13.12.2018
Справа № 720/1878/18
Провадження № 1-кп/720/130/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження № 0000282 від 03 липня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рингач Новоселицького району Чернівецької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2018 року приблизно о 18 годині 40 хвилин ОСОБА_7 керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz-E 320», державний номерний знак НОМЕР_1 рухався по автомобільній дорозі Н-10, сполученням «Стрій-Івано-Франківськ-Чернівці-КПП «Мамалига», поза межами населених пунктів в адміністративно-територіальних межах Новоселицького району Чернівецької області, зі сторони м. Новоселиця в напрямку м. Чернівці.

Проїзджаючи 261 км + 801 м вказаної автодороги, водій ОСОБА_7 здійснюючи маневр повороту ліворуч, в порушення п.п. 1.5, 2.3 (б,д), 10.4 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїм діях, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, перетнув дорожню розмітку 1.5 Правил дорожнього руху України, виїхав на зустрічну смугу руху та не надав перевагу у русі мотоциклу марки «BMW-К1200S», держаний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , в результаті чого допустив зіткнення з останнім.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водію мотоцикла ОСОБА_8 спричинено смерть, яка настала від набряку та набухання речовини головного мозку, як ускладнення наявного при житті відкритого перелому кісток основи та склепіння черепа із забоєм речовини головного мозку та розвитком під оболонкових крововиливів.

Таким чином, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 ч.2 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило ОСОБА_8 смерть.

Обвинувачений винним себе визнав повністю і показав, що 02 липня 2018 року під час керування ним технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz-E 320», державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись поза межами населених пунктів зі сторони м. Новоселиця в напрямку м. Чернівці, він здійснив поворот наліво та намагався заїхати на територію автомойки, у зв`язку із чим перетнув дорожню розмітку. В той же час, він не помітив на зустрічній смузі руху мотоцикліста ОСОБА_8 , в результаті чого сталась зіткнення з останнім, від чого ОСОБА_8 помер. На місці пригоди він намагався допомогти потерпілому, однак отримані ним травми були несумісні із життям. У вчиненому розкаявся, відшкодував потерпілій матеріальну та моральну шкоду.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, його винність у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть ОСОБА_8 підтверджується показами потерпілої, свідка та письмовими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_5 показала суду, що вона є дружиною померлого ОСОБА_8 02 липня 2018 року їй повідомили, що обвинувачений допустив зіткнення з її чоловіком, який керував мотоциклом, від чого останній помер. Обставини пригоди їй невідомі, оскільки вона не стала очевидцем події. Претензій до обвинуваченого не має, оскільки він відшкодував матеріальну та моральну шкоду, а тому просила не позбавляти його волі та права керування транспортними засобами.

Свідок ОСОБА_9 показав суду, що 02 липня 2018 року він разом з обвинуваченим ОСОБА_7 вирішили поїхати помити автомобілі на автомойку, яка розташована на виїзді з м. Новоселиця в напрямку м. Чернівці. Він заїжджав на територію автомойки через в`їзд, який розташований з боку м. Чернівці, а обвинувачений через в`їзд, який розташований з боку м. Новоселиця. Наближаючись до розвороту, на відстані близько 80 метрів від нього він помітив на зустрічній смузі руху ближче до осевої лінії мотоцикліста, у зв`язку із чим вирішив його пропустити. На момент коли він зупинився для розвороту, мотоцикліст був на відстані 10 метрів від нього, а автомобіль керований обвинуваченим був на відстані 40-50 метрів від його автомобіля. Після того, як він розминувся з мотоциклістом, він здійснив поворот на автомойку і раптово через 1-2 секунди почув удав від зіткнення автомобіля обвинуваченого та мотоцикліста, у зв`язку із чим відразу відбіг до них. Мотоцикліст був у важкому стані, обвинувачений намагався йому допомогти, викликав швидку допомогу та поліцію.

