печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.11.2018 Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища Рокитне, Рівненської обл., українки, громадянки України, тимчасово не працююча, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно висунутого обвинувачення, ОСОБА_5 ,06.06.2018, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в закладі громадського харчування «HQ-Bar», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Івана Федорова, 6, де проходила стажування на посаді адміністратора, знаючи пароль і логін від системи розрахунку «Smart Touch» та ключі від касової скриньки, виявила, що остання наповнена грошовими коштами НБУ.
Усвідомивши, що за нею ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, в останньої виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку.
В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, ОСОБА_5 , 06.06.2018, у невстановлений досудовим розслідуванням час, взяла із касової скриньки грошові кошти в сумі 3402 гривні після чого викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.
Такі дії ОСОБА_5 , що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України.
20.07.2018 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.
Згідно з даною угодою, потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 повністю визнала свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Розглядаючи в порядку ч. 2 ст. 474, ч. 5 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до положень ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачувана ОСОБА_5 визнала себе винною, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Захисник, обвинувачена ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 кожен окремо, просили затвердити угоду про примирення та призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 повністю визнала себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.
Прокурор не заперечував щодо затвердження угоди.
Суд, шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст угоди про примирення, цілком розуміють свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження даної угоди згідно з якої узгоджене покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Процесуальні витрати у справі відсутні, цивільний позов не заявлено.
Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 369, 373, 374, 469, 471, 475 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
Затвердити угоду про примирення, укладену 20.07.2018 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити їй узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази, а саме:
- мобільний телефон марки "Iphone 6S" IMEI НОМЕР_1 , який долучено до матеріалів кримінального провадження - повернути потерпілому як власнику.
Процесуальні витрати у справі відсутні, цивільний позов не заявлено.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 1 ст. 473 КПК України.
Копію вироку вручити учасникам судового провадження після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1