Справа № 357/2849/19
У Х В А Л А
16 березня 2019 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369 -2 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Тростянець Вінницької області, громадянина України, одруженого, має на утриманні дитину 18 років, яка навчається, , який займає посаду помічника начальника складу - начальника відділу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , майора, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

в с т а н о в и в:
16.03.2019 до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло підозрюваному ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, у зв`язку з наявністю ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у справі.

ОСОБА_6 підозрюється слідчим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме, в тому, що відповідно до наказу першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 19 листопада 2012 року №201, майор ОСОБА_6 призначений на посаду помічника начальника складу начальником відділу матеріально-технічного забезпечення 2160 центрального медичного складу (військова частина НОМЕР_1 ).

Згідно положень статей 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» військовим посадовим особам Збройних Сил України, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Статтями 6, 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військові посадові особи це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством. На військових посадових осіб поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції».

У зв`язку із викладеним та відповідно до пункту 1 статті 364 Кримінального кодексу України, майор ОСОБА_6 є військовою службовою особою, уповноваженою на виконання функцій держави та постійно виконував організаційно - розпорядчі та адміністративно - господарські функції.

Поряд з цим, відповідно до пункту 1 «г» частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» майор ОСОБА_6 , будучи військовою посадовою особою Збройних Сил України, є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення та зобов`язаний дотримуватись визначених правил запобігання проявам корупції.

Проте, майор ОСОБА_6 , будучи військовою посадовою особою Збройних Сил України та відповідно до покладених на нього організаційно-розпорядчих функцій обізнаним в організації військової служби та взаємовідносинах відомчих установ, маючи досвід та службові зв`язки, що надають можливість у сприянні та впливі на прийняття рішень уповноваженими особами, усупереч положень вищевказаного законодавства, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності та вчинив корупційне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, у ОСОБА_8 (далі за текстом ОСОБА_8 ), з метою здійснення підприємницької діяльності, виникла необхідність в отриманні в оренду нерухомого майна в м. Умань Черкаської області. В ході опрацювання інформації ОСОБА_8 встановлено, що на території м. Умань є нерухоме майно, яке належить Міністерству оборони України і може бути предметом оренди, а саме нежитлові будівлі військового містечка №8, які розташовані по АДРЕСА_3 та перебувають на балансі КЕВ м. Біла Церква.

19 лютого 2019 року на території вказаного військового містечка в м. Умань Черкаської області ОСОБА_8 зустрів майора ОСОБА_6 , якому повідомив про свій намір для здійснення підприємницької діяльності оформити оренду нерухомого майна території колишньої військової частини. На сказане, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_8 , що вказане майно може бути передано в оплатне договірне користування, проте сам процес тривалий і складний, а він через наявність відповідних службових зав`язків може посприяти в одержанні цього майна в оренду шляхом спілкування зі службовими особами КЕВ м. Біла Церква, які уповноважені приймати рішення щодо передачі в оренду цього майна Міністерства оборони України.

При цьому, з метою власного незаконного збагачення та керуючись корисливими мотивами, у ОСОБА_6 виник умисел на отримання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави щодо передачі в оренду військового нерухомого майна службовими особами КЕВ м. Біла Церква, реалізуючи який 20 лютого 2019 року зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_8 та повідомив останньому, що для безперешкодного прийняття рішення уповноваженими особами про передачу вказаного нерухомого майна в оренду можливо у разі надання йому, тобто ОСОБА_6 неправомірної вигоди у грошовій формі.

04 березня 2019 року в м. Умань Черкаської області на автомобільній заправній станції «Socar» під час зустрічі ОСОБА_8 та майора ОСОБА_6 , останній повідомив, що ОСОБА_8 може отримати частину приміщення Міністерства оборони України, а саме будівлі інв. №62 військового містечка № НОМЕР_2 Уманського гарнізону, площею 150 квадратних метри в оренду з мінімальною орендною ставкою 3 грн. за один метр квадратний. При цьому, ОСОБА_6 вказав, що необхідно написати заяву на адресу уповноважених на прийняття такого рішення службових осіб КЕВ м. Біла Церква, оскільки нерухоме майно, перебуває на балансі вказаної установи і саме службові особи КЕВ м. Біла Церква приймають рішення щодо передачі вищевказаного нерухомого майна Міністерства оборони України в орендне користування, а також що договір буде укладено із КЕВ м. Біла Церква.

