УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марнеулі, Грузія, громадянина Грузії, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України, в кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000364 від 29 листопада 2018 року, за участі прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 , звернувся до слідчого суді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , в обґрунтування якого зазначив, що зібраними під час досудового розслідування доказами (допитами підозрюваного, свідків, оглядом місця ДТП та транспортного засобу, речовими доказами, пред`явленням особи для впізнання) встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів для самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Посилаючись на те, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, після вчинення якого зник з місця ДТП, неодружений та не має стійких соціальних зв`язків, при цьому зареєстрований на території Донецької області, а проживає на території Запорізької області, офіційно не працевлаштований, що підтверджує можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу і свідків шляхом умов або залякуванням, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Слідчий та прокурор під час розгляду клопотання його підтримали та просять задовольнити, пояснили, що підозрюваний фактично не має постійного та зареєстрованого місця проживання в Запорізькій області, а тому може залишити її територію.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказуючи на те, що він вчинив неумисний злочин, нікуди не тікав і був затриманий на місці пригоди, що підтверджується протоколом затримання, повністю визнав свою вину та співпрацює зі слідством, надав грошову допомогу потерпілій в сумі 55 тис.грн., має тимчасове місце проживання у свого рідного дяді, якому допомагає по бізнесу у сфері сільського господарства та торгівлі, він заручений і має чимало родичів в Запорізькій області, а тому переховуватися від слідства чи суду не збирається та буде вчасно виконувати процесуальні обов`язки, вважають, що ризикам переліченим прокурором можна запобігти шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту на нічний період доби або особистої поруки.

Розглянувши дане клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.

29.11.2018 року, приблизно о 15 год. 36 хв., водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «BMW 530 І», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Воїнів Інтернаціоналістів в м. Енергодарі, Запорізької області, з боку вул. Курчатова в напрямку вул. Козацької.

В цей же час, проїзну частину вул. Воїнів Інтернаціоналістів, в районі буд. № 4, по нерегульованому пішохідному переходу перетинав пішохід ОСОБА_8 , який рухався зліва направо по напрямку руху автомобіля «BMW 530 І», під керуванням водія ОСОБА_9 .

Під час руху, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходився пішохід ОСОБА_8 , водій ОСОБА_7 відповідних заходів до зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу не вжив та не дав йому дорогу.

Своїми діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, відповідно до якого: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Внаслідок порушення вказаного пункту Правил дорожнього руху водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «BMW 530 І», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 загинув на місці ДТП.

Після наїзду на пішохода водій ОСОБА_7 виїхав на зустрічну смугу руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Daewoo Gentra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , після чого, не зупиняючись покинув місце ДТП.

Таким чином, водій ОСОБА_7 , в результаті наїзду на пішохода ОСОБА_8 , 29.11.2018 року, приблизно о 16 год., поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, в якому він внаслідок безпорадного стану був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження.

ОСОБА_7 , усвідомлюючи це, був зобов`язаний згідно п. 2.10 г) Правил дорожнього руху та ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров`я» вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому, викликати карету швидкої допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілого до лікувального закладу.

Незважаючи на це, ОСОБА_7 , будучи особою, яка поставила ОСОБА_8 в небезпечне для життя становище, перебуваючи в якому останній, внаслідок безпорадного стану, був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, а також, будучи зобов`язаним після ДТП піклуватися про потерпілого і маючи таку об`єктивну можливість, заходів направлених на надання допомоги ОСОБА_7 не прийняв: самостійно першу медичну допомогу не надав, карету швидкої допомоги не викликав, за допомогою до присутніх не звернувся та втік з місця дорожньо-транспортної пригоди.

29.11.2018 року до ЄРДР за № 0000364 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

29.11.2018 року о 16 год. 20 хв., ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

29.11.2018 року до ЄРДР за № 0000366 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України.

30.11.2018 року кримінальні провадження № 0000364 та № 0000366 об`єднанні в одне (№ 0000364).

30.11.2018 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України (а.с.42-43).

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
За змістом ст.ст.184, 196 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити, зокрема посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає, зокрема відомості про обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу та посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
При цьому, ст. 176 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм права свідчить, що слідчий суддя, суд має в будь-якому разі відмовити у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, з наданням конкретних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Як передбачено ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova), заява №9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).

Вирішуючи питання наявності підстав для застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що з наданих та досліджених матеріалів, встановлено наявність достатніх даних, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_12 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України, що полягають у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів для самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, за скоєння яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років та позбавлення волі на строк до двох років відповідно, в зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. В обґрунтування того, що існує ризик незаконно впливати на свідків і потерпілу прокурором та слідчим не наведено переконливих мотивів та не надано суду відповідних належних доказів, тому слідчим суддею відхиляються доводи прокурора та слідчого в цій частині.

При цьому, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим і прокурором недоведена неможливість для запобігання ризику переховування застосувати більш м`який запобіжний захід, зокрема з урахуванням особи обвинуваченого, який є особою, що не має судимостей, до вчинення злочинів не схильний, визнав свою вину та розповів про всі обставини вчинення злочину, частково відшкодував потерпілій завдану шкоду, має постійне місце проживання та певні соціальні зв`язки, опитаний в судовому засіданні ОСОБА_13 надав позитивну характеристику підозрюваному та висловив бажання поручитися за виконання останнім покладених на нього обов`язків і зобов`язатися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.
Застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на невисокий рівень вказаного ризику, буде невиправдано суворим. В зв`язку з цим клопотання слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, слідчий суддя вважає за можливе обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків, зокрема носити електронний засіб контролю, що буде цілком достатньо для запобігання можливості залишити місце проживання та ухилитися від виконання процесуальних обов`язків.
Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст.ст.177-179, 183, 193-194, 196, 205 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України, в кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000364 від 29 листопада 2018 року, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 30.01.2019 року включно.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , - цілодобово.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки передбачені ст. 194 КПК України: прибувати на виклик слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження за першим викликом і у призначений час; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає (с. Дніпровка, Кам`янсько-Дніпровський район, Запорізька область), без дозволу слідчого, прокурора, або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції, за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 , негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та звільнити з-під варти.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Встановити строк дії ухвали до 30.01.2019 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 06.12.2018 року о 15 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1