Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року
м. Київ
справа № 526/1948/17
провадження № 51-10124ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 04 січня 2018 року та вирок Апеляційного суду Полтавської області від 04 вересня 2018 року в межах кримінального провадження № 0000449 від 03 червня 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оноківці Ужгородського району Закарпатської області, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Крюківського районного суду міста Кременчука від 28 лютого 2017 року за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 цього Кодексу звільненого від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК.
Встановлені обставини
Вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 04 січня 2018 року

ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 122 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 71 КК до покарання, призначеного цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду міста Кременчука від 28 лютого 2017 року і остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік

3 місяці.
Постановлено рахувати строк відбування покарання з 04 січня 2018 року.
Залишено без задоволення цивільний позов ОСОБА_4 .
Вирішено питання щодо речових доказів.
Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 04 вересня 2018 року задоволено апеляційну скаргу прокурора і частково задоволено апеляційну скаргу потерпілої.
Скасовано вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 04 січня 2018 року щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання та постановлено в цій частині новий вирок.
ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 1 ст. 122 КК і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 71 КК до покарання, призначеного цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду міста Кременчука від 28 лютого 2017 року і остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки

1 місяць.
В іншій частині вирок місцевого суду залишено без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі потерпіла порушує питання про скасування вироків місцевого й апеляційного судів з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок м`якості,

а також через однобічність і неповноту судового розгляду.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, потерпіла формально вказуючи на положення пунктів 1-3 ч. 1 ст. 438 КПК, як на підстави для скасування вироків місцевого й апеляційного судів, у касаційній скарзі не зазначає, у чому саме полягали ці порушення, як вони вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень відповідно до ч. 2 ст. 438 цього Кодексу із огляду на положення статей 370, 374, 404, 412, 419, 420 цього Кодексу. Натомість вона прямо посилається на однобічність і неповноту судового розгляду, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Крім того, у касаційній скарзі потерпілої не зазначено, чи заявлялися стороною захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, які всупереч вимог ч. 3 ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно не задовольнив, а також, які конкретно доводи її апеляційної скарги в порушення ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд не дослідив, не перевірив та не оцінив,внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Також касаційна скарга потерпілої не містить конкретних доводів на обгрунтування неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій закону України про кримінальну відповідальність відповідно до

ст. 413 КПК.
Потерпіла у касаційній скарзі вказує на неправильну правову оцінку обставин інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, проте не зазначає, у чому саме полягають такі порушення.
Потерпіла у касаційній скарзі лише формально зазначає, що призначене ОСОБА_5 покарання є явно несправедливим через м`якість, разом із тим,

не наводить щодо цього конкретних доводів відповідно до положень ст. 414 КПК,

не вказує, чому воно є недостатнім для кари і виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, як щодо виду, так і щодо його розміру, призначеного вироком апеляційного суду.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування та недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 04 січня 2018 року та вирок Апеляційного суду Полтавської області від 04 вересня 2018 року щодо ОСОБА_5 і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3