Справа № 352/2576/18
Провадження № 1-кп/352/114/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000303 від 06.07.2017 р., про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не працюючого, такого, який не навчається, неодруженого, раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна.

Злочин скоєно за наступних обставин.

02 липня 2017 року близько 21 год. 30 хв. неповнолітній обвинувачений, перебуваючи на території гаражно-будівельного кооперативу № 13, що по вул. Хриплинська в с. Черніїв Тисменицького району Івано-Франківської області, таємно викрав металобрухт чорного металу загальною вагою 110 кг, який знаходився біля гаражу № НОМЕР_1 . Злочинними діями обвинуваченого потерпілому ОСОБА_6 спричинена майнова шкода на загальну суму 462 грн.

Обвинувачений у судовому засіданні повністю визнав свою вину у висунутому обвинуваченні і пояснив, що дійсно 02 липня 2017 р., перебуваючи на території гаражно-будівельного кооперативу № 13, що по вул. Хриплинська в с. Черніїв Тисменицького району, викрав металобрухт загальною вагою 110 кг, який знаходився біля гаражу № НОМЕР_1 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 462 грн. У скоєному щиро розкаявся.

У відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України дослідження фактичних обставин суд обмежив допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорювались, зокрема, доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину знайшла своє підтвердження, а його неправомірні дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а саме те, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, та обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину у неповнолітньому віці, добровільне відшкодування завданого потерпілому матеріального збитку. Суд враховує відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також думку потерпілого, який просив обвинуваченого суворо не карати, не заперечував щодо застосування до обвинуваченого амністії.

Крім того, суд враховує умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого, а саме те, що він виховувався у неповній сім`ї; батька, який помер, не пам`ятає, мама померла, коли йому було 10 років; неповнолітній проживає з бабою та старшим братом; виріс у задовільних матеріально-побутових умовах, рівень його розвитку відповідає віку. При цьому суд приймає до відому досудову доповідь Тисменицького районного сектору з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику неповнолітнього обвинуваченого.

За таких обставин, з огляду на те, що обвинувачений досяг повноліття і працює неофіційно, отримуючи самостійний дохід, суд вважає, що йому слід призначити покарання у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст.185 КК України, так як вказане покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на те, що захисник та обвинувачений просили звільнити його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», прокурор і потерпілий щодо цього не заперечували; враховуючи, що обвинувачений до набрання 07.09.2017 р. чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» вчинив умисний злочин, що не є тяжким, на момент вчинення злочину був неповнолітнім, суд дійшов висновку про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі п.«а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Речовий доказ, який передано на зберігання потерпілому, слід повернути останньому.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., на підставі п.«а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Речовий доказ, який передано на зберігання потерпілому, повернути ОСОБА_6 .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тисменицький районний суд.

Суддя ОСОБА_1