При цьому майор ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення, повідомив ОСОБА_8 про необхідність надання йому неправомірної вигоди в розмірі 3000 (трьох тисяч) доларів США, як умови здійснення ним впливу на уповноважених службових осіб КЕВ м. Біла Церква для прийняття ними рішення про перемогу ОСОБА_8 в майбутньому конкурсі і укладення договору оренди будівлі інв. №62 військового містечка №8 Уманського гарнізону.

В подальшому, ОСОБА_6 показав вищевказану будівлю ОСОБА_8 на місцевості та вказав, що ОСОБА_8 необхідно буде написати заяву встановленого зразка на адресу КЕВ м. Біла Церква, а також повторно висунув вимогу про надання неправомірної вигоди в розмірі 3000 (трьох тисяч) доларів США для його, тобто ОСОБА_6 , впливу на посадових осіб КЕВ м. Біла Церква на прийняття рішення про передачу військового нерухомого майна в оренду.

В цей же день, тобто 04.03.2019 року, ОСОБА_6 в телефонному режимі повідомив ОСОБА_8 , що заява на оренду нерухомого майна має бути написана від імені юридичної особи, а також за допомогою інтернет- месенджера «Viber» передав фото зразок заяви ОСОБА_8 .

В подальшому, у період з 04.03.2019 по 11.03.2019 ОСОБА_6 неодноразово в телефоному режимі спілкувався із ОСОБА_8 щодо правильності оформлення заяви на оренду військового майна.

7 березня 2019 року ОСОБА_8 на виконання вимог ОСОБА_6 за допомогою компанії експрес-доставки ТОВ «Нова Пошта» направив ОСОБА_6 оригінал заяви про передачу будівлі інв. №62 військового містечка №8 Уманського гарнізону адресовану КЕВ м. Біла Церква від імені ТОВ «Черкасибіопаливо», одним із засновників, якого є дружина ОСОБА_8 .

В цей же день, ОСОБА_8 в телефонному режимі повідомив ОСОБА_6 про направлення останньому за допомогою компанії експрес-доставки ТОВ «Нова Пошта» заяви про оренду військового майна. В свою чергу ОСОБА_6 повідомив про необхідність зустрічі.

12 березня 2019 року на виконання попередніх домовленостей в м. Умань Черкаської області на території майданчику для паркування автомобілів біля гіпермаркету «Епіцентр» відбулась зустріч майора ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , в ході якої ОСОБА_6 підтвердив ОСОБА_8 про можливість здійснення ним впливу на посадових осіб КЕВ м. Біла Церква щодо передачі в оренду вищевказаного військового майна у разі надання ОСОБА_8 йому неправомірної вигоди в розмірі 3000 (трьох тисяч) доларів США.

Водночас, ОСОБА_6 з метою приховування своїх злочинних дій під видом цивільно-правових відносин, повідомив ОСОБА_8 , що при передачі йому грошових коштів (неправомірної вигоди), він, ОСОБА_6 , напише боргову розписку про отримання від ОСОБА_8 нібито в борг 3000 (трьох тисяч) доларів США, та домовились про зустріч 14.03.2019.

14.03.2019 приблизно о 18 год. 35 хв. ОСОБА_8 маючи бажання отримати в оренду вищевказаний об`єкт нерухомого майна на законних підставах, усвідомлюючи відсутність можливості здійснити свої законні дії в інший спосіб, погодившись на вище зазначенні умови, знаходячись за адресою: Черкаська область, Уманський район, 210 км. Автодороги Київ-Одеса, у приміщенні кафе «Транзит» зустрівся з майором ОСОБА_6 .

