Справа № 466/7280/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/75/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги прокурора Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2018 року, засудженому

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, з середньою освітою, неодруженому, уродженцю та жителю: АДРЕСА_1 ,

відмовлено у задоволенні спільного клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія № 30» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді виправних робіт.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції зазначив, що в даному конкретному випадку немає усіх належних умов, передбачених ст. 82 КК України, для заміни засудженому ОСОБА_8 покарання більш м`яким, оскільки попередньо останній шість разів притягувався до кримінальної відповідальності, раніше при попередніх засудженях неодноразово до нього було вже застосовано заохочувальні пільгові норми. Перебуває на профілактичному обліку в установі як схильний до вживання та розповсюдження наркотичних засобів. Числиться позов, який не сплачено. Притягувався до дисциплінарної відповідальності у 2017 році за злісне порушення, а саме вилучено медичний шприц, зарядний пристрій та батарею мобільного телефону, а наявність у засудженого двох заохочень, на думку суду, не свідчать про те, що він став на шлях виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання.

На вказану ухвалу суду прокурор Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 та засуджений ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі прокурор вважає дану ухвалу суду незаконною, такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та незастосування судом закону, який підлягає застосуванню. Зазначає, що судом не взято до уваги те, що засуджений ОСОБА_8 працевлаштований на виробництві установи ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів», упродовж відбування покарання 2 рази заохочувався правами начальника установи за сумлінне ставлення до праці та своїх обов`язків та за участь у роботах по благоустрою установи, згідно відомостей атестацій засуджений стан на шлях виправлення. Крім того, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Подолання наркотичної залежності», відвідує виховні заходи, бібліотеку установи та займається самоосвітою. Зазначає, що при постановлені ухвали, судом першої інстанції всупереч вимогам ст. 372 КПК України не зазначено мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задоволити клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія № 30» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, у порядку передбаченому ст. 82 КК України щодо засудженого ОСОБА_8

Засуджений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що він раніше при умовно-достроковому звільненні не порушив умов, зараз добровільно працевлаштувався, а також те, що він являється інвалідом.

Просить скасувати дану постанову суду.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який просив задоволити апеляційні скарги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного

Згідно ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК України може застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, встановлених у Загальній частині КК для даного виду покарання і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного судом.

А як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов правильного висновку про те, що в даному конкретному випадку немає усіх належних умов, передбачених ст. 82 КК України, для заміни засудженому ОСОБА_8 покарання більш м`яким, оскільки попередньо шість разів притягувався до кримінальної відповідальності і до нього при попередніх засудженнях неодноразово було вже застосовано заохочувальні пільгові норми, однак останній продовжував скоювати злочини. Перебуває на профілактичному обліку в установі як схильний до вживання та розповсюдження наркотичних засобів. Числиться позов, який не сплачено. Притягувався до дисциплінарної відповідальності у 2017 році за злісне порушення, а саме вилучено медичний шприц, зарядний пристрій та батарею мобільного телефону, а наявність у засудженого двох заохочень, не свідчать про те, що він став на шлях виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання.

За таких обставин колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому відмовляє прокурору Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 та засудженому ОСОБА_8 в задоволенні їх апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги прокурора Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2018 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: