Дата документу 05.12.2018 Справа № 317/1776/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 317/1776/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/447/18 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянула 5 грудня 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 23 червня 2018 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого від відбування призначеного покарання відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ромашево Тюменської області Російської Федерації, громадянина України, який зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 02.02.2017 року за ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Встановлені ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 23 червня 2018 року обставини:
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 . Клопотання вмотивоване тим, що засуджений працевлаштований в цех по переробці поліетилену та має заохочення.

Суд, відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого, вважав, що необхідні корективи як у поведінку засудженого, так і у його соціально-психологічні властивості у достатній мірі ще не внесені, готовності до самокерованої правослухняної поведінки на теперішній час суд не вбачав, натомість вбачав необхідність у подальшому виховному впливі на ОСОБА_7 в умовах ізоляції від суспільства.

В обґрунтування прийнятого рішення зазначив, що засуджений ОСОБА_7 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч.3 ст. 107, ст. 118 КВК України та розділі ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, вказує, що з перших днів перебування в колонії він працевлаштований, конфліктів з адміністрацією не має, має заохочення. Вважає, що своє виправлення довів працею та доброю поведінкою. Просить переглянути рішення першої інстанції.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою та висловив заперечення вимогам апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 02.02.2017 року за ч.3 ст. 185 КК України та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинні враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України N 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.

Як було встановлено судом і вбачається з матеріалів справи засудженого ОСОБА_7 за час перебування в державній установі в «Біленьківська виправна колонія (№99)» характеризується посередньо, має 3 заохочення, відсутні стягнення, вимоги відбування покарання не порушував, стягнень не мав. Працевлаштований на промисловій зоні на дільниці «Поліетилен» бригада №81, має три заохочення правами начальника установи, але потребує періодичного спонукання до праці. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, відносини підтримує з позитивно та негативно налаштованими засудженими. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи за для отримання певних пільг. Утримує у чистоті і порядку спальне місце, також має охайний зовнішній вигляд. Ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи добре, здійснює за ними належний догляд, використовує за призначенням. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.
Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення», однак заходи відвідує не регулярно.
Відповідно до ст. 126 КВК України прагне до підвищення наявного освітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок.
Відповідно до ст. 127 КВК України бере участь у роботі самодіяльної організації «Виробнича секція», але соціально-корисної ініціативи не проявляє.
За наданими з установи відбуття покарання характеристиками та довідками, ОСОБА_7 загалом позитивно характеризується..

Проте, однією із обов`язкових умов для умовно-дострокового звільнення засудженого є доведення ним свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

За час перебування в установі до дисциплінарної відповідальності не притягався.

Виходячи з даних довідки про заохочення та стягнення засуджений має 3 заохочення у 2017 році та у 2018 році (а.п. 8).

Протягом всього часу відбування покарання був працевлаштований лише протягом незначного проміжку часу, а саме у 2017 році працював лише 46 днів, у 2018 році з січня по травень 54 днів, що є дуже незначним (а.п. 10).
Тобто, дані про особу засудженого ОСОБА_7 за період відбування ним покарання не свідчать про його усталену сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання.

При цьому судова колегія приймає до уваги, що засуджений ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, проте на шлях виправлення не став та знову продовжив свою злочину діяльність, що у сукупності із поведінкою останнього під час відбуття покарання за останнім вироком, свідчить про те, що засуджений не довів, що його поведінка є стабільно позитивною та активною, а отже і не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Таким чином, судом дослідженні всі обставини по справі та надана їм належна оцінка, що спростовує доводи апелянта щодо порушення порядку дослідження доказів.
Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких засуджений просить задовольнити його клопотання не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Висновок суду про те, що до засудженого ОСОБА_7 не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, належним чином обґрунтований, тому, підстав для задоволення апеляційної скарги судова колегія не вбачає, оскільки на даний час відсутні достатні відомості, які б свідчили про виправлення засудженого ОСОБА_7 і слугували б підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 23 червня 2018 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4