Справа № 521/3286/18
Провадження по справі № 1-кп/521/525/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2019 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

потерпілого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 16.08.2017 за № 0003378, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у с. Серпневе Тарутинського району Одеської області, має вищу освіту, не працює, не одружений, не судимий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 296 ч. 4, 122 ч. 1 КК України,-

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 16.08.2017 року приблизно о 13 годині, знаходячись біля СТО за адресою м. Одеса, вул. Інглезі, 1-Б, в ході сварки з ОСОБА_10 , що відбулась на ґрунті побутового конфлікту і раптово виниклих неприязних відносин з приводу місця для паркування автомобіля, дістав з сумки, що була при ньому, належний йому пістолет «ВІЙ», калібру 9мм Р.А., № НОМЕР_1 , який є гладкоствольною короткоствольною вогнепальною зброєю, споряджений шумовими пістолетними патронами 9мм Р.А.К, та з метою завдання фізичного болю та тілесних ушкоджень здійснив постріл з пістолету в сторону ОСОБА_10 та завдав йому удару рукояткою пістолета в тім`яну область голови. В результаті вказаних умисних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 було спричинене тілесне ушкодження середньої тяжкості, яке не є небезпечними для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, у вигляді поранення області правого ліктьового суглобу та легкі тілесні ушкодження у вигляді садна тім`яної області голови зліва.

Крім цього, ОСОБА_8 пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке визнане судом недоведеним, а саме у тому, що 16.08.2017 року приблизно о 13 годині, він, знаходячись біля СТО за адресою м. Одеса, вул. Інглезі, 1-Б, розуміючи, що знаходиться у людному місці, діючи з прямим умислом, відчуваючи вседозволеність та ігноруючи встановлені у суспільстві норми поведінки, з мотивів очевидної неповаги до суспільства, спокою та гідності інших осіб, внаслідок незначної раптово виниклої сварки з раніше незнайомою йому особою ОСОБА_10 , викликаної неправильними діями самого ОСОБА_8 , з метою завдати фізичного болю ударив кистю правої руки, зжатої в кулак, в обличчя ОСОБА_10 , від чого останній втратив рівновагу та виронив на землю свій мобільний телефон. Одразу після цього ОСОБА_8 відбіг до свого автомобіля «Toyota Prado 120» (транзитний номер НОМЕР_2 ), взяв з салону сумку, звідки дістав належний йому пістолет «ВІЙ», калібру 9мм Р.А., № НОМЕР_1 , який є гладкоствольною короткоствольною вогнепальною зброєю, споряджений шумовими пістолетними патронами 9мм Р.А.К. В подальшому ОСОБА_8 , продовжуючи свої дії, направлені на порушення громадського порядку, діючи умисно, з хуліганських спонукань, з мотивів очевидної неповаги до суспільства, спокою і гідності інших осіб, а також охоронюваних законом цінностей здоров`я людини, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалось особистою зухвалістю у вигляді насильства з завданням особі тілесних ушкоджень із застосуванням вогнепальної зброї, з метою завдання фізичного болю ОСОБА_10 в спосіб, що може бути небезпечним також і для здоров`я та життя ОСОБА_11 , направив пістолет «ВІЙ», калібру 9мм Р.А. в сторону ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які знаходились неподалік від нього на одній лінії пострілу, та здійснив один постріл і їх бік, від чого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 злякались, реально сприйнявши це як загрозу, що є небезпечною для їх життя та здоров`я. Після пострілу ОСОБА_10 почав бігти від ОСОБА_12 в бік приміщення свого СТО, в той час як ОСОБА_12 , наближаючись до ОСОБА_10 , здійснив ще один постріл з пістолету в сторону останнього, заподіявши ОСОБА_10 вогнепальне поранення в області правого ліктьового суглобу. Одразу після цього ОСОБА_12 , продовжуючи свої противоправні дії, діючи умисно, з метою подальшого приниження та завдання фізичного болю ОСОБА_10 , підійшов до останнього та, тримаючи у правій руці пістолет, завдав удару рукояткою цього пістолету в тім`яну область голови ОСОБА_10 , внаслідок чого останньому заподіяно тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 122 КК України визнав вину частково, за ч. 4 ст. 296 КК України - не визнав.

