ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/1200/18 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/9/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 299 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
потерпілої: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_9 на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 31 травня 2018 року щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ( АДРЕСА_2 ) раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст. 75, ст. 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 не обирався.
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 05.11.2017 року близько 10 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій злочинний умисел щодо жорстокого поводження з твариною, нехтуючи правилами суспільної моралі, із застосуванням жорстоких методів, з метою заподіяння травм та знущання над собакою, використовуючи в якості знаряддя злочину цеглину, якою наніс удар в область голови дворової собаки, яка належить ОСОБА_8 , незважаючи на скавчання собаки, продовжуючи знущання над останньою, з хуліганських мотивів, наздогнав її та кинув цеглиною, що знаходилась у правій руці, тим самим спричинив тварині тілесні ушкодження, які спричинили їй тяжкі страждання та в результаті чого настала смерть тварини.
Дії обвинуваченого суд кваліфікував за ч.1 ст. 299 КК України як жорстоке поводження з твариною, що відноситься до хребетних, вчинене умисно, з хуліганських мотивів та яке призвело до загибелі тварини.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Херсонської області, просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.299 КК України покарання у вигляді 1 року обмеження волі. В решті вирок залишити без змін.
Апелянт стверджує, що при призначенні покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції не в повній мірі враховано те, що вчинений ним злочин хоча і відноситься до злочинів невеликої тяжкості, проте пов`язаний з умисним насильницьким позбавленням життя тварини, посягає на загальноприйняті в суспільстві принципи моральності у сфері поводження з тваринами, а жорстоке поводження з тваринами, знущання над ними суперечить сформованим у суспільстві засадам гуманного ставлення до тварин і чинному законодавству.
Зухвалий характер дій обвинуваченого, а саме жорстокість проявлена до тварини, свідчить про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_7 , схильність до вчинення насильницьких злочинів.
Вважає, що вину в інкримінованому злочині ОСОБА_7 визнав лише під тиском зібраних у кримінальному провадженні доказів, з метою уникнення реальної міри покарання.
Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого та потерпілу, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та повторно дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, заслухавши останнє слово обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 299 КК України в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються і тому в цій частині колегією суддів не переглядається.
Вирок колегією суддів в апеляційному порядку переглядається лише в частині призначеного обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України в межах доводів апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вбачається, що призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується, вперше вчинив злочин, обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння та дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного покарання.
Статтею 75 КК України передбачено звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, якщо суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
При цьому рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Проте, суд не дотримався вказаних вище вимог закону і свій висновок щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням взагалі не вмотивував.
Суд першої інстанції фактично не врахував, що ОСОБА_7 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, зухвалий характер дій обвинуваченого, що призвели до страждання тварини, проявлена жорстокість, що характеризує його як особу, схильну до насильницьких дій.
Не в повній мірі враховані і дані, що характеризують особу обвинуваченого.
Як видно із висновку органу пробації та наявної провадженні характеристики, ОСОБА_7 характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, схильний до крадіжок, не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, не має постійного місця проживання, наявний середній рівень ризику повторного вчинення ним кримінального правопорушення.
За таких обставин, на думку судової колегії, у суду були відсутні підстави для застосування ст. 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 через неможливість досягнення мети покарання без реального його відбування обвинуваченим, на чому слушно наголошує апелянт.
Визнання обвинуваченим вини у скоєнні інкримінованого злочину, щире каяття, а також те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності враховані судом при призначенні виду і міри покарання, і ці обставини одночасно не можуть слугувати підставою для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбуття призначеного судом покарання.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, звільнення від його відбування з випробуванням не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому він в цій частині підлягає скасуванню через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості з ухваленням в цій частині нового вироку.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, колегія суддів, відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, зухвалий та жорстокий характер його дій, дані про особу обвинуваченого, який не працює та суспільно-корисною діяльністю не займається, характеризується негативно, не має постійного місця проживання, сім`ї та утриманців не має, щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння як обставину, що обтяжує покарання, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, і вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 1 ст. 299 КК України у виді 1 року обмеження волі з реальним відбуванням призначеного покарання.
Саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга заступника прокурора Херсонської області підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 413, 420 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 31 травня 2018 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та звільнення від його відбування з випробуванням скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 299 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного прибуття ОСОБА_7 до установи виконання покарань.
В решті зазначений вирок щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_2