У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000551

за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_5 на вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 6 березня 2018 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катеринівка Веселинівського району Миколаївської області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

потерпілий ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 6 березня 2018 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено долю речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Потерпілий ОСОБА_5 просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким вважати ОСОБА_6 засудженим ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Потерпілий оспорює правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 та вважає, що останній вчинив крадіжку належного йому майна за співучастю з іншою особою, а саме зі свідком по справі ОСОБА_9 .

Зазначає, що останній в судовому засіданні дав показання начебто вони разом з ОСОБА_6 в середині жовтня 2017 року вирушили з метою зібрання горіхів в с. Новий Степ Веселинівського району Миколаївської області, прибувши куди, почали збирати горіхи, які росли біля покинутих будинків. ОСОБА_9 показав, що він пішов в одну сторону, а ОСОБА_6 тим часом пішов в іншу, а коли вони приблизно через 15 хвилин зустрілися, то ОСОБА_6 ніс в руках люстру.

Потерпілий не погоджується з показаннями свідка ОСОБА_9 та вважає їх неправдивими, оскільки, на його думку, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 не могли розійтись по різним сторонам, через те, що горіхи, крім як біля його будинку, більше ніде не ростуть.

Апелянт вважає, що суд, кваліфікуючи дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, повинен був зазначити кваліфікуючу ознаку, - вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, потерпілий не згоден з мірою покарання, призначеного судом. Вважає покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки занадто м`яким, та ще й до того ж зі звільненням від відбування покарання з випробуванням. Зазначає, що ОСОБА_6 завдану шкоду йому жодним чином не відшкодував, а люстра була йому повернута у пошкодженому стані зі сприяння працівників поліції.

Позиції інших учасників процесу.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор ОСОБА_10 зазначає, що судом дотримано вимоги кримінального процесуального законодавства щодо встановлення доведеності вини ОСОБА_6 та кваліфікації його дій, а тому апеляційна скарга потерпілого не підлягає задоволенню.

Вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував злочинні дії ОСОБА_6 , оскільки не здобуто доказів причетності ОСОБА_9 до вчинення злочину, а саме на нього не вказували жодні особи, в тому числі і ОСОБА_6 , а майно, викрадене з домоволодіння ОСОБА_5 , вилучено саме з домоволодіння ОСОБА_6 .

Прокурор зазначив, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.337 КПК України, не міг вийти за межі обвинувачення, висунутого під час досудового розслідування, оскільки включення такої кваліфікуючої ознаки, на якій наполягає апелянт, погіршує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

На думку прокурора, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом першої інстанції вірно призначено покарання ОСОБА_6 .

Встановлені судом першої інстанції обставини.

21 грудня 2017 року, близько 11:00 години, ОСОБА_6 , перебуваючи в с. Новий степ, Веселинівського району Миколаївської області, помітив нежитлове домоволодіння, яке належить ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 , пройшов на територію вказаного домоволодіння та шляхом вільного доступу, проник до нежитлового будинку, де з однієї із кімнат здійснив крадіжку підвісної люстри на 6 (шість) плафонів. Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 1232 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням в інше приміщення та його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Від захисника ОСОБА_11 надійшло письмове клопотання про розгляд апеляційної скарги без її участі. Під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_5 не заперечував проти розгляду його апеляційної скарги у відсутності його представника - захисника ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідь судді, потерпілого ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням в інше приміщення є обґрунтованими та відповідають дослідженим судом доказам.

В суді обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав за обставин, встановлених судом першої інстанції. Стверджував, що крадіжку майна ОСОБА_5 вчинив один.

Ці показання узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_9 , який суду пояснив, що в середині жовтня 2017 року він разом з ОСОБА_6 прийшли в с. Новий Степ збирати горіхи. Кожен пішов в різні сторони села. Зустрівшись в вечері, щоб повертатись разом додому, він побачив, що ОСОБА_6 ніс люстру, яку з його пояснень він взяв в покинутому будинку.

Згідно даним протоколу огляду місця події від 08.11.2017 року майно, викрадене з домоволодіння ОСОБА_5 , вилучено саме з домоволодіння ОСОБА_6 .

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_6 , показання свідка ОСОБА_9 , дані протоколу огляду місця події, враховуючи межі висунутого обвинувачення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, визнавши ОСОБА_6 винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у інше приміщення. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор в судовому засіданні підтримав викладене у обвинувальному акті обвинувачення та не змінював його.

Тому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи потерпілої сторони про необхідність включення до обвинувачення такої кваліфікуючої ознаки як вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, тобто, що погіршує становище особи, не підлягають врахуванню, оскільки вказане кримінальне провадження розглянуто судом першої інстанції в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, вийти за межі якого, без зміни прокурором обвинувачення, суд не може. Окрім того, під час судового розгляду не знайшли підтвердження доводи потерпілого про те, що ОСОБА_6 вчинив крадіжку за попередньою змовою з іншою особою.

Що стосується призначеного покарання, то відсутні підстави вважати його занадто м`яким, як вказав потерпілий.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким злочином, обставини його вчинення, а також дані про особу винного, який раніше не судимий, характеризується задовільно, його молодий вік.

Судом враховано щире каяття у вчиненому, як обставину, що пом`якшує покарання. Обставини, що обтяжують покарання, не встановлені.

Апеляційний суд вважає, що покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, за видом та у розмірі, який передбачений санкцією ч. 3 ст. 185 КК України. Призначене покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Також апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання та про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з урахуванням наведених даних про особу обвинуваченого, який має молодий вік, раніше не судимий, його ставлення до вчиненого злочину щирого каяття, усунення заподіяної шкоди .

З огляду на наведене, немає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376,404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 6 березня 2018 року у відношенні ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3