При цьому він показав, що 16.08.2017 року близько 13 години разом з приятелями на автомобілі «Toyota Prado 120» приїхав пообідати до столової, яка розташована поруч з СТО за адресою м. Одеса, вул. Інглезі, 1-Б. Він припаркував автомобіль на вільне місце біля СТО, але раніше незнайомий йому потерпілий ОСОБА_13 у грубій формі сказав, що в цьому місці паркуватися не можна. Його автомобіль ніяким чином не перекривав проїзд, але він все ж запитав, де можна це зробити, і потерпілий відповів, що на стоянці біля СТО, де на той час знаходився його (потерпілого) автомобіль. Він (обвинувачений) запропонував ОСОБА_13 поміняти автомобілі місцями, але тому це не сподобалось. Тоді він вирішив залишити свій автомобіль там, де він знаходився, і став виходити з нього. В цей час ОСОБА_13 став рухатися йому на зустріч, в руці у нього була викрутка, якою він розмахував, висловлювався нецензурною лайкою, говорив, що він є директором СТО і всі йому надоїли. Обвинувачений намагався його заспокоїти словесно, але побоювався агресії потерпілого, тому дістав з сумки пістолет, на який має дозвіл. Потерпілий накинувся на нього, намагався вибити пістолет з руки, виникла метушня, під час якої він відмахувався від ОСОБА_13 і при цьому наніс удар рукояткою пістолета потерпілому по голові, а крім того випадково відбувся постріл. Після пострілу потерпілий нагнувся, йому здалося що той хоче підняти камінь, тому знов став словесно його заспокоювати. Визнає, що ОСОБА_13 отримав поранення руки в результаті здійсненого ним пострілу, але стверджує, що зробив постріл випадково. Конфлікт виник з ініціативи потерпілого, який поводив себе агресивно, а викрутку в його руках він (обвинувачений) сприймав як загрозу своєму здоров`ю.

Вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 с. 122 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

- Так, потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що як приватний підприємець займається ремонтом автомобілів, проводить ремонтні роботи на СТО за адресою м. Одеса, вул. Інглезі, 1-Б. 16.08.2017 року в денний час під`їхав до СТО і залишив автомобіль «Toyota RAV 4», який мав ремонтувати, на «гостьовій» стоянці, а сам пішов у свій «бокс» за інструментом. В цей час побачив, що під`їхав автомобіль «Toyota Prado 120», яким керував обвинувачений. Він запропонував ОСОБА_14 помінятися місцями, оскільки мав намір під`їхати ближче до «боксу» і тоді перекрив би виїзд ОСОБА_14 . Обвинувачений погодився, сів в автомобіль, завів його і був готовий перепаркуватися, але він сам (потерпілий) не зміг одразу завести автомобіль, а коли зміг їхати, то побачив, що ОСОБА_14 вже залишив свій автомобіль, тобто не дочекався. Тоді він пішов в напрямку столової, куди направився ОСОБА_14 , і попросив прибрати автомобіль. Той відповів, що поїде, коли закінчить їсти. Після цього між ними почалась суперечка, під час якої вони обидва висловлювалися нецензурною лайкою, на підвищених тонах. При цьому він (потерпілий) тримав в руці викрутку, якорю користувався в роботі, коли події тільки розпочались. Обвинувачений наніс йому удар кулаком в область скроні і став тікати. Потерпілий повернувся до свідка Письменного, щоб підняти впавший телефон, і в цей час побачив, що ОСОБА_14 , наближаючись, здійснив постріл з пістолета, підійшов, ударив рукояткою пістолета по голові і ще раз вистрілив в праву руку, спричинивши тілесні ушкодження. Можливо, пістолет обвинувачений дістав з сумки, яка була у нього на плечі. Через деякий час ОСОБА_15 , який є племінником його співмешканки, знайшов поблизу «боксу» гільзу, але слідчому він її не передавав.

- Свідок ОСОБА_11 показав, що 16.08.2017 року знаходився на території СТО за адресою м. Одеса, вул. Інглезі, 1-Б, де ОСОБА_13 навчав його ремонту автомобілів. Він знаходився всередині «боксу», а ОСОБА_13 на вулиці. Почувши шум, він вийшов з боксу і побачив обвинуваченого і потерпілого. ОСОБА_14 відходив назад, а потерпілий, похитуючись, рухався в його напрямку, потім нахилився і з нагрудного кармана в нього випав телефон. Свідок підняв телефон. Обвинувачений підійшов до автомобіля «Toyota Prado», взяв сумку, з неї дістав пістолет і здійснив постріл в бік потерпілого. ОСОБА_13 пішов в напрямку «боксу», а ОСОБА_14 пішов йому напереріз, наніс удар рукою з пістолетом по голові і ще раз вистрілив. Після цього він побачив, що ОСОБА_13 отримав поранення у нього на руці була кров. Обвинувачений пішов до свого автомобіля, а ОСОБА_13 сів в автомобіль, який ремонтував, і перегородив ОСОБА_14 дорогу, щоб той не поїхав. Зібралися люди, викликали поліцію. Приблизно через місяць після подій поруч з «боксом» він знайшов одну гільзу і віддав її ОСОБА_13 .

- Свідок ОСОБА_16 показав суду, що працює механіком на СТО. 16.08.2017 року приблизно в обідню пору, перебуваючи в приміщенні на робочому місці, почув гучну розмову на вулиці, визирнув через вікно і побачив, що потерпілий і обвинувачений розмовляють на підвищених тонах. Потім обвинувачений наніс потерпілому удар рукою та побіг у бік свого автомобіля. Потерпілий зробив 2-3 кроки за ним і нахилився за чимось. Свідок зацікавився та пішов на вулицю, по дорозі почув 3 постріли. На вулиці побачив, що потерпілий біжить до автомобіля, у нього з голови і руки текла кров. Потерпілий автомобілем «Toyota Raf 4» заблокував виїзд «Toyota Prado», потім під`їхала поліція і швидка допомога. На місці події знаходилися знайомі обвинуваченого 3-4 чоловіки, які часто обідали у кафе, що знаходиться поруч з СТО.

- Свідок ОСОБА_17 показав, що 16.08.2017 року після 12 години працював у своєму «боксі» на СТО, почув крик, шум, 2 постріли і вийшов на вулицю. Там побачив ОСОБА_13 , який був скривавлений, рухався в сторону автомобіля «Toyota Raf 4», сів за кермо і перегородив виїзд іншій машині. В руці потерпілий тримав викрутку. Там же він побачив обвинуваченого ОСОБА_14 , який тримав в руках пістолет. До приїзду швидкої допомоги він (свідок) надавав потерпілому медичну допомогу, оскільки у того з рани на руці текла кров.

- Свідок ОСОБА_18 показав, що 16.08.2017 року в обід разом з приятелями на автомобілі, яким керував ОСОБА_14 , приїхали в кафе, що розташоване біля СТО по вул. Інглезі в м. Одесі. Коли ОСОБА_14 зупинив автомобіль на парковочному місці, вийшов потерпілий ОСОБА_13 , став в грубій формі вимагати, щоб обвинувачений переставив автомобіль на інше місце, висловлювався нецензурною лайкою. Касьян без скандалу переставив автомобіль і вони всі попрямували до столової. Слідом за ними направився потерпілий, в руці тримав викрутку, кричав і лаявся. Тоді ОСОБА_14 , а за ним і свідок, вийшли на вулицю. Куширець лаявся на ОСОБА_14 з приводу паркування автомобіля, замахувався на нього викруткою, між ними виникла потасовка. Потім він почув постріл, ОСОБА_14 здійснив його з пістолета, який знаходився у сумці, що була при ньому. При цьому потерпілий і обвинувачений знаходилися поруч. Він бачив, що рука і голова у потерпілого закривавлені. Раніше у нього (у свідка) і у його знайомих неодноразово виникали конфлікти з приводу неправильного, на погляд ОСОБА_13 , паркування автомобілів біля СТО.

- Свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що 16.08.2017 року в обідню пору разом зі співробітниками автосалону приїхав до столової, розташованої біля СТО по вул. Інглезі в м. Одесі. Вони зробили замовлення, а пізніше до них повинні були під`їхати ОСОБА_14 та ще кілька чоловік. Перебуваючи в приміщенні кафе, він почув, що на вулиці відбувається скандал, а через вікно побачив, що сваряться ОСОБА_14 і потерпілий ОСОБА_13 , з яким у нього теж неодноразово виникали конфлікти через парковочне місце. Він бачив, що потерпілий тримає викрутку, вони бігали один за одним, потім між ними виникла штовханина, ОСОБА_14 дістав пістолет і відбувся постріл. Йому здалося, що потерпілий і обвинувачений хотіли один у одного вихватити викрутку і пістолет.

- Свідок ОСОБА_20 показав, що працює в автосалоні. 16.08.2017 року частина співробітників автосалону поїхали на обід столову, що знаходиться поруч з СТО по вул. Інглезі в м. Одесі. Через нетривалий час йому зателефонував співробітник і повідомив, що на їх спільного знайомого ОСОБА_21 було вчинено напад з викруткою. Тоді він одразу приїхав на місце події та побачив там ОСОБА_14 з пістолетом в руках і потерпілого ОСОБА_13 з перемотаною рукою і скривавленою сорочкою, які чекали на поліцію. На той момент конфлікту між потерпілим і обвинуваченим вже не було. Раніше у співробітників автосалону неодноразово виникали конфлікти з власником СТО ОСОБА_22 з приводу паркування автомобілів біля столової і СТО.

- Свідок ОСОБА_23 , лікар травматологічного відділення, показав суду, що влітку 2017 року до лікарні поступив потерпілий ОСОБА_13 з вогнепальним пораненням в області ліктьового суглобу. Він перебував на лікуванні до тих пір, поки цього потребував його стан здоров`я.

- В ході огляду місця події 16.08.2017 за адресою м. Одеса, вул. 25-ї Чапаївської дивізії (Інглезі), 1-б, на території СТО біля стіни боксу на асфальтовому покритті виявлені плями бурого кольору, а також вилучена гільза, яку видав ОСОБА_11 , який перебував на місці події. Вказані обставини зафіксовані у протоколі огляду місця події (ар. 70-72).

- В протоколі додаткового огляду місця події слідчим зазначено, що на території комплексу СТО знаходиться будівля кафе, відстань між яким та боксом становить близько 15 м (ар. 87-96).

- 16.08.2017 ОСОБА_8 добровільно видав слідчому предмет, схожий на пристрій для відстрілу гумових куль, з 3-ма патронами у магазині, про що складено протокол отримання добровільно наданого предмету і протокол огляду предмету (ар. 73-74).

- Висновком балістичної експертизи встановлено, що виданий ОСОБА_8 предмет є гладкоствольною короткоствольною вогнепальною зброєю самозарядним пістолетом «ВІЙ», калібру 9мм Р.А., № НОМЕР_1 , призначеним для відстрілу патронів, споряджених еластичними метальними снарядами «несмертельної дії», калібру 9мм Р.А., споряджений трьома шумовими пістолетними патронами, що не відносяться до категорії боєприпасів. Видана ОСОБА_11 гільза патрона, калібру 9мм Р.А. була відстріляна з представленого на дослідження пістолета (ар. 76-83).

- ОСОБА_8 28.12.2016 отримав дозвіл № НОМЕР_3 на право зберігання, носіння пристрою травматичної дії «ВІЙ», калібру 9мм Р.А., № НОМЕР_1 , строк дії дозволу до 28.12.2019 (ар. 124).

