Справа № 627/682/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2018смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження №0000171 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дублянка, Краснокутського району, Харківської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, розлученого, маючого неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 15.02.2016 Краснокутським районним судом Харківської області за ч.1 ст. 164 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі 1700 грн., 30.06.2017 року Краснокутським районним суду Харківської області змінено покарання за несплачену суму штрафу на покарання у вигляді 100 годин громадських робіт, в період з 07.08.2017 року по 11.09.2017 рік, відбув призначене покарання, згідно довідки наданої Краснокутським РВПП Північно-Східного МРУ ВКПП МЮ, за що судимість, в установленому законом порядку, не знята і не погашена, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 одружився та проживав у шлюбі з ОСОБА_6 . Від цього шлюбу у них народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до рішення Краснокутського районного суду, Харківської області від 23 червня 2010 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розірвано. Згідно виконавчого листа Краснокутського районного суду Харківської області по справі №2-753 від 23.06.2010, ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення сином повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.05.2010 року

Разом з цим, в період часу з 1 липня 2017 року по 31.03.2018 ОСОБА_4 злісно ухилявся від сплати аліментів наступним чином: ОСОБА_4 маючи тимчасові заробітки не сплачував аліменти на користь ОСОБА_6 , крім цього на облік до Краснокутського РЦЗ не став, в результаті чого, сума заборгованості по аліментам відповідно до довідки ВДВС Краснокутського РУЮ від 17.04.2018 в період з 1 липня 2017 року по 31.03.2018 рік склала 7801,75 грн., а загальна сума заборгованості складає 49620,25 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та в скоєному щиро розкаявся.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_6 не з`явилася, однак надала суду заяву про слухання справи у її відсутність та зазначила, що претензій морального та матеріального характеру не має та при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи відсутність заперечень від учасників процесу, а також можливість з`ясувати всі обставини за наявними доказами, суд, на підставі ст.325 КПК України, визнав можливим провести розгляд без потерпілих.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, а саме:

?злісне ухилення від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України є рецидив злочину.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання, передбачене санкцією статті 164 ч. 2 КК України, у виді громадських робіт, яке буде необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів, і яке буде відповідати принципу Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Аналізуючи усі докази, обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання можливе без ізоляції його від суспільства, тобто суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання не пов`язану з обмеженням волі. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

По провадженні цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати не понесені.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.164 КК України та призначити йому покарання за цим законом у вигляді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1