Справа № 214/7258/18
1-кп/214/902/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0001206 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, не працюючого, з професійно технічною освітою, одруженого, маючого одну малолітню дитину, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2018 року, у світлий час доби, приблизно о 18 годин 00 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по сухому асфальтному покриттю проїзної частини дороги вул. Володимира Великого з боку вул. Волгоградська в напрямку вул. Генерала Радієвського в Саксаганському районі м. Кривого Рогу. По напрямку руху вищевказаного автомобіля був розташований не регульований пішохідний перехід, який був позначений дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 (пішохідний перехід), а також позначений дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України.

У цей же час, попереду автомобіля «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на проїзну частину дороги вулиці В. Великого в районі перехрестя не рівнозначних доріг вищезазначеної вулиці та вул. Катеринівська, на нерегульований пішохідний перехід, що позначений дорожнім знаком 5.35.1, 5.35.2 (пішохідний перехід) та дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України, вийшли пішоходи зокрема серед інших була малолітня пішохід ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи відповідно до вимог п.п.4.16 а) Правил дорожнього руху України, згідно з якими: «Пішохід має право на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора», почала перетинати проїзну частину вказаної дороги, з право на ліво за напрямком руху автомобіля «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В ході подальшого руху автомобіля «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, а також перед зміною напрямку руху не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху чим порушив вимоги п.п. 1.5, 1.7, 2.3, 10.1, 13.1 18.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

-1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»;

-1.7. «Водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності»

-2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;

-10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»

-13.1. «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати … безпечного інтервалу»

-18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»

Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_5 виявивши на проїзній частині вул. В. Великого малолітнього пішохода ОСОБА_7 , несвоєчасно застосував гальмування, внаслідок чого допустив наїзд на вищевказаного пішохода, яка отримала тілесні ушкодження у вигляді садини обличчя, лівого ліктьового суглобу, правого та лівого колінного суглобів, перелому нижньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням, гемартрозу правого колінного суглоба, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1419 від 12.09.2018 року, за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше21 доби, П.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995.

Між порушенням ОСОБА_5 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п.п. 10.1 18.1, Правил дорожнього руху України та настанням наслідків спричиненням середньої тяжкості тілесне ушкодженнямалолітньому пішоходу ОСОБА_7 , є прямий причинний зв`язок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ст.286 ч.1 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.
Обвинувачений винним себе визнав повністю, при цьому показав, що 17 червня 2018 року він керував автомобілем та допустив порушення Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася ДТП та потерпіла отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. Обставини справи, наявні в справі докази, не оспорює. У вчиненому кається. Позов визнає повністю, та зазначив, що відшкодував потерпілій на придбання ліків 2000 грн., а потім у відшкодування моральної шкоди сплатив 9000 грн. Крім того, зазначив, що застосувати гальмування раніше , чим він це зробив, мав можливість.

В силу ст.349 ч 3 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, відповідно до ст.ст.94, 86 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, вважає що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими.

Суд, відповідно до ст.ст.94, 85 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, вважає що ці докази прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений, керуючи автомобілем, порушив вимоги Правил дорожнього руху, що спричинило потерпілій тілесне ушкодження середньої тяжкості.

На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до внутрішнього переконання про те, що показання обвинуваченого містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок.

Також суд враховує, що будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають суду розумні підстави сумніватися у доведеності вини обвинуваченого, у судовому засіданні не добуто.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд, керуючись ст. ст. 50, 65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, одружений, має одну малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що мірою покарання, необхідною для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, є штраф.

Суд з урахуванням характеру допущеного порушення правил дорожнього руху, часткового відшкодування матеріальної та моральної шкоди, вважає за можливе не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільним позивачем ОСОБА_8 до обвинуваченого заявлений позов, в якому зазначає, що розмір моральної шкоди дорівнює 90 000 грн. 00 коп., з яких обвинувачений відшкодував 9 000 грн. 00 коп., а тому просить стягнути на її користь моральну шкоду в сумі 81 000 грн. 00 коп. В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений розмір завданої моральної шкоди визнав повністю, а тому маються законні підстави для задоволення позову, тому що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд приходить до переконання, що розмір моральної шкоди, завданої діями обвинуваченого, дорівнює 90 000 грн. 00 коп. З урахуванням часткового відшкодування обвинуваченим цивільному позивачеві моральної шкоди в сумі 9000 грн. 00 коп., суд вважає що позов підлягає задоволенню у сумі 81 000 грн. 00 коп.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України, речові докази по справі належить: автомобіль «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 передати власнику ОСОБА_9 .

Відповідно до ст.174 КПК України, арешт на автомобіль «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та заборону власнику та уповноваженим ним особам розпорядження зазначеним автомобілем, накладений ухвалою слідчого судді Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2018 року з набранням вироком законної сили - належить скасувати.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України.

ОСОБА_10 призначити покарання за ст. 286 ч.1 КК України у вигляді штрафу в розмірі ДВОХСОТ (200) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 3400 грн. 00 коп. без позбавленням права керувати транспортними засобами.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 72 000 грн. 00 коп.

З набранням вироком законної сили речові докази: автомобіль «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 передати власнику ОСОБА_9 .

З набранням вироку законної сили скасувати арешт на автомобіль «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та заборону власнику та уповноваженим ним особам розпорядження зазначеним автомобілем, накладений ухвалою слідчого судді Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2018 року.

Матеріали кримінального провадження залишити на зберіганні при обвинувальному акті.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України, копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1