- Висновком судово-медичної експертизи встановлено, що ОСОБА_24 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді поранення області правого ліктьового суглобу та легкі тілесні ушкодження у вигляді садна тім`яної області голови зліва. Всі тілесні ушкодження могли бути спричинені 16.08.2017 року, при цьому поранення області правого ліктьового суглобу могло утворитися від дії снаряду, випущеного зі стріляючого пристрою, а садно тім`яної області зліва утворилося від дії тупого твердого предмета (ар. 84-86).

- Комісійною судово-медичною експертизою підтверджені висновки СМЕ. Крім того встановлено, що виключно амбулаторне лікування ОСОБА_10 з виявленими у нього тілесними ушкодженнями було неможливим, оскільки рана ділянки правого ліктьового суглобу потребувала оперативного втручання в умовах стаціонару, та нагляду лікарів.

- Як вбачається з медичної картки, ОСОБА_10 перебував на стаціонарному лікуванні в КУ «Міська клінічна лікарня № 11» з 16.08.2017 по 15.09.2017 у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями (ар. 99-123).

Таким чином, на підставі досліджених доказів суд вважає доведеним, що в результаті умисних дій ОСОБА_8 . ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, тобто ОСОБА_8 винен у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Що стосується обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, то суд приходить до наступних висновків.
Вказане обвинувачення прокурор обґрунтовує тими ж доказами, які покладені в основу обвинувачення по ч. 1 ст. 122 КК України і викладені у вироку вище.
Як вбачається з показів потерпілого та обвинуваченого, раніше вони знайомі не були, але 16.08.2017 року між ними виник побутовий конфлікт, обумовлений спором з приводу місця для паркування автомобіля, який призвів до неприязних відносин, з проявами крайньої взаємної недоброзичливості, що супроводжувалася обоюдною нецензурною лайкою. За таких обставин дії учасників конфлікту мають підґрунтям особисті неприязні стосунки, які виникли раптово.
Свідки сторони обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 підтвердили, що до моменту спричинення тілесних ушкоджень між потерпілим і обвинуваченим відбувалася сварка (чули шум, крики, розмову між ними на підвищених тонах). Свідки сторони захисту ОСОБА_18 , ОСОБА_19 показали, що бачили і чули сварку між обвинуваченим і потерпілим, яка була розпочата з ініціативи потерпілого.
Також потерпілий підтвердив, що під час сварки тримав в руці викрутку, а обвинувачений заявив, що сприймав викрутку як загрозу можливого спричинення тілесних ушкоджень, тому і застосував пістолет. Такі аргументи сторони захисту спростовані не були, а надані суду докази не свідчать про протилежне.
Верховний Суд України Постановою Пленуму від 22.12.2006 № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» встановив, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.
Так, у п. 4 вказаної Постанови Пленуму ВСУ роз`яснюється, що дії, які супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Як особливо злісне хуліганство кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді пострілів з пістолета, спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому, в людному місці, у небезпечний для життя і здоров`я сторонньої особи спосіб, з грубим порушенням громадського порядку, з особливою зухвалістю.
В ході судового засідання обвинувачений, потерпілий, свідки сторони захисту і сторони обвинувачення надавали суперечливі покази з приводу кількості пострілів, здійснених ОСОБА_8 . Так, обвинувачений і свідки захисту ОСОБА_18 , ОСОБА_19 показали, що був здійснений один постріл. Потерпілий і свідки обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_16 надали покази про здійснення 2-х пострілів, а свідок обвинувачення ОСОБА_17 показав, що нібито чув звуки 3-х пострілів.
Відповідно до висновків СМЕ у потерпілого ОСОБА_10 було виявлене одне тілесне ушкодження в області правого ліктьового суглобу, спричиненедією снаряду, випущеного зі стріляючого пристрою, тобто від одноразового травмуючого впливу.

Під час огляду місця події 16.08.2017 одразу після вчинення злочину слідчим була виявлена (видана свідком) лише одна гільза патрона калібру 9мм Р.А., відстріляна з пістолета. Інші гільзи від відстріляних патронів органом досудового розслідування знайдені не були, у встановленому порядку не вилучалися і до матеріалів кримінального провадження не долучалися.

