Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1803/19
Провадження № 1-кс/711/854/18
У Х В А Л А

28 лютого 2019 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 про надання дозволу на проведення перевірки у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, внесеного до ЄРДР за № 0000211 від 26.07.2016 року,

в с т а н о в и в:
Слідчий ОСОБА_2 звернувсвя до слідчого судді із погодженим з прокурором клопотанням про проведення позапланової перевірки Комунального підприємства «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» (далі КП «ЧЕЛУАШ», посилаючись на ст. 3 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», згідно з якою позапланові заходи державного нагляду (контролю) здійснюються органами такого нагляду, у тому числі, за рішенням суду.

При розгляді цього клопотання слід виходити з наступного.

Слідчий суддя ураховує, що згідно із ч.3 ст. 26 КПК слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
КПК України прямо не передбачає повноваження слідчого або прокурора «призначати ревізії та перевірки у порядку, визначеному законом».

В редакції, що діяла до 15 липня 2015 року, КПК передбачав такі повноваження в пункті 6 частини другої статті 36 і пункті 4 частини другої статті 40 КПК. Однак підпунктом 12 пункту 5 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про прокуратуру» з переліку повноважень прокурора (у статті 36 КПК) і слідчого (у статті 40 КПК) це повноваження було виключено. Закон набрав чинності 15 липня 2015 року.

Таким чином, законодавець визначив, що з 15 липня 2015 року прокурор і слідчий не мають повноважень «призначати ревізії і перевірки».

Крім того, у тому ж пункті Закон України «Про прокуратуру» передбачив:

«Недопустимими є також докази, що були отримані … 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень».

Таким чином, законодавець не тільки забрав у слідчого і прокурора повноваження «призначати ревізії та перевірки», але й встановив, що будь-які докази, отримані внаслідок такої «не передбаченої цим Кодексом» перевірки чи ревізії, є недопустимими.

Верховний Суд у постанові від 06 березня 2018 року по справі № 243/6674/17-к провадження № 51-499км17 дійшов до висновку про те, що положення процесуального закону також не дають повноважень слідчому судді надавати дозвіл на призначення перевірки. Використання виразу «витребування та отримання» передбачає повноваження використовувати у якості доказів висновки ревізій і актів перевірок (як і будь-які інші документи), що існують незалежно від кримінального розслідування. Процесуальний закон чітко відрізняє документи, створені в межах кримінального провадження, від документів, походження яких не залежить від кримінального провадження, і підпорядковує ці два типи документів різному правовому режиму. Тому помилково виводити з повноваження «витребувати» повноваження «призначити» перевірку.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя не уповноважений кримінальним процесуальним законодавством надавати дозвіл на проведення планових чи позапланових перевірок, тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Слідчий може скористатись правом провести слідчу дію у вигляді огляду із залученням спеціалістів для перевірки версії про можливе порушення законодавства.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 93, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 про надання дозволу на проведення перевірки КП «ЧЕЛУАШ».

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1