У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0001495

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 листопада 2017 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ракове Вознесенського району Миколаївської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 листопада 2017 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок змінити та призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що суд призначив йому занадто суворе покарання. Зазначає, що наявні підстави для призначення йому покарання із звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України. Просить врахувати, що він визнав свою вину, щиро розкаявся, вирішив стати на шлях виправлення.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

23.03.2017 р. ОСОБА_5 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , діючи повторно, з автомобіля "Fiat Ducato", номерний знак НОМЕР_1 , таємно викрав належне ОСОБА_8 майно загальною вартістю 8059 грн.

28.03.2017 р. ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку № 2 по вул. Новозаводській в м. Миколаєві, діючи повторно, з автомобіля "MAN TGA" номерний знак НОМЕР_2 , таємно викрав належне ТОВ "Логістик-МТС" майно загальною вартістю 5495 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно. Його дії кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 змінив вимоги апеляційної скарги, просив зарахувати йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку вимог апелянта, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені злочину за обставин, встановлених судом, є правильними. Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України. В цій частині вирок апелянтом не оскаржується.

Що стосується призначеного покарання, то відсутні підстави вважати його занадто суворим, як вважає апелянт.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 65-67 КК України, та достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, який раніше судимий, характеризується як особа, яка є схильною до вчинення правопорушень і злочинів, одружений та має неповнолітню дитину.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання, не встановлені.

На думку апеляційного суду, призначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Хоча ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому, одружений, має дитину, у той ж час він раніше судимий, негативно характеризується, у зв`язку із чим апеляційний суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання є неможливим. Тому підстав для його звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, про що просить апелянт, немає.

Апеляційний суд вважає, що вимоги ОСОБА_5 про зарахування йому у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, про що просить апелянт, є безпідставними, оскільки ОСОБА_5 за даним кримінальним провадженням запобіжний захід не обирався та на даний час він відбуває покарання за іншим вироком суду.

З огляду на викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407,424,425, 532 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 листопада 2017 року у відношенні ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3