Справа № 192/2166/18
Провадження № 1-в/201/76/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строку попереднього ув`язнення до призначеного покарання за вироком Апеляційного суду Херсонської області від 12 лютого 2015 року, яким скасовано вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 жовтня 2014 року в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» МЮУ, про зарахування у строк покарання його попереднього ув`язнення під час перебування у слідчому ізоляторі після набрання вироком законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У судовому засіданні засуджений просив суд задовольнити клопотання та зарахувати у строк призначеного йому вироком суду покарання строк його етапування до виправної колонії.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання засудженого, оскільки вважала вимоги останнього такими, що не ґрунтуються на положеннях кримінально-процесуального закону.

Представник виправної колонії у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, при цьому просив суд проводити розгляд справи без його участі, а тому, враховуючи положення ч. 4 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання останнього не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши зазначене клопотання і долучені до нього документи, а також вислухавши думки учасників судового процесу, суд доходить до таких правових висновків.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків, суд визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Як встановлено з матеріалів долучених до цього клопотання, вироком Апеляційного суду Херсонської області від 12 лютого 2015 року було частково скасовано вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 жовтня 2014 року, яким ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. Зокрема, вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 жовтня 2014 року скасовано в частині звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 з випробуванням та призначеного нове покарання засудженому у виді позбавлення волі на п`ять років з конфіскацією майна, а в решті вирок місцевого суду залишено без змін. Вирок суду апеляційної інстанції набрав законної сили після його проголошення та був приведений до виконання 09 листопада 2016 року, з моменту затримання ОСОБА_4 в порядку виконання цього вироку.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року засудженому ОСОБА_4 у строк призначеного вироком суду покарання було зараховано строк попереднього ув`язнення з 05 березня 2012 року до 08 липня 2013 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Викладені обставини свідчать про те, що засудженому ОСОБА_4 у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року було зараховано строк його попереднього ув`язнення у строк призначеного йому вироком суду покарання за період його тримання під вартою з 05 березня 2012 року до 08 липня 2013 року під час розгляду його справи судом першої інстанції, а тому, вимоги засудженого щодо зарахування у строк попереднього ув`язнення також час з моменту його затримання в порядку виконання вироку суду апеляційної інстанції до прибуття у виправну колонію, слід вважати такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінально-процесуального закону та не узгоджуються із положеннями Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Зокрема, частина 1 вищевказаного Закону передбачає, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Статтею 2 встановлено, що підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Згідно абзацу 6 частини 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, а також те, що ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року засудженому ОСОБА_4 вже було зараховано у строк призначеного вироком суду покарання, строк його попереднього ув`язнення, у який включено строк тримання під вартою як запобіжний захід під час судового розгляду кримінального провадження згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, а нових підстав для застосування до засудженого ОСОБА_4 положень вказаного Закону судом не встановлено, у зв`язку із чим клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII), ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строку попереднього ув`язнення до призначеного покарання за вироком Апеляційного суду Херсонської області від 12 лютого 2015 року, яким скасовано вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 жовтня 2014 року в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду, а засудженим у той же строк з моменту вручення її копії.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1