ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/173/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №643/9950/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Московського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше судимого: 17.02.2003 р. вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з випробувальним терміном 3 роки; 20.11.2003 р. вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 190, 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі; 27.04.2004 р. вироком Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі; 11.06.2010 р. вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі; 25.10.2012 р. вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, 70 КК України до 4 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з випробувальним терміном 3 роки; 19.04.2013 р. вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 с. 369, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, 70 КК України до 4 років позбавлення волі; 18.03.2014 р. вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, 06.05.2016 р. звільненого з Олексіївської виправної колонії Харківської області № 25 по відбуттю терміну покарання, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Цивільний позов представника неповнолітньої потерпілої, ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , про стягнення спричиненої матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування спричиненої злочином матеріальної шкоди суму у розмірі 3300 (три тисячі триста) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування спричиненої злочином моральної шкоди суму у розмірі 1000 (однієї) тисячі гривень.

Вироком встановлено, що 01.07.2017 р., приблизно о 19 год., ОСОБА_7 , перебуваючи на автомийці за адресою: АДРЕСА_2 , де він працював неофіційно та у зв`язку з цим мав доступ, зайшов до приміщення роздягальні, де неповнолітня ОСОБА_9 , 2001 року народження, тимчасово залишила свій мобільний телефон Lenovo K5 (A6020a40) Silver з навушниками Panasonic RP-HJE118 для заряджання акумуляторної батареї, та побачивши даний мобільний телефон, діючи згідно раптово виниклого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, пересвідчившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 таємно викрав мобільний телефон Lenovo K5 (A6020a40) Silver, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 11/07 від 07.07.2017 - 3145 гривень, що належить ОСОБА_9 , від`єднавши телефон від зарядного пристрою та вийшов з ним з приміщення роздягальні, однак, вирішивши довести свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна, що належить ОСОБА_9 до кінця, ОСОБА_7 повернувся до вказаного приміщення, де таємно викрав навушники Panasonic RP-HJE118, вартістю 184 гривень, що належать ОСОБА_9 , поклавши викрадене у кишеню своїх шортів. Після чого, ОСОБА_7 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, звернувши викрадене на власну користь та розпорядившись ним у подальшому на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 3329 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок в частині задоволення цивільного позову ОСОБА_9 про стягнення з нього моральної шкоди; роз`яснити представнику потерпілої ОСОБА_8 право на звернення із позовом в порядку цивільного судочинства. В обґрунтування скарги вказав, що рішення суду та сама позовна заява про стягнення з нього моральної шкоди є немотивованими. На думку апелянта, цивільний позов про стягнення моральної шкоди суд повинен був залишити без розгляду. Також вказав, що має незадовільний стан здоров`я, переніс операцію, немає роботи та доходів у зв`язку з чим не в змозі в даний час відшкодувати завдані потерпілій збитки.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка вважала вирок районного суду законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_7 в межах поданої апеляційної скарги обвинуваченого, а саме в частині правильності вирішення судом цивільного позову про стягнення з обвинуваченого завданої моральної шкоди.
Вироком Московського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2017 року цивільний позов представника неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення спричиненої шкоди задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування спричиненої злочином моральної шкоди суму в розмірі 1000 гривень.
При обґрунтуванні прийнятого рішення, районний суд послався на положення ч. 1 ст. 1167 ЦК України.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вказує наступне.
Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відшкодування моральної шкоди проводиться відповідно до правил ст. 1167 ЦК України.
З матеріалів справи вбачається, що потерпілій стороні злочинними діями обвинуваченого була завдана матеріальна шкода, що беззаперечно викликало негативні емоції у потерпілої, яка до того ж є неповнолітньою. Надалі, потерпіла та її батько були вимушені з`являтися в правоохоронні органи, приймати участь в слідчих діях, судових засіданнях, що також викликало у них моральні страждання, внесло зміни у звичний уклад життя.
Оцінивши характер протиправних дій обвинуваченого та їх наслідки, конкретні обставини справи, глибину та тривалість душевних страждань потерпілої сторони, апеляційний суд погоджується з рішенням районного суду в частині вирішення цивільного позову та стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 гривень, вважає визначену суму моральної шкоди такою, що відповідає критеріям розумності, виваженості та справедливості.
Доводи, викладені в позовній заяві представника потерпілого (арк. 37-38), є обґрунтованими, сама позовна заява відповідає вимогам закону, а тому районний суд не мав підстав для залишення позову без розгляду, як про це вказує в апеляційній скарзі обвинувачений.
Посилання обвинуваченого на незадовільний стан здоров`я не підтверджено ним документально та ця обставина, як й відсутність заробітку, не може вплинути на рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди у вказаному у вироку розмірі.
Наведені обставини та положення нормативно-правових актів, що регулюють правовідносини в сфері відшкодування завданої злочином моральної шкоди, свідчать про те, що вирок суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди є законним та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 немає.
Порушень кримінального процесуального законодавства при розгляді справи судом першої інстанції, які б тягнули безумовне скасування прийнятого рішення при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м. Харкова від 22.11.2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді: