Справа № 361/898/18 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1022/2018 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2018,

в с т а н о в и л а:
Вироком Ленінського районного суду м. Іваново від 16.05.2016 ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді 9 років 10 місяців позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 30 п. «г» ч. 4 ст. 228-1 (готування до незаконного збуту наркотичних засобів у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність. Засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Іванівській області», дата закінчення строку відбуття покарання - 17.04.2025.
15.02.2018 до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації щодо ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2018 клопотання Міністерства юстиції України задоволено та приведено вирок Ленінського районного суду м. Іваново від 16.05.2016 щодо ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України. Визначено ч.1 ст. 14, ч. 2 ст. 307 КК України (готування до незаконного збуту наркотичних засобів у великих розмірах) як такі, якими передбачена відповідальність за злочин, вчинений засудженим вироком Ленінського районного суду м. Іваново від 16.05.2016 громадянином України ОСОБА_6 . Визначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 років позбавлення волі на підставі вироку Ленінського районного суду м. Іваново від 16.05.2016. Строк відбування покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі рахується з 16.05.2016. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 18.06.2015 по 07.09.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Не погоджуючись з даною ухвалою, засудженим ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій останній просив привести вирок Ленінського районного суду м. Іваново від 16.05.2016 у відповідність із законодавством України та призначити йому покарання в Україні у виді позбавлення волі строком на 9 років 10 місяців, оскільки покарання, яке було визначено ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2018 у виді 5 років позбавлення волі не відповідає покаранню, призначеному вироком Ленінського районного суду м. Іваново від 16.05.2016, яке складає 9 років 10 місяців позбавлення волі, а відтак позбавляє його можливості для подальшого відбування покарання на території України.
Вивчивши матеріали клопотання та додані до нього документи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до п.13 ч.1 ст. 7, ст. 20 КПК України забезпечення права на захист є однією із засад кримінального провадження. Одним із способів реалізації права на захист як засади кримінального провадження є можливість, та у випадках, передбачених законом необхідність забезпечення особи захисником. Системний аналіз положень ст.ст. 20, 49, 52, 330 КПК України дає підстави стверджувати те, що участь захисника, у випадку коли обвинувачений, підозрюваний, засуджений не бере участь у судовому розгляді є обов`язковою. Оскільки клопотання Міністерства юстиції України стосувалось прав та інтересів засудженого, а також стосувалось питання подальшого відбування покарання засудженим ОСОБА_6 , який не міг бути присутнім у судовому засіданні, представництво його інтересів у суді повинно було покладене на захисника, призначеного за рахунок держави. Провівши розгляд клопотання Міністерства юстиції України щодо засудженого ОСОБА_6 без участі захисника, суд першої інстанції допустив порушення зазначених вище положень КПК України. Це порушення перешкодило суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому вони є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.

За наведених обставин ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2018 року не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, у ході якого необхідно перевірити доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 .

З огляду на положення ч.3 ст. 395 КПК України колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2018 року не пропустив.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 610 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2018 року скасувати.
Призначати новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4