Під час даної зустрічі ОСОБА_6 реалізовуючи свій злочинний намір на отримання неправомірної вигоди, з метою приховування своїх злочинних дій під видом цивільно-правових відносин з ОСОБА_8 , з власної ініціативи власноручно написав боргову розписку про нібито отриману позики від ОСОБА_8 на суму 3000 (три тисячі доларів) США.

В подальшому, ОСОБА_8 вийшов із приміщення кафе «Транзит», де на вказівку ОСОБА_6 передав громадянину ОСОБА_9 , який не був обізнаний у злочинних намірах ОСОБА_6 , заздалегідь ідентифіковані 2800 несправжні імітаційних доларів США та 200 справжніх доларів США, одержавши у такий спосіб неправомірну вигоду у вказаній сумі за здійснення ним впливу на уповноважених службових осіб КЕВ м. Білі Церква для прийняття ними позитивного рішення про передачу в оренду частину будівлі інв. №62 військового містечка №8 Уманського гарнізону

Після цього, 14 березня 2019 року о 19 годині 01 хвилин майор ОСОБА_6 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України, а громадянин ОСОБА_9 під час проведення огляду місця події добровільно видав правоохоронним органам отриманий за вказівкою ОСОБА_6 від ОСОБА_10 предмет неправомірної вигоди, у вигляді заздалегідь ідентифікованих 2800 несправжніх імітаційних доларів США та 200 справжніх доларів США.

15.03.2019 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.

Прокурор клопотання слідчого щодо застосування виду та строку запобіжного заходу підтримав.

Підозрюваний ОСОБА_6 проти застосування щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту не заперечує, але просить не застосовувати заборону цілодобово залишати житло. Стверджує, що ні наміру переховуватись від слідства та суду, ні чинити незаконний вплив на свідків не має свою вину у вчиненні злочину визнає частково.

Захисник спочатку підтримав позицію підозрюваного, а в подальшому уточнив свою позицію та просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим у клопотанні викладені та прокурором в суді доведені обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України з посиланням на докази, що підтверджують ці обставини, а саме протоколи допиту свідків, протоколи за результатами негласних слідчих дій, протокол затримання особи за підозрою у вчиненні злочину.

Встановлюючи, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказують слідчий та прокурор, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до клопотання підставами застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилаючись на наявність ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчим та прокурором всупереч вимогам п.5 ч. 1 ст. 184 КПК України у клопотанні не наведено жодної обставини та жодного посилання на матеріали що підтверджують твердження слідчого про існування заявленого ризику.

Водночас як встановлено під час судового розгляду ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, одружений має на утриманні дитину яка навчається, є військовослужбовцем, що спростовує твердження про існування ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилаючись на наявність ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчим та прокурором всупереч вимогам п.5 ч. 1 ст. 184 КПК України у клопотанні не наведено жодної обставини та жодного посилання на матеріали що підтверджують твердження слідчого про існування заявленого ризику.

Таким чином, оскільки прокурором не доведено, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків передбачений ст. 177 КПК України, а отже не доведено і недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання як домашній арешт у права на свободу та особисту недоторканість і, зокрема, право на свободу пересування, що передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки інші питання, крім тих, які зазначені у клопотанні, перед слідчим суддею не ставились, слідчий суддя дотримуючись вимог ч. 3 ст. 26 КПК України, за якою у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, забезпечуючи принцип змагальності та здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, зокрема, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, приходить до висновку, що клопотання слідчого в частині застування запобіжних заходів є не обґрунтованим, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Виходячи з того, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного корупційного злочину середньої тяжкості слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування обумовлюють зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження.

На підставі викладеного і керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 131, 132, 176 178, 181, 184, 194 КПК України,-

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000011, відмовити.
Затриманого підозрюваного ОСОБА_6 поновити в правах щодо свободи пересування.
Зобов`язати ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до слідчого прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження.
На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньодо Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1