Справа № 352/1010/17
Провадження № 1-кп/352/130/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представників потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

секретарів ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000077 від 05.03.2017 р., про обвинувачення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_9 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу, що спричинило загибель двох осіб потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Злочин скоєно за наступних обставин.

Обвинувачений 04 березня 2017 року приблизно о 19 год., керуючи автомобілем марки «Opel Vectra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги Н-10 «Стрий-Чернівці» по вул. С. Стрільців у с. Старі Кривотули Тисменицького району Івано-Франківської області в напрямку м. Стрий. У салоні автомобіля «Opel Vectra» на задньому сидінні перебувала пасажир ОСОБА_15 . Експлуатація автомобіля марки Opel Vectra реєстраційний номер НОМЕР_1 була заборонена через невідповідність стану шин, встановлених на задній осі, а саме шини різних моделей з різними малюнками протектора, що під час гальмування і маневрування могло порушити стійкість транспортного засобу.

У цей час у зустрічному напрямку по своїй смузі рухався автомобіль марки ВАЗ-21011 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_13 , у салоні якого на передньому пасажирському сидінні знаходився пасажир ОСОБА_14 . Попереду автомобіля ВАЗ-21011 у попутному напрямку рухався невстановлений легковий автомобіль із увімкненим дальнім світлом фар. Дана ділянка дороги для двох напрямків руху має по одній смузі для руху в кожному напрямку, протилежні потоки транспорту поділені дорожньою розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія) п. 34.1 Правил дорожнього руху України.

При наближенні до автомобіля, який рухався у зустрічному напрямку, водій ОСОБА_9 , будучи засліпленим його дальнім світлом фар, не врахував дорожньої обстановки, не обрав у встановлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, не вжив заходів для зменшення швидкості до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги у напрямку руху, а в разі засліплення до зупинки, не змінюючи смуги руху та увімкнувши аварійну світлову сигналізацію, не справився з керуванням, перед зміною напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перетнув лінію дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), виїхавши на смугу зустрічного руху, де вчинив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-21011 під керуванням водія ОСОБА_13 .

При цьому обвинувачений порушив наступні вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

- п. 1.2, згідно якого в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

- п. 2.3 б), згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 10.1, який зобов`язує водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 12.1, у відповідності до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п. 12.2, згідно якого у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

- п. 19.3, який зобов`язує водія у разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення;

- п. 31.4.5 г), у відповідності до якого забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів;

- п. 34.1, згідно якого лінію 1.1 перетинати забороняється.

У результаті допущених обвинуваченим порушень вимог Правил дорожнього руху України сталася ДТП, внаслідок якої водій автомобіля ВАЗ-21011 ОСОБА_13 помер від поєднаної закритої тупої травми грудної клітки, живота, їх органів та органів заочеревинного простору з множинними розривами та забоями внутрішніх органів, яка ускладнилась масивною внутрішньою крововтратою; пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_14 помер від поєднаної закритої тупої травми грудної клітки, живота, їх органів та органів заочеревинного простору з множинними розривами та забоями внутрішніх органів, яка ускладнилась масивною внутрішньою крововтратою.

Обвинувачений у судовому засіданні повністю визнав свою вину у висунутому обвинуваченні і пояснив, що він 04 березня 2017 р., керуючи автомобілем марки «Opel Vectra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. С. Стрільців у с. Старі Кривотули Тисменицького району у напрямку м. Стрий, його «засліпив» зустрічний автомобіль, він виїхав на смугу зустрічного руху, де вчинив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-21011 під керуванням ОСОБА_13 . Внаслідок ДТП водій автомобіля ВАЗ-21011 ОСОБА_13 і пасажир цього автомобіля ОСОБА_14 загинули на місці. У скоєному щиро розкаявся.

У відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України дослідження фактичних обставин суд обмежив допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорювались, зокрема, доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину знайшла своє підтвердження, а його неправомірні дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст.286 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу, що спричинило загибель двох осіб.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні одну неповнолітню дитину, перебуває на обліку в Івано-Франківському ОНД з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, перебуває на обліку в ОПНЛ № 3 з діагнозом: змішаний тривожний і депресивний розлад. До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Суд враховує також позиції потерпілих, які наполягали на суворому покаранні обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає, що обвинуваченому слід обрати основне покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.3 ст.286 КК України, так як вказане покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, і призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

З огляду на те, що обвинувачений частково визнав заявлені у рамках даного кримінального провадження цивільні позови, суд у судовому засіданні допитав потерпілих, їх представників як цивільних позивачів та дослідив надані ними письмові докази на підтвердження заявлених цивільних позовів.

У рамках даного кримінального провадження заявлено цивільні позови про стягнення матеріальної і моральної шкоди чотирма потерпілими, а саме: ОСОБА_16 (т.1, а.22-25), ОСОБА_6 (т.1, а.154-155), ОСОБА_5 (т.1, а.156-157), ОСОБА_17 (т.1, а.167-170).

Судом встановлено, що всі цивільні позови заявлені до цивільного відповідача ОСОБА_9 , який, застрахувавши свою цивільно-правову відповідальність, не виконав як страхувальник обов`язку, передбаченого п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу; якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. У разі невиконання страхувальником обов`язку, передбаченого ст.33 вказаного Закону, він позбавляється права на відшкодування шкоди за його винні дії страховиком у порядку, передбаченому ст.1194 ЦК України.

1) Потерпіла ОСОБА_16 , яка внаслідок ДТП втратила свого рідного брата ОСОБА_14 , з яким протягом десяти років до його смерті проживала однією сім`єю, просила стягнути з відповідача спричинену матеріальну шкоду, що складається з 7819 грн. витрат на поховання, 5000 грн. за поминальний обід після похорону брата, 14000 грн. за надмогильний пам`ятник, та 200000 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Згідно ч.1 ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Суд вважає доведеною спричинену потерпілій внаслідок смерті її брата матеріальну шкоду в розмірі 21819 грн., що складається з витрат на поховання 7819 грн. (т.2, а.с.78) та влаштування пам`ятника 14000 грн. Вказані вимоги обвинувачений визнав.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Злочинними діями обвинуваченого потерпілій ОСОБА_16 , яка є інвалідом другої групи з дитинства, завдано моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях, яких остання зазнала у зв`язку зі смертю свого рідного брата, з яким проживала однією сім`єю, у результаті ДТП, що сталася з вини обвинуваченого. Суд, виходячи з вимог розумності і справедливості, враховуючи характер вчиненого злочину, глибину душевних страждань потерпілої, визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у 75000 грн.

2) Потерпіла ОСОБА_6 просила стягнути з відповідача 150000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю свого рідного брата ОСОБА_13 .

З урахуванням вимоги ч.2 ст.1168 ЦК України, що визначає виключний перелік осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи; з огляду на те, що потерпіла ОСОБА_6 , яка, як рідна сестра померлого ОСОБА_13 , однією сім`єю з братом не проживала, суд вважає, що потерпіла не має права на відшкодування моральної шкоди, спричиненої їй смертю брата, та приходить до висновку про безпідставність заявленого нею позову, у задоволенні якого слід відмовити.

3) Потерпіла ОСОБА_5 просила стягнути з відповідача 150000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю свого сина ОСОБА_13 .

Злочинними діями обвинуваченого потерпілій завдано моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях, яких остання зазнала у зв`язку зі смертю рідного сина у результаті ДТП, що сталася з вини обвинуваченого. Суд, виходячи з вимог розумності і справедливості, враховуючи характер вчиненого злочину, глибину душевних страждань потерпілої, визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у 75000 грн.

4) Потерпіла ОСОБА_17 просила стягнути з відповідача спричинену матеріальну шкоду, що складається з 16228 грн. витрат на поховання (т.1, а.171-173), 105000 грн. за гранітний надмогильний пам`ятник (т.1, а.179-180), та 300000 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Суд вважає доведеною спричинену потерпілій внаслідок смерті чоловіка матеріальну шкоду в розмірі 16228 грн. витрат на поховання.

Щодо заявленої потерпілою вимоги про відшкодування вартості надмогильного пам`ятника суд враховує вимоги п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», згідно якого витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості. Суд визначає до стягнення з обвинуваченого у користь потерпілої 35000 грн. за гранітний надмогильний пам`ятник.

Злочинними діями обвинуваченого потерпілій завдано моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях, яких остання зазнала у зв`язку зі смертю свого чоловіка у результаті ДТП, що сталася з вини обвинуваченого. Після смерті чоловіка у потерпілої залишилось на утриманні двоє їхніх малолітніх дітей, а саме: дочка ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Суд, виходячи з вимог розумності і справедливості, враховуючи характер вчиненого злочину, глибину душевних страждань потерпілої, визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у 150000 грн.

Речові докази, а саме: автомобіль марки ВАЗ-21011 реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіль марки «Opel Vectra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зберігаються на території Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області, слід повернути належним володільцям.

З обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати за проведення експертиз.
Щодо зарахування обвинуваченому строку попереднього ув`язнення у строк покарання суд зазначає наступне.

За приписами ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 р. № 838-VIII) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до вимог Закону України «Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 р. № 2046-VШ, який набрав чинності 21.06.2017 р., частину 5 ст.72 КК України викладено в новій редакції, згідно якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Суд враховує правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст.72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 р. у справі № 663/537/17, відповідно до якого положення ч.5 ст.72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст.72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч.2 ст.4 КК України. Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 р. до 20 червня 2017 р. (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції ЗУ № 838-VIII (пряма дія ЗУ № 838-VIII). Застосування до таких випадків Закону № 2046-VШ є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VШ як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч.2 ст.5 КК України не допускається.
З огляду на викладене суд зараховує обвинуваченому у строк покарання попереднє ув`язнення з 27.12.2017 р. до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (у редакції Закону України від 26.11.2015 р. № 838-VIII).

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_16 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 у користь потерпілої ОСОБА_16 21819 (двадцять одну тисячу вісімсот дев`ятнадцять) грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 75000 (сімдесят п`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 96819 (дев`яносто шість тисяч вісімсот дев`ятнадцять) грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 у користь потерпілої ОСОБА_5 75000 (сімдесят п`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_17 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 користь потерпілої ОСОБА_17 51228 (п`ятдесят одну тисячу двісті двадцять вісім) грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 201228 (двісті одну тисячу двісті двадцять вісім) грн.

Відмовити у позові потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди.

Речові докази, а саме: автомобіль марки ВАЗ-21011 реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіль марки «Opel Vectra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зберігаються на території Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області, повернути належним володільцям.

Стягнути з ОСОБА_9 4152 (чотири тисячі сто п`ятдесят дві) грн. 54 коп. процесуальних витрат.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 обчислювати з 16 год. 30 хв. 27 грудня 2017 року, зарахувавши відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (у редакції Закону України від 26.11.2015 р. № 838-VIII) у строк покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Обраний ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку шляхом подачі апеляційної скарги через Тисменицький районний суд.

Суддя ОСОБА_1