Дата документу 17.01.2019 Справа № 336/6995/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/6995/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/51/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя , громадянки України, яка має повну середню освіту, неодружена, офіційно не працевлаштована, не зареєстрована, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

прокурор Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24 травня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк п`ять років. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання обвинувачену звільнено з іспитовим строком тривалістю 2 роки, з покладенням, відповідно до ст.76 КК України, обов`язків з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти кримінально-виконавчій інспекції про зміни в місці проживання та роботи. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 17 300 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Вирішено питання про речові докази.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 494 гривні 80 копійок.

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченої, просить оскаржуваний вирок змінити в частині кваліфікації дій засудженої у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону, який не підлягає застосуванню. Визнати винною ОСОБА_6 за ч.1 ст.289 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнити засуджену від відбування покарання, якщо засуджена протягом іспитового строку тривалістю в 2 (два) роки не скоїть нового злочину і виконає покладені на неї в силу ст.76 КК України обов`язки з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувалася у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом. Під час судового розгляду прокурором не змінювалась правова кваліфікація дій обвинуваченої та обсяг обвинувачення. Нових обставин, які б давали підстави кваліфікували дії обвинуваченої за ч.2 ст. 289 КК України, під час судового розгляду судом не встановлено. Проте, в порушення вимог ст.ст.370, 374 КПК України, суд прийняв рішення про зміну кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_6 з ч.1 ст.289 КК України на ч.2 ст.289 КК України, однак жодним чином не мотивував свого рішення.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за те, що вона 10 вересня 2017 року приблизно о 17 годині 50 хвилин, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з прямим умислом, знаходячись на території автостоянки ПП «Запоріжжя-авто», яка розташована за адресою: м. Запоріжжя вул. Виробнича 7, шляхом вільного доступу, без дозволу фактичного власника автомобіля ЗАЗ TF 699P, держзнак НОМЕР_1 , 06 березня 2006 року випуску, у кузові синього кольору, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 01 березня 2008 pоку, належить ОСОБА_9 , через незакриті двері, проникла до його салону та за допомогою викрутки запустила двигун.

В подальшому, керуючи вказаним автомобілем, ОСОБА_6 через відчинені ворота вищевказаної автостоянки, залишила територію ПП «Запоріжжя-авто», та продовжуючи свій злочинний умисел, рухаючись на вищезазначеному автомобілі по трасі Харьків-Сімферополь м.Запоріжжя, на перехресті з вул.О.Поради /раніше вул.Димитрова/, не вибрала безпечну швидкість руху, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем ЗАЗ 11 0307 держзнак НОМЕР_3 , в кузові синього кольору, тим самим пошкодила автомобіль ЗАЗ TF 699P держзнак НОМЕР_1 , спричинивши своїми діями матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_9 на суму 17300 гривень.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю визнала себе винною, дала показання по суті пред`явленого їй обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, розмір та вид призначеного їй покарання, а також рішення суду про звільнення обвинуваченої від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються.

У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи прокурора про безпідставне зазначення судом першої інстанції в резолютивній частині вироку про визнання винною та засудження ОСОБА_6 за ч.2 ст.289 КК України, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_6 висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Під час судового розгляду прокурором відповідно до ст.338 КПК України правова кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_6 та обсяг обвинувачення не змінювалися.

У мотивувальній частині вироку суд виклав формулювання обвинувачення ОСОБА_6 , визнане судом доведеним, яке відповідає саме такій кваліфікації.

Дії обвинуваченої судом також кваліфіковані за ч.1 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Разом з тим в резолютивній частині вироку суд безпідставно визнав обвинувачену ОСОБА_6 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України (замість ч.1 ст.289 КК України), що суперечить встановленим судом фактичним обставинам кримінального провадження і формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним, та на що обґрунтовано звернув увагу прокурор в апеляційній скарзі.

Усунення цих недоліків в порядку ст.379 КПК України (Виправлення описок і очевидних арифметичних помилок у судовому рішенні), як це зробив суд першої інстанції, неможливе, оскільки суд першої інстанції фактично змінив ухвалений ним вирок в частині зазначеної в його резолютивній частині кваліфікації дій обвинуваченої, що кримінальним процесуальним законодавством не передбачено.

Отже вирок суду в зазначеній частині підлягає зміні на підставі ст.ст.407-409 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407-409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24 травня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за ч.2 ст. 289 КК України, змінити, зазначивши, що ОСОБА_6 визнано винуватою і засуджено за ч.1 ст.289 КК України.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4