Справа № 316/226/14
Провадження №1-в/369/28/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

представника уповноваженого

органу з питань пробації ОСОБА_6 ,

розглянувши заяву захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Білозерка Запорізької області, українця, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, про звільнення від призначеного покарання,-

ВСТАНОВИВ:
09.04.2015 року ОСОБА_5 засуджений Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 309, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі; на підставі ст.ст.75,76 КК України засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 роки та зобов`язано повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Захисник засудженого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про звільнення ОСОБА_5 від призначеного 09.04.2015 року Кам`янcько-Дніпровським районним судом Запорізької області, покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, мотивуючи тим, що засуджений з 2016 року поданий час перебуває на обліку у Києво-Святошинському РВ філії Державної установи «Цент пробації» у м. Києві та Київській області, іспитовий строк закінчився 09.04.2018 року. В період іспитового строку відносно ОСОБА_5 відкрито кримінальне провадження № 0000113 від 21.01.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України, 31.07.2017 року ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області на підставі ч.3 ст. 263 КК України ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 263 КК України. Також у період іспитового строку, а саме 16.02.2018 року відносно ОСОБА_5 відкрито кримінальне провадження № 0000084 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України. Вказані провадження відносно ОСОБА_5 перебувають на розгляді у Кам`янсько-Дніпровському районному суді Запорізької області та Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області. На даний час у вказаних кримінальних провадженнях триває судовий розгляд.

Враховуючи п.2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права; п.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод; ч.1 та ч.5 ст. 17 КПК України; ст. 62 Конституції України; ч.2 ст. 2; ч.1 ст. 78 КК України, просить звільнити ОСОБА_5 від призначеного 09.04.2015 року Кам`янець-Дніпровським районним судом Запорізької області, покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Представник Києво-Святошинського РВ з питань пробації філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області пояснив суду, що засуджений ОСОБА_5 перебуває на обліку у Києво-Святошинському РВ з питань пробації філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області з 05.04.2016 року; за час перебування на обліку зарекомендував себе з посередньої сторони, обов`язки, покладені судом, в цілому виконував, до адміністративної відповідальності в період іспитового строку не притягувався, іспитовий строк закінчився 09.04.2018 року.

В період іспитового строку, а саме 21.01.2017 року відносно ОСОБА_5 відкрито кримінальне провадження № 0000113 від 21.01.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України; також 16.02.2018 року відносно ОСОБА_5 відкрито кримінальне провадження № 0000084 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України.

Відповідно до листа судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області № 316/1779/18/4086/2019 від 11.03.2019 року розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст.27, ч.2 ст.189; ч.1 ст. 263; ч.2 ст. 309 КК України перебуває на стадії підготовчого судового засідання.

Зі змісту листа судді Кам`янсько-Дніпровського районного судуЗапорізької області ОСОБА_7 від 21.03.2019 року вбачається, що у провадженні суду перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.4 ст.296 та ч.1 ст. 263 КК України, триває розгляд даної справи.

У судовому засіданні засуджений підтримав позицію свого захисника, просив задовольнити заяву останнього у повному обсязі.

Прокурор при вирішенні заяви захисника поклався на розсуд суду.

Суд, вивчивши заяву захисника, додані до неї документи, матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 № 60/2016, вислухавши учасників процесу, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК України, ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою доки її вина не доведена в законному порядку і не встановлена обвинувальним вироком суду.

Зі змісту ч. 3 ст. 75 та ч. 1 ст. 78 КК України, через використання словосполучень «не вчинить нового злочину» та «виконає покладені на нього обов`язки», слідує, що однією з обов`язкових передумов для звільнення засудженого від відбування покарання є не вчинення останнім в період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину; при цьому констатувати вчинення такого нового злочину цією особою та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд, в порядку, визначеному законом.

Наведені норми чинного законодавства закріплюють один із основоположних принципів кримінального судочинства презумпцію невинуватості, який також закріплений у багатьох міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 9 КПК України, ч. 1 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори» є частиною національного законодавства України. Так, у ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, прийнятої та проголошеної в резолюції 217А (ІІІ) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинуватою доти, поки її винуватість не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно з п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованого Указом Президії ВР УРСР № 2148-VІІІ від 19.10.1973 року, кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно з законом. Аналогічна норма міститься у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року.

Крім того, ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумів трактується на користь підсудного.

Також зазначене кореспондується з позицією Конституційного Суду України, викладеною в рішення від 27.10.1999 року у справі № 1-15/99, відповідного до якого сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не може визнаватися як кримінальна відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винуватою у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили.

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні від 22.04.2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, є один із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками іншим органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винуватою до того, як це доведено в законному порядку. Аналогічна позиція ЄСПЛ і у справах «Шагін проти України» (рішення від 10.03.2010 року) , «Грабчук проти України» (рішення від 21.09.2006 року).

Наведене кореспондується з практикою судової палати у кримінальних справах ВССУ. Так, в ухвалі від 11.10.2012 року у справі № 5-4043км12 колегія суддів судової палати у кримінальних справах ВССУ зазначила, що в матеріалах справи відсутній вирок суду, яким особу визнано винуватою та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ст. 128 КК України, про що вказує прокурор у своїй касаційній скарзі, а тому його доводи про те, що судом першої інстанції було неправильно застосовано кримінальний закон при звільненні цієї особи від покарання, є безпідставним та свого підтвердження не знайшли».

Отже, оскільки на час розгляду заяви щодо ОСОБА_5 обвинувальний вирок у кримінальних провадженнях відносно ОСОБА_5 № 0000113 від 21.01.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України та у кримінальному провадженні № 0000084 від 16.02.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, України, не ухвалено, він вважається невинуватим у цих провадженнях та не вважається особою, що вчинила злочин в період іспитового строку, а тому підлягає звільненню від покарання, призначеного 09.04.2015 року вироком Кам`янсько- Дніпровського районного суду Запорізької області, у зв`язку із закінченням іспитового строку, оскільки іспитовий строк за вказаним вироком закінчився 09.04.2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.78 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного 09.04.2015 року вироком Кам`янсько- Дніпровського районного суду Запорізької області, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Особову справу засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № 60/2016 зберігати в Києво-Святошинському районному суді Київської області разом із матеріалами даної справи.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення.

Суддя : ОСОБА_1