Ухвала
Іменем України
26 квітня 2019 року

м. Київ
справа № 209/3986/18

провадження № 51-2063 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу директора ПП «ВКФ «ЕЛІТ-ДІЗАЙН» ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 грудня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 грудня 2018 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 27 і частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України (далі КК) на підставі статті 49 КК, а кримінальне провадження закрито.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 грудня 2018 року залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 не погоджується з вказаними судовими рішення. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частин 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, крім іншого, зазначаються: обґрунтування вимог особи із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Частиною 5 статті 427 КПК передбачено, що до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 , зазначає про встановлення судом першої інстанції факту злочинної діяльності ПП «ВКФ «ЕЛІТ-ДІЗАЙН», при тому що даній юридичній особі не висувалось обвинувачення в цьому кримінальному провадженні, однак не наводить належного обґрунтування такої позиції з урахуванням змісту судових рішень та не конкретизує яким чином порушено права та інтереси вказаної юридичної особи.
Водночас ОСОБА_6 , вказуючи на незаконність закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , не конкретизує які саме межі судового розгляду порушено судами першої та апеляційної інстанцій і відсутність яких умов, на його думку, дозволило суду прийняти таке рішення.
При цьому, зазначаючи у касаційній скарзі про порушення вимог статті 419 КПК, ОСОБА_4 не вказує які доводи його апеляційної скарги визнано апеляційним судом необґрунтованими.

Тобто, у касаційній скарзі ОСОБА_4 має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Окрім того, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення та призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Проте, скаржник у касаційній скарзі просить скасувати ухвалу апеляційного суду, а ухвалу суду першої інстанції змінити, однак зазначені вимоги викладені не у відповідності до статті 436 КПК.
Крім того, ОСОБА_4 долучив до касаційної скарги не повний текст ухвали Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року, а лише три останні сторінки цієї ухвали, яка ним оскаржується.
До того ж, у частині 2 статті 64-1 КПК визначено, що повноваження представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на участь у провадженні підтверджуються: документами, передбаченими статтею 50 цього Кодексу, якщо представником є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні; копією установчих документів юридичної особи, якщо представником є керівник юридичної особи чи інша уповноважена законом або установчими документами особа; довіреністю, якщо представником є працівник юридичної особи.

Тоді як, на підтвердження повноважень ОСОБА_4 надав лише рішення про те, що він як власник ПП «ВКФ «ЕЛІТ-ДІЗАЙН» залишає за собою посаду директора та наказ про призначення його директором цього підприємства. Однак не надає касаційному суду саме установчих документів юридичної особи, як це передбачено частиною 2 статті 64-1 КПК.
Таким чином, недодержання директором ПП «ВКФ «ЕЛІТ-ДІЗАЙН» ОСОБА_4 вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
На підставі викладеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу директора ПП «ВКФ «ЕЛІТ-ДІЗАЙН» ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 грудня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3