ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/1062/17 Номер провадження 11-кп/814/488/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 121 КК України ТЗ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 16 листопада 2018 року,

встановила:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Порскалівка Шишацького району Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого в ПП «Агроекологія» Шишацького району Полтавської області оператором доїльної установки, не судимого,

засуджено за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 обрано тримання під вартою до набрання вироком законної сили та взято під варту в залі суду.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 23688,69 грн. матеріальної шкоди та 60000 грн. моральної шкоди. В іншій частині вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за вчинення злочину за таких обставин:

23 вересня 2017 року приблизно о 20.00 годині, в домогосподарстві ОСОБА_10 , в АДРЕСА_1 , між ОСОБА_8 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, з одного боку, та його матір`ю - ОСОБА_11 і її співмешканцем ОСОБА_10 , які також перебували в стані алкогольного сп`яніння, з іншого боку, виникла сварка на побутовому грунті, яка переросла в бійку. В ході якої ОСОБА_8 , умисно наніс ОСОБА_10 два удари дерев`яною палицею по спині та лівій сідниці, спричинивши легкі тілесні ушкодження, а саме: крововиливи в підшкірно-жирову клітковину та прилеглі м`які тканини, а також два удари дерев`яною палицею в область тім`яної ділянки голови, від чого ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення, а саме: забійну рану м`яких тканин лівої тім`яної ділянки голови; вдавлений перелом лівої тім`яної та лобної кісток голови; крововиливи над та під тверду мозкову оболонку лівої скронево-тім`яної ділянки, в м`які мозкові оболонки правої та лівої лобних, скроневих, тім`яних, потилочних долей півкуль головного мозку, правої та лівої півкуль мозочка; забій мозкової тканини лівої скроневої та тім`яної доль головного мозку. Від отриманих тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого, просить вирок суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_8 на ст. 124 КК України та призначити йому покарання в межах санкції статті.

Свої апеляційні вимоги захисник мотивує тим, що поза увагою суду залилося те, що на обвинуваченого був здійснений напад двох осіб, який реально загрожував безпеці його життя і здоров`я, а саме: ОСОБА_11 нанесла удар дерев`яною палицею по плечах ОСОБА_8 , а потім ОСОБА_10 наніс два удари рукою в область обличчя ОСОБА_8 , після чого обвинувачений захищаючись від незаконного посягання на своє життя, наніс потерпілому відібраною у ОСОБА_11 палкою удари по спині, сідниці та голові.

Тому вважає, що ОСОБА_8 з метою захисту свого життя заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження.

Свої вимоги обвинувачений мотивує тим, що суд не надав належну оцінку подіям, які відбулися між ним та ОСОБА_10 23.09.2017.

Вказав, що після отриманих тілесних ушкоджень потерпілий не потребував госпіталізації, самостійно пересувався та вживав спиртні напої, а тому вважав, що смерть ОСОБА_10 настала не внаслідок його дій.

Стверджує, що під час судового розгляду не було здобуто доказів для доведення його винуватості, що є підставою для закриття провадження.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційних вимог, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Зі змісту апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника вбачається, що вони, крім іншого, посилаються на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Висновки суду про винність обвинуваченого у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на зібраних органами досудового розслідування та досліджених у судовому засіданні доказах, які отримали належну оцінку.

Так, судом правильно зроблений висновок на підставі показань обвинуваченого ОСОБА_8 , який фактично визнав себе частково винуватим у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , оскільки він не заперечував нанесення ударів палицею потерпілому, у тому числі у ліву частину голови.

Такі показання обвинуваченого підтверджуються: показаннями свідка ОСОБА_12 , яка була очевидцем події та надала показання, аналогічні до показань обвинуваченого; даними протоколів проведення слідчих експериментів зі свідком ОСОБА_12 від 14.10.2017 та з обвинуваченим ОСОБА_8 від 20.10.2017, а також висновками експертиз № 1106-а від 09.11.2017 та № 1106-в від 09.11.2017.

Згідно з даними висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 № 1106 від 09.11.2017, смерть потерпілого настала в результаті відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток черепа, крововиливами над та під тверду мозкову оболонки та речовину головного мозку, що ускладнилась розвитком після травматичного гнійного менінгоенцефаліту. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження, які розділяються на дві групи; перша група, це тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення та мають прямий причинно-наслідковий зв`язок з настанням смерті, а саме: забійна рана м`яких тканин лівої тім`яної та лобної кісток; крововиливи над та під тверду мозкову оболонку лівої скронево-тім`яної ділянки, в м`які мозкові оболонки правої та лівої лобних, скроневих, тім`яних, потиличних долей півкуль головного мозку, правої та лівої півкуль мозочка; забій мозкової тканими лівої скроневої та тім`яної доль головного мозку. Всі вище перелічені тілесні ушкодження мають прижиттєвий характер, утворилися не менш ніж двократної дії тупих твердих предметів, якими могли бути палиця, пальці кистей рук стиснуті в кулак або предмети з подібною характеристикою, з достатньою силою для їх утворення. Друга група це легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в підшкірно жирову клітковину та прилеглі тканини спини, лівої сідниці, що мають прижиттєвий характер і утворилися не менш ніж від двократної дії тупих твердих предметів. Всі тілесні ушкодження могли утворитися протягом одного часового проміжку і могли бути спричинені 23.09.2017.

