Справа № 509/1401/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь клопотання слідчого СВ Авангардівського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого з процесуальним керівником прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виноградне, Болградського району Одеської області, болгарина, громадянина України, з середньою освітою, холостого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у скоєні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СВ Авангардівського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 00000016 від 21.03.2019 р. за підозрою Топала, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.03.2019 р. приблизно о 19:10 год., ОСОБА_10 , спільно та за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , умисно, із корисливих мотивів, з метою скоєння крадіжок майна з контейнерів, які розташовані на 3-му торгівельному майданчику ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20, за допомогою заздалегідь виготовлених дублікатів ключів, на вантажному автомобілі «VOLKSVAGEN LT35» д/н НОМЕР_1 , по перепустці ОСОБА_8 , заїхали на територію 3-го торгівельного майданчику, де вибравши об`єктом злочинного посягання майно, яке знаходилось в контейнері № 1475 (другий поверх) на вул. Блакитній, 3-го контейнерного майданчику, ОСОБА_7 , за допомогою заздалегідь виготовленого дублікату ключа від замка дверей вказаного контейнеру, відімкнув навісні замки, після чого він та ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проникли до приміщення контейнеру № 1475 (другий поверх), звідки таємно викрали майно, яке належить ОСОБА_13 , а саме: 16 коробок з дитячим взуттям по 8 пар в кожній коробці, вартістю по 120 грн. за одну пару взуття, а всього на загальну суму 15360 грн.

Викрадений товар ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 завантажили до автомобіля «VOLKSVAGEN LT35» д/н НОМЕР_1 , маючи реальну можливість розпорядитись ним, після чого закрили замки на дверях контейнеру № 1475 (другий поверх), тим самим приховавши сліди злочину. В момент вчинення злочину ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були викриті співробітниками охорони ТОВ «Промтоварний ринок» спільно з поліцейськими Авангардівського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, та при спробі втекти з місця вчинення кримінального правопорушення, були затриманні.

Таким чином, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій за попередньою змовою групою осіб, поєднаній з проникненням у сховище, яке відноситься до тяжкого кримінального правопорушення.

22.03.2019 р. о 02:00 год. - ОСОБА_10 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
22.03.2019 р. - ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Злочинні дії ОСОБА_10 доведені зібраними доказами, а саме : протоколом огляду автомобілю «VOLKSVAGEN LT35» д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого вилучений викрадений товар та дублікати ключів; протоколом огляду в контейнері №1475 (другий поверх) на вул. Блакитній 3-го контейнерного майданчику; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 ; речовими доказами, відеозаписом моменту скоєння злочину з камер спостереження ТОВ «Промтоварний ринок».

Прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити.
Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання слідчого заперечували, вважаючи, що слідчим та прокурором не доведені суду ризики, передбачені ст. 177 КПК України, підозра необґрунтована, а тому вважали можливим обрати у відношенні підозрюваного міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту, особистого зобов`язання чи мінімального розміру застави.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши додані до клопотання докази, суд вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України - кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява № 42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою - є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, судом враховується правова позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п. 4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Підозрюваний ОСОБА_10 вчинив тяжке кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від трьох до шести років.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, які дають підстави вважати про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_10 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також унеможливлюють застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу під час досудового розслідування, враховуючи, що останній підозрюється у вчиненні умисного, корисного тяжкого злочину, вчиненого за попередньою змовою групою осіб з проникненням у сховище, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3-х до 6-ти років, тому, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин, непрацевлаштований, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, засоби існування та заробітку і постійного джерела доходів, а тому може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити займатися злочинною діяльністю, а також з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та у зв`язку з тим, що на даний час триває досудове розслідування, підозрюваний може незаконно може вчинити тиск або залякування потерпілого та свідків з метою спонукання їх до надання неправдивих показань та уникнення таким чином кримінальної відповідальності, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.
Підстави обрання виключного запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_10 є цілком обґрунтованими, так як в даному випадку на думку суду наявність у підозрюваного постійного місця проживання та перша судимість - не може слугувати достатнім стримуючим фактором, в повній мірі здатним запобігти зазначеному ризику, так як відсутність у Петрова офіційного працевлаштування, джерел його заробітку свідчить про те, що у кримінальному провадженні наявний ризик подальшого вчинення ним кримінальних правопорушень.

Крім того, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає доведеним ризик того, що підозрюваний може вчинити тиск на потерпілого та свідків з метою спонукання їх до надання неправдивих показань та уникнення таким чином кримінальної відповідальності.

При цьому, з урахуванням вищевикладених обставин, зокрема, особи підозрюваного, його матеріального стану, суми матеріальної шкоди та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає можливим зменшити підозрюваному ОСОБА_10 розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України з 80-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як просив слідчий у своєму клопотанні - до 50-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 96050 грн., роз`яснивши підозрюваному або заставодавцю, що вони мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі суду з урахуванням вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно з якою розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та може бути завідомо непомірним для нього.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Статтею 194 КПК України передбачено наступні обов`язки:
1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;
5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;
6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;
7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;
8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
9) носити електронний засіб контролю.
З огляду на викладене, суд вважає необхідним в разі внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки та роз`яснити наслідки їх порушення.

Керуючись ст.ст.182, 183, 193, 194, 197 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.
Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 - міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Одеському Слідчому Ізоляторі № 21 УДПС України в Одеській області строком до 02 години 00 хвилин 20.05.2019 року.
Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 днів і обчислюється з моменту затримання з 02:00 год. 22.03.2019 року до 02:00 год. 20.05.2019 року.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 20.05.2019 року о 02:00 год.
Встановити підозрюваному ОСОБА_10 заставу в розмірі 50-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 96050 грн., яку внести у вигляді коштів у грошовій одиниці України на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Роз`яснити підозрюваному або заставодавцю, що вони мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі суду.
У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_10 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого СВ Авангардівського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області за першою вимогою в період часу з внесення застави до закінчення досудового розслідування;
- не відлучатися із Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та контактних номерів телефонів;
- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, відомості про яких наведені у додатках до клопотання.
Роз`яснити підозрюваному та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
В задоволенні клопотання захисника про обрання відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення, а іншими особами з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1