Дата документу 08.01.2019 Справа № 325/2040/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/807/37/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 325/2040/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження №0000584, за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приазовського районного суду Запорізької області від 12 грудня 2018 року, якою

задоволено клопотання слідчого про арешт на майна, та накладено арешт на вантажний фургон Mercedes-Benz Sprinter 211 CDI оранжевого кольору р.н. НОМЕР_1 2000 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; брухт чорного лому загальною масою 330 кг у вигляді: металевих куточків 18шт.; обрізків металевих листів 19шт.; металевої черепиці; металевих прутів 3 шт.; предмет схожий на металеві ваги без розпізнавальних знаків, які були вилучені 09.12.2018 року в ході огляду, та на даний час перебувають на зберіганні в Приазовському ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області, розташованому за адресою: Запорізька область, Приазовський район, смт. Приазовське, вул. Дружби, 2А, шляхом заборони відчужувати, розпоряджатись і користуватись майном.

Згідно з ухвалою, 10.12.2018 року до суду надійшло клопотання слідчого про накладення арешту шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування майном, яке було вилучено 09.12.2018 року в ході огляду.

В клопотанні зазначено, що 09.12.2018 року, о 16-29 годин до Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області по телефону 102 надійшло повідомлення від інспектора СРПП №2 ОСОБА_9 про те, що за адресою: Приазовський район, с. Гамівка, вул. Першотравнева під час несення служби ним було зупинено авто Спрінтер р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 котрий перевозив метал без документів.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за №0000584 від 10.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України.

В період часу з 17-10 години до 19-20 годин 09.12.2018 року, слідчим Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області було проведено огляд вантажного фургону Mercedes-Benz Sprinter 211 CDI оранжевого кольору р.н. НОМЕР_1 , який знаходився на повороті в с. Гамівка Приазовського району, у вантажному відділенні якого знаходився брухт чорного лому, загальною вагою 330 кг.

10.12.2018 року вантажний фургон Mercedes-Benz Sprinter 211 CDI оранжевого кольору р.н. НОМЕР_1 та брухт чорного лому, загальною вагою 330 кг., визнано речовими доказами по кримінальному провадженню та поміщено на майданчик Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 вказаний вантажний фургон належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на ст.84 КПК України слідчий зазначає, що майно, яке було вилучене в ході проведення огляду 09.12.2018 року, має доказове значення у кримінальному провадженні, та для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, з метою збереження вказаного майна, яке є речовим доказом, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно, оскільки є підстави вважати, що в подальшому дане майно може бути відчужене, продане або приховане.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя дійшла висновку, що існують правові підстави для арешту вищевказаного майна оскільки воно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні. При цьому вказаний захід кримінального провадження є необхідним для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення втрати, знищення перетворення, пересування, передачі, відчуження цього майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , посилається на необґрунтованість рішення, вважає, що воно прийняте без врахування всіх фактичних обставин справи, а тому підлягає скасуванню. В обґрунтування скарги зазначає, що наслідки вжиття тих заходів, які застосував суд є невиправданими, оскільки з матеріалів доданих до клопотання взагалі не вбачається, що було вчинено будь-яке кримінальне правопорушення, а зазначене майно є предметом злочину. Крім того, вважає, що судом необґрунтовано зазначено про співрозмірність застосованого заходу забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи викладене, просить скасувати ухвалу слідчого судді про арешт майна від 12.12.2018 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про сутність судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Ні органам досудового розслідування, ні слідчим суддею не було дотримано зазначених вимог закону.

КПК покладає обов`язок на слідчого суддю перевірити чи відповідає клопотання про арешт вимогам закону, заслухати ініціатора подання клопотання та прокурора на предмет обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 цієї ж статті, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З матеріалів доданих до клопотання випливало, що 10.12.2018 в ЄРДР були внесені відомості з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.213 КК України, із наступною фабулою: «09.12.2018 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на території с. Гаммівка Приазовського району Запорізької області, незаконно, без спеціального дозволу (ліцензії) здійснював операції з брухтом чорного металу».

На переконання колегії суддів, слідчий звертаючись з клопотанням про арешт майна, в рамках кримінального провадження з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.213 КК України, з метою обумовленою збереженням речових доказів, повинен був надати слідчому судді не тільки відомості, які вказували на те, що тимчасово вилучене майно є речовими доказами у кримінальному провадженні або ж відповідає критеріям ст.98 КПК України, а також зібрати і надати докази, які давали підстави вважати, що ОСОБА_7 здійснювались операції з металобрухтом (заготівля, переробка, металургійна переробка), адже перше (підстави і мета для накладення арешту) є похідним від другого (подія кримінального правопорушення).

Сам факт внесення відомостей до ЄРДР в жодному випадку не дає підстав вважати, що ОСОБА_7 незаконно, без спеціального дозволу (ліцензії) здійснював операції з брухтом чорного металу. Не вказували на це і долучені до клопотання матеріали кримінального провадження. Більш того, слідчим суддею в ході розгляду клопотання слідчого було допитано свідка ОСОБА_10 , відповідно до показів якого випливало, що брухт металу, який вилучили у ОСОБА_7 , спочатку належав йому, і згодом він цей металобрухт подарував ОСОБА_7 . Доводи ОСОБА_7 на предмет того, що він придбав металобрухт для особистої потреби і є добросовісним його (металобрухту) набувачем, не тільки не спростовані, а навпаки підтверджені.

Натомість слідчий суддя під час розгляду клопотання вищевказані доводи ОСОБА_7 , так само як і доводи його представника щодо відсутності події кримінального правопорушення, до уваги не прийняла, формально зазначивши, що на цій стадії це питання не вирішується.

Однак, з таким висновками слідчого судді погодитись не можна, з огляду на положення п.1 ч.3 ст.132 КПК України (доведення слідчим чи прокурором існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину). Положення глави 10 КПК України (заходи забезпечення кримінального провадження і підстави для їх застосування - ст.ст.131, 132 КПК України) по відношенню до положень глави 17 КПК України (арешт майна ст.ст.170-175 КПК України) виступають як загальні по відношенню до спеціальних, тому дотримання вимог ст.132 КПК України при вирішенні питання про арешт майна є обов`язковим.

Колегія суддів вважає, що з огляду на кваліфікацію і фабулу, цього кримінального провадження, а також ті докази, які були здобуті органом досудового розслідування на момент подачі клопотання про арешт майна, не давали підстав слідчому для звернення з клопотанням до слідчого судді. Відповідно були відсутні і підстави для задоволення цього клопотання, адже слідчим і прокурором не було доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого як такого, що внесено до суду з порушенням вимог ст.171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приазовського районного суду Запорізької області від 12 грудня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт на майна, та накладено арешт на вантажний фургон Mercedes-Benz Sprinter 211 CDI оранжевого кольору р.н. НОМЕР_1 2000 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; брухт чорного лому загальною масою 330 кг у вигляді: металевих куточків 18шт.; обрізків металевих листів 19шт.; металевої черепиці; металевих прутів 3 шт.; предмет схожий на металеві ваги без розпізнавальних знаків, які були вилучені 09.12.2018 року в ході огляду, та на даний час перебувають на зберіганні в Приазовському ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області, розташованому за адресою: Запорізька область, Приазовський район, смт. Приазовське, вул. Дружби, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна вилученого 09.12.2018 в ході огляду відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4