З висновку судово-медичної експертизи № 43-н від 27 липня 2018 року вбачається, що смерть ОСОБА_8 настала від набряку та набухання речовини головного мозку, як ускладнення наявного при житті відкритого перелому кісток основи та склепіння черепа із забоєм речовини головного мозку та розвитком під оболонкових крововиливів. Виявлені на трупі тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів або ударів об такі незадовго до моменту настання смерті, найбільш ймовірно за умов дорожньо-транспортної пригоди.

З висновку судово-автотехнічної експертизи № 492-А від 25 вересня 2018 року слідує, що в даній дорожньо-транспортній обстановці, обвинуваченому необхідно було керуватись п. 10.4 ПДР і саме невідповідність даним вимогам з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи, що обвинувачений свою вину визнав повністю, суд з урахуванням думки учасників судового розгляду в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України вважає недоцільним дослідження інших доказів про вищевказані обставини справи, оскільки такі обставини ніким не оспорюються.

Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого у порушенні 02 липня 2018 року п.п. 1.5, 2.3 (б,д), 10.4 Правил дорожнього руху України, що спричинило смерть ОСОБА_8 повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 286 ч.2 КК України.

При вирішенні питання про призначення покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, дані про винну особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує ступень тяжкості злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який хоча і є необережним, однак відноситься до категорії тяжких та за його вчинення, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років; суспільну небезпеку вчинених обвинуваченим протиправних дій, які виразились у прояві самовпевненості у своїх діях та неуважності до дорожньої обстановки, створення перешкод та небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, наслідком чого стало загибель ОСОБА_8 ..

В той же час, суд враховує поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, який розкаявся та відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду, в результаті чого потерпіла заявила в суді, що не має претензій до обвинуваченого та просила не позбавляти його волі.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений є особою молодого віку, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні одну малолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого добровільне відшкодування шкоди, активне сприяння розкриттю злочину та його щире каяття, яке виразилось у тому, що він повністю визнав свою вину та щиро жалкує про скоєння ним злочину, засуджує свою протиправну поведінку та в процесі судового розгляду справи дав правдиві показання, які посприяли органам правосуддя встановити істину по справі.

Також, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого те, що він є учасником бойових дій та проходив службу в районі АТО в особливий період, чим сумлінно виконав свій обов`язок як громадянина України, визначений ст. 65 Конституції України.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд виходить з того, що у відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" при призначенні покарання за ст. 286 КК України суд має врахувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Слід зазначити, що призначене судом покарання має відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливати з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З досудової доповіді органу пробації від 28 листопада 2018 року, складеної в порядку ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, вбачається, що імовірність вчинення обвинуваченим повторного правопорушення дуже низька. Зважаючи на поведінку обвинуваченого, його спосіб життя, морально-духовний стан, уповноважений орган пробації вважає доцільним виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, оскілки рівень ризику вчинення повторного злочину низький.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений є особою молодого віку, має на утриманні малолітню дитину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, у вчиненому щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдану шкоду, є учасником бойових дій в зоні АТО, із урахуванням думки потерпілої, яка просила не позбавляти його волі, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому міру покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Зважаючи на тяжкі непоправні наслідки в результаті порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть особи, суд вважає за необхідне призначити йому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Підстав для застосування вимог ст.69 КК України судом не встановлено.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України. Наявні судові витрати по справі відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню в дохід держави з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази по справі:

- автомобіль марки «Mercedes-Benz-E 320», державний номерний знак НОМЕР_1 , мотоцикл марки «BMW-К1200S», держаний номерний знак НОМЕР_2 , панель від мотоцикла та шолом, які знаходяться на зберіганні в Новоселицькому ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, після набрання вироком законної сили, повернути власникам або законним володільцям;

- CD-R диски із відеозаписом з камер спостереження, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, залишити у справі.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз по справі в розмірі 6006 (шести тисяч шести) гривень.

На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів через райсуд з моменту його проголошення.

Суддя: