№ 1-кп/755/317/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008582 від 14.09.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: 2017 р.н. та 2018 р.н., з середньо-технічною освітою, працюючого неофіційно різноробочим на будівництві, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 14 вересня 2018 року, о 13 годині 43 хвилини, перебуваючи за адресою: м. Київ, бульвар Верховної Ради, 22-Б, маючи прямий умисел на порушення громадської безпеки, у частині недостовірної інформації про загрозу вибуху і поширення неправдивих відомостей, створення обстановки загального страху, паніки та порушення безпеки суспільства, здійснив дзвінок з мобільного телефону «Нокіа» з абонентським номером: НОМЕР_1 на номер спецлінії «102» до чергової частини ГУ НП в м. Києві, у ході якого, завідомо неправдиво передав повідомлення про те, що замінована квартира АДРЕСА_2 , у результаті чого, своїми злочинними діями здійснив суспільно-небезпечну дію.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 1 ст. 259 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 14 вересня 2018 року, о 13 годині 43 хвилини, перебував за адресою свого проживання, а саме: АДРЕСА_3 та після сварки з дружиною вирішив здійснити дзвінок зі свого мобільного телефону «Нокіа» на номер спецлінії «102» і передав повідомлення про замінування квартири АДРЕСА_2 , тобто своєї. Зазначив, що усвідомлює, що його дії були умисними, дійсно вказав неправдиве повідомлення про замінування, ускоєному щиро каявся, обіцяв у подальшому нічого протиправного не вчиняти та жалкує, що так сталося.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: постанови про визнання та приєднання речових доказів від 14.09.2018 року; протоколу огляду місця події від 14.09.2018 року; актів про застосування службового собаки від 14.09.2018 року; акту перевірки об`єкту на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів від 14.09.2018 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми діями вчинив завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибелі людей чи іншими тяжкими наслідками, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 259 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей 2017 р.н. та 2018 р.н., раніше не судимий, за місцем проживання скарг на його поведінку від мешканців будинку не надходило, щиро розкаявся, вину визнав повністю.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому і те, що має на утриманні двох малолітніх дітей (відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України).

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав, жалкує про вчинене), зокрема, має на утриманні двох малолітніх дітей 2017 р.н. та 2018 р.н., наявності декількох пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п. п. 1-2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 1 ст. 259 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обрано.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон «Нокіа», модель 6233, без задньої кришки та верхніх кнопок, імеі: НОМЕР_2 , в якому знаходиться сім-карта з номером: НОМЕР_1 , що переданий до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві - повернути ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя: