний суд Вінницької області

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали направити до Державної Установи "Вінницька установа виконання покарань № 1" для відому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1