ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/630/18 Справа № 175/3582/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності при розгляді апеляційних скарг першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000794 стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8
представника потерпілої ОСОБА_10
В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим в умисному легкому тілесному ушкодженні, вчиненого за наступних обставин.
ОСОБА_11 23 серпня 2016 року, приблизно в 22 год. 00 хв. знаходився за місцем мешкання, а саме в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де реалізуючи умисел, який виник на ґрунті довготривалих неприязних стосунків з ОСОБА_12 , діючи умисно, схопив останню правою рукою за волосся, а лівою рукою наніс не менше 4 ударів по тулубу. Внаслідок протиправних дій обвинуваченого, потерпілій ОСОБА_12 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: чотирьох синців правого плеча, правого ліктьового суглобу, травматичної екстракції волосся в тім`яній області ліворуч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальненні доводи осіб, які їх подали.
В зміненій апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку із закінченням строків давності. Зазначає, що ОСОБА_6 вперше обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке є злочином невеликої тяжкості, санкцією якого передбачено покарання у виді штрафу, громадських або виправних робіт. Подія злочину мала місце 23 серпня 2016 року, таким чином до набрання вироком законної сили закінчились строки, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України. Зауважує, що обвинувачений не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності за вказаних підстав і просить закрити кримінальне провадження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду і просить призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
На його думку, суд першої інстанції не виконав належним чином вимог ст. ст. 94, 370, 374 КПК України. Зазначає, що як вбачається з аналізу доказів у мотивувальній частині вироку, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена показаннями потерпілої ОСОБА_12 , письмовими доказами, однак, суд лише перерахував їх, а не зазначив які саме факти вони підтверджують або спростовують, не надав повного та всебічного обґрунтування кожному доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Постановляючи обвинувальний вирок, суд не надав належної правової оцінки показанням обвинуваченого, який вину у вчинені умисного легкого тілесного ушкодження не визнав та категорично стверджував, що 23 серпня 2016 він особисто ніяких тілесних ушкоджень своїй матері не завдавав і не міг завдати оскільки був зі зламаною ногою. Не зважаючи на такі покази ОСОБА_6 , суд не з`ясував його місце перебування у зазначений день та час, термін його лікування та знаходження ноги у гіпсі. Будь-яких тверджень на спростування доводів обвинуваченого у вироку не наведено, суперечності між показами потерпілої та обвинуваченого не з`ясовано та не усунуто.
На думку прокурора, недотримання судом процедури судового розгляду призвело до порушення такої засади кримінального провадження як забезпечення доведеності вини.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу в зміненій редакції та з підстав викладених в скарзі, просив її задовольнити, звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з чим просив вирок суду скасувати, а кримінальне провадження з цих підстав закрити.
ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 і подав до суду письмову заяву в якій просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження. Наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за такою підставою йому зрозумілі.
Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області, вважала, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, оскільки суд при ухваленні вироку допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважала, що клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності задоволенню не підлягає на даній стадії кримінального провадження і має бути вирішено в суді першої інстанції під час нового судового розгляду.
Представник потерпілого заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та захисника, клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності просив вирішити на розсуд суду.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно зі ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та відповідно до висунутого обвинувачення інкриміновані дії він вчинив 23 серпня 2016 року.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відносився до категорії злочинів невеликої тяжкості, за який передбачено найбільш суворе покарання у виді виправних робіт на строк до одного року.
Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.
Отже, станом на 03.12.2018 року сплинув строк в два роки та закінчились визначені ст. 49 КК України строки давності, ухвалений вирок щодо ОСОБА_6 не набрав законної сили, а тому ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та ст. 417 КПК України.
Колегією суддів відповідно до ст. 285 КПК України ОСОБА_6 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, а також право на розгляд апеляційних скарг, на що обвинувачений підтримав клопотання та надав письмову заяву з проханням прийняти таке рішення і просив першочергового розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підтвердивши, що йому зрозуміла як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, на що надав свою згоду.
Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого.
Враховуючи позицію сторони захисту, яка віддала пріоритетне значення розгляду клопотання, колегія суддів не враховує заперечення прокурора щодо наявності апеляційних скарг, оскільки за положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Зазначені вище нормативні положення спрямовані на реалізацію також вимог засади змагальності сторін, згідно з якими суд, залишаючись об`єктивним і неупередженим, повинен створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків згідно із ч. 6 ст. 22 КПК України.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. ч. 2-4 ст. 49 КК України).
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Зазначені підстави як встановлено в ході апеляційного перегляду дотримані. Матеріали провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався.
Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття рішення судом про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення чинним законодавством не передбачено.
Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Виходячи з цих положень закону, визнання вини є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а тому невизнання вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації права обвинуваченого на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений ст. 49 КК України інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням особи своєї винуватості у вчиненні злочину.
Згідно із ч. 3 ст. 285 КПК України у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.
Отже, оскільки обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України відсутні підстави для проведення судового провадження, що включає в себе відповідно до п. 24 ст. 3 КПК України і апеляційне провадження, в повному обсязі в загальному порядку, у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінки доводам апеляційних скарг.
Тому, оскільки клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності подано до набрання вироком законної сили, який підлягає скасуванню, колегія суддів позбавлена можливості розглянути подані апеляційні скарги по суті.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 417 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.
Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2018 року стосовно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України скасувати.
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4