У висновку комісійної судово-медичної експертизи від 29.06.2018, зазначається, що виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження могли утворилися від ударів у ліву тім`яно-скроневу ділянку, надпліч, лівої сідниці тупими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути і якась із палиць, наданих на експертизу, та інші предмети. Удар в ділянку голови був нанесений з великою силою у напрямку ззаду наперед, зліва направо, зверху вниз. Стосовно живої особи відкрита черепно-мозкова травма відноситься до тяжких за ознакою небезпеки для життя, а в даному випадку призвела до настання смерті потерпілого. Крововиливи в м`які тканини надпліч та сідниці, як в сумі так і окремо це легкі тілесні ушкодження. Враховуючи морфологічний характер тілесних ушкоджень, динаміку їх опису в наданій медичній документації, дані судово-гістологічних досліджень, комісія експертів вважає, що всі вони утворилися в короткий проміжок часу і по давності заподіяння відповідають строку 23 вересня 2017 року. Характер тілесних ушкоджень, кількість та локалізація виключають можливість їх утворення при падінні з висоти власного росту та ударі об виступаючі предмети. Відразу після нанесення удару по голові відбулася короткочасна втрата свідомості, після чого послідовно наростали явища травматичного набряку та набухання головного мозку з його дислокацією, однак, до звернення за медичною допомогою 27.09.2017, потерпілий міг виконувати певні дії, про що свідчать дані медичної документації. Черепно-мозкова травма могла утворитися за обставин, вказаних ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту 20.10.2017, черепно-мозкова травма, крововиливи в м`які тканини надпліч могли утворитися при обставинах, на які вказує ОСОБА_12 під час проведення слідчого експерименту 14.10.2017.

Вина ОСОБА_8 підтверджується і іншими доказами у провадженні, які є належними та допустимими, узгоджуються між собою, доповнюють один одного, безсумнівні і обґрунтовано покладені судом в основу обвинувального вироку.

Зі змісту вироку місцевого суду вбачається, що суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, з достатньою конкретизацією встановив та зазначив місце, час, мотив та спосіб вчинення злочину, його наслідки, зазначив дії і роль обвинуваченого.

Доводи апеляційних скарг про перевищення обвинуваченим меж необхідної оборони не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Так, згідно з ч.1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Відповідно до ч. 3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, між ОСОБА_8 з одного боку та ОСОБА_10 і ОСОБА_11 з іншого відбулася взаємна бійка на грунті неприязних відносин, що виникли раптово. При цьому по відношенню до ОСОБА_8 було відсутнє суспільно-небезпечне посягання, від якого він мав би захищатись. Тобто ОСОБА_8 не перебував у стані необхідної оборони, а отже і не перевищував її меж.

Більше того, внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_10 помер, що виключає кваліфікацію злочину за ст. 124 КК України.

З урахуванням конкретних обставин справи дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 ..

Враховуючи висновки судово-медичної експертизи № 1106 від 09.11.2017, смерть ОСОБА_10 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, що отримана потерпілим 23.09.2017. Таким чином, доводи обвинуваченого про те, що смерть потерпілого не пов`язана з нанесенням йому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, є безпідставними.

Призначаючи покарання суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65, ст. 50 КК України і роз`яснень Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризуються позитивно; думку потерпілої; обставину, яка обтяжує покарання: вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Тому суд дійшов правильного висновку, що для виправлення та попередження вчинення нових злочинів, ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям.

Разом з цим, суд першої інстанції не повністю врахував конкретні обставини провадження та особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується позитивно, працює, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, обставини, які передували заподіянню тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , зокрема те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 фактично першими розпочали бійку та заподіяли обвинуваченому тілесні ушкодження, що вбачається з даних висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_8 № 391 від 30.09.2017 та підтверджується показаннями свідка ОСОБА_12 .. Також місцевим судом не враховано, що після заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 надавав медичну допомогу та сам викликав швидку медичну допомогу, супроводжував ОСОБА_13 до медичного закладу, щоб пересвідчитися, що його дії не заподіяли тяжких наслідків. Вказана обставина є такою, що пом`якшує покарання.

Окрім цього, ОСОБА_8 під час досудового розслідування та судового розгляду детально розповів про обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, тобто активно сприяв розкриттю злочину, що також є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Викладені обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому з урахуванням особи винуватого, мети й мотивів, якими керувалась особа при вчиненні злочину, його поведінки під час та після вчинення злочинних дій, колегія суддів дійшла висновку, що обвинуваченому необхідно призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.

З огляду на вказане вирок суду необхідно змінити та призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Тому апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 16 листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Пом`якшити покарання та призначити ОСОБА_8 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4