Надаючи оцінку показам свідка ОСОБА_11 з приводу того, що через місяць після події на території СТО їм було знайдено ще одну гільзу, суд виходить з того, що такий речовий доказ у кримінальному провадженні відсутній. Стороною обвинувачення не було доведено, що свідком ОСОБА_11 після огляду місця події дійсно було знайдено ще один предмет, що цей предмет може бути гільзою від патрону, що ця гільза була відстріляна саме 16.08.2017 року і саме з пістолета ОСОБА_8 .
Таким чином, суд вважає, що здійснення ОСОБА_8 одного пострілу з пістолету, внаслідок якого були спричинені тілесні ушкодження потерпілому, беззаперечно підтверджено наданими доказами. Здійснення інших пострілів документально підтверджено не було, а покази свідків є суперечливими і ці протиріччя стороною обвинувачення усунуті не були, тому не можуть бути покладені в основу обвинувачення. Вирок може ґрунтуватися лише на точно встановлених фактах, а не на припущеннях.
Згідно вимог п. 5 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Як встановлено в судовому засіданні, дії ОСОБА_8 щодо потерпілого продовжувались короткий час кілька хвилин, тобто не носили тривалого характеру, припинились одразу після отримання потерпілим тілесних ушкоджень, після чого обвинувачений залишався на місці події до прибуття працівників поліції, яким добровільно видав пістолет. Причому ОСОБА_8 припинив свої дії самостійно, інші особи його не вгамовували.
Відсутні підстави вважати, що діями ОСОБА_8 була тимчасово припинена діяльність СТО. Так, з показів працівників СТО свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_17 вбачається, що вони перервали роботу в приміщенні і вийшли на вулицю, лише почувши шум, тобто даних про те, що обвинувачений не давав можливості працювати, не встановлено. Осіб (клієнтів), які б були позбавлені можливості отримати послуги, на території СТО не було, принаймні, протилежне не доведено.
Також стороною обвинувачення не було доведено, що дії ОСОБА_8 містили небезпеку для життя і здоров`я сторонньої особи. Вказане твердження сторони обвинувачення ґрунтувалося на показах потерпілого і свідка ОСОБА_11 про те, що обвинувачений здійснив постріли на відстані у кілька метрів у бік потерпілого. Тобто, на думку сторони обвинувачення, за таких обставин ОСОБА_8 міг спричинити тілесні ушкодження особам, які перебували поруч. Разом з тим, обвинувачений та свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 стверджували, що постріл відбувся у той момент, коли ОСОБА_14 і ОСОБА_13 перебували у безпосередній близькості один від одного. Вказані протиріччя між показами також не були усунуті, з огляду на взаємини осіб у провадженні (свідок сторони обвинувачення є родичем співмешканки потерпілого та обучається у нього професії, а свідки сторони захисту приятелі обвинуваченого), а також враховуючи те, що судово-медичними експертизами надано висновок про неможливість встановити відстань, з якої був здійснений постріл.

Таким чином, стороною обвинувачення не було надано беззаперечних доказів, і не доведено, що обвинувачений ОСОБА_8 мав намір або міг спричинити небезпеку для життя і здоров`я сторонньої особи.

Частиною 3 ст. 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини тлумачиться на її користь.

