Єдиний унікальний номер 725/5164/18
Номер провадження 1-кп/725/251/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2019 року м. Чернівці
Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

особи, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001032 від 04.09.2018 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, пенсіонера, інваліда ІІ групи, раніше не судимого,

у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.09.2018 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_5 зайшовши у приміщення ТЦ «Депот», що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Головна, 265, таємно, протиправно, переконавшись, що діє непомітно для працівників та відвідувачів магазину, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, підійшов до камери схову №15 та, шляхом підбору ключа, відчинив її і забрав пусту чорну жіночу сумку. Після чого вийшов з приміщення, а викраденим майном розпорядився і власний розсуд. Своїми діями спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 268 грн. Згідно висновку експерта від 21.09.2018 р. №172-Р ринкова вартість жіночої сумки марки «ALDO», на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме станом на 03.09.2018 становить 268 грн. 00 коп.(двісті шістдесят вісім гривень 00 копійок).

Слідчий СВ Чернівецького ВП ГУ НП в Чернівецькій області за погодженням із прокурором, звернувся з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру.

ОСОБА_5 як особа, відносно якої до суду внесено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про застосування таких заходів стосовно нього.

Адвокат в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки вважав, що дії ОСОБА_5 за ч.3 ст. 185 КК України кваліфіковані не вірно, оскільки в діях ОСОБА_5 відсутня кваліфікуюча ознака «проникнення у сховище» та просив перекваліфікувати дії ОСОБА_5 на ч.1 ст. 185 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити, зазначаючи, що є всі законні підстави застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_5 оскільки його хвороба, не дозволяє йому усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, приходить до висновку про наявність належних правових підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, викладеного у клопотанні, підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 05.09.2018 року (а.с.7); протоколом добровільної видачі від 06.09.2018 року (а.с.17); протоколом огляду речей та документів від 07.09.2018 року (а.с.22); протоколом огляду відео від 10.09.2018 року (а.с.27).

Крім того, у відповідності до висновку судово-психіатричної експертизи №380 від 26.09.2018 року, на час проведення експертизи підекспертний ОСОБА_5 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у формі органічного афективного розладу, гнівлива манія. За своїм психічним станом він не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 теж виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у формі органічного афективного розладу, гнівлива манія. За своїм психічним станом він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні зі звичайним наглядом (Чернівецька обласна психіатрична лікарня) (а.с.71).

Посилання сторони захисту в судовому засіданні про відсутність в діях ОСОБА_5 такої кваліфікуючої ознаки ч.3 ст. 185 КК України як «проникнення до сховища» спростовується належними та допустимими вказаними вище доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Крім того, у відповідності до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 року вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої
кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи

сховище, суди повинні мати на увазі таке. Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти

майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні. Під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також

залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища

тощо.

Оцінюючи зібрані у даному кримінальному провадженні докази у їх сукупності, шляхом повного, і всебічного дослідження у судовому засіданні, суд вважає, що зазначене суспільно-небезпечне діяння підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 cт. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням у сховище, однак не є злочином у зв`язку з тим, що на момент вчиненого суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_5 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, тобто не був суб`єктом вчиненого діяння через неосудність, а посилання адвоката на неправильну кваліфікацію дій його підзахисного не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування передбачено, що зазначені примусові заходи мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У силу ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння. Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ст.512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а у силу ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 з урахуванням характеру та тяжкості наявного психічного захворювання, ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, а також тяжкості вчинення суспільно-небезпечного діяння, необхідно задовольнити і застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні зі звичайним наглядом в умовах Чернівецької обласної психіатричної лікарні.

Підстав застосування інших видів примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України, суд не вбачає.

З урахуванням викладеного, на підставі ст.19, ст.92, ст.93, ст.94 КК України, керуючись ст.ст.395, 505, 512, 513, 516 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ Чернівецького ВП ГУ НП в Чернівецькій області затверджене прокурором Чернівецької місцевої прокуратури про застосування примусових заходів медичного характеру у відношенні ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні зі звичайним наглядом в умовах Чернівецької обласної психіатричної лікарні.

Речовий доказ: жіночу шкірянку сумку залишити у володінні потерпілої ОСОБА_6 , ключ з брелоком залишити у адміністратора ТЦ «Депот»; DVD диск залишити в матеріалах кримінального провадження.

На ухвалу може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення, з подачею апеляції через Першотравневий районний суд м. Чернівці.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію ухвали суду негайно, після її проголошення, вручити прокурору, ОСОБА_5 та захиснику .

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1