Дослідивши кожний доказ, наданий суду сторонами, з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявеність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_8 в частині обвинувачення за ч. 4 ст. 296 КК України слід виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю в діянні обвинуваченого складу вказаного кримінального правопорушення.
Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не перебуває на наркологічному або психіатричному обліках, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом встановлено не було.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що ним вчинено злочин середньої тяжкості, конкретні обставини справи і знаряддя вчинення злочину, крім того суд враховує особу винного, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у виді позбавлення волі.
Також при призначенні покарання суд враховує положення ч. 1 ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України щодо застосування спеціальної конфіскації майна у разі, якщо воно було використане як засіб чи знаряддя вчинення злочину, за умови вчинення умисного злочину, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.
Злочин, у вчиненні якого визнано винним ОСОБА_8 , відноситься до вказаної категорії, а пістолет «ВІЙ» з патронами, хоча і перебував у розпорядженні обвинуваченого на законних підставах, але був використаний ним як знаряддя вчинення злочину, а тому підлягає спеціальній конфіскації. Тому суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_8 вказане додаткове покарання.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався і більше кримінальних або адміністративних правопорушень не вчиняв, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючої покарання обставин, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання й того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що зазначені обставини дають підстави вважати, що виправлення ОСОБА_8 та попередження нових злочинів можливе без реального відбування основного покарання у виді позбавлення волі, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою з випробуванням, достатнім для того, щоб він довів своє виправлення.Суд вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України можливо застосувати випробування з встановленням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Потерпілим ОСОБА_10 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальних збитків, пов`язаних з втратою заробітку за час вимушеної непрацездатності, в сумі 65250 грн., а також моральної шкоди в сумі 100000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_8 позовні вимоги в судовому засіданні не визнав.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 винен у вчиненні злочину відносно потерпілого, спричинив йому тілесні ушкодження, з приводу яких потерпілий пройшов курс лікування.

При визначенні розміру компенсації моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого, суд враховує характер спричиненої потерпілому моральної шкоди і пов`язаних з нею моральних страждань, тяжкість спричинених тілесних ушкоджень і тривалість перебування на лікуванні, і вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 20000 грн.

Розглядаючи вимоги потерпілого про відшкодування втраченого ним заробітку в розмірі 65250 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 91, 92 КПК України, обов`язок доказування виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням покладається на слідчого, прокурора, а у встановлених КПК випадках на потерпілого.

В судовому засіданні потерпілий пояснив, що у зв`язку з отриманою травмою був непрацездатним протягом місяця з 16.08.2017 по 16.09.2017. Він є приватним підприємцем і у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю не міг працювати, тобто надавати послуги з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів, в результаті не міг отримати заробіток у вказаній сумі. Розрахунок втраченого заробітку здійснив, виходячи з річного доходу за 2017 рік, розділивши його на 12 місяців. На підтвердження зазначених обставин потерпілим надано копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та податкової декларації (ар. 36-38).

Відповідно до ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.
Відповідно до п. 12. Постанови № 6 Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розмір відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою потерпілим заробітку (його частини) у зв`язку з ушкодженням здоров`я, встановлюється виходячи зі ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров`я.
Відповідно до п. 22. Вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, - в рішенні суд повинен навести точний розрахунок присуджених сум для відшкодування шкоди, зазначені строки їх виплати. Відшкодування шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я складається зі щомісячних платежів (страхових виплат), що виплачуються протягом строку, на який встановлено втрату працездатності, та додаткових витрат, що виплачуються протягом строку, на який визначено потребу в них.
Разом з тим, потерпілим ОСОБА_10 був зазначений не конкретний, а передбачуваний заробіток, який, на його думку, міг би бути ним отриманий. Однак, потерпілий не надав жодного доказу, що саме зазначена сума заробітку мала бути ним отримана, але втрачена внаслідок тимчасової непрацездатності.

Тому суд вважає, що позовні вимоги потерпілого щодо відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_8 на користь держави необхідно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 988,70 грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.08.2017 року на пістолет з трьома патронами (ар. 125), підлягає скасуванню, а вилучене майно, як зазначено у вироку вище, підлягає спеціальній конфіскації.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю в його діянні складу цього кримінального правопорушення.
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, призначивши покарання, із застосуванням ст. 96-1 КК України, у виді позбавлення волі на строк два роки, зі спеціальною конфіскацією пістолета «ВІЙ», калібру 9мм Р.А., № НОМЕР_1 , з трьома патронами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного основаного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Позовні вимоги ОСОБА_10 задовольнити частково і стягнути на його користь з ОСОБА_8 компенсацію моральної шкоди в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 988 (дев`ятсот вісімдесят вісім) грн. 70 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.08.2017 року, на пістолет «ВІЙ», калібру 9мм Р.А., № НОМЕР_1 , з трьома патронами. Пістолет з трьома патронами підлягають спеціальній конфіскації, що призначена як додаткове покарання ОСОБА_8 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1