Провадження № 11-кп/4808/145/19
Категорія ст. 307 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 31 січня 2019 року, відносно ОСОБА_8 за ст. 307 ч.2 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні має малолітнього сина, раніше судимого 14.12.2004 року Городенківським районним судом Івано Франківської області за ст. 187 ч.4 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, 22.12.2016 року Івано Франківським міським судом Івано Франківської області за ст. 309 ч.1 КК України до 1700 гривень штрафу,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , вважає вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, так як суд призначаючи покарання її підзахисному належним чином не врахував пом`якшуючі обставини, а саме те, що ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей.

Просить змінити обвинувальний вирок Івано Франківського міського суду від 31.01.2019 року в частині призначення покарання. Призначити ОСОБА_8 менш суворе покарання.

Вироком Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 31 січня 2019 року, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 307 ч.2 КК України, та з застосуванням ст. 69 ч.1 КК України призначено покарання, у виді позбавлення волі на строк п`ять років з конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 вказано рахувати з 02.05.2018 року, з моменту затримання.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_8 в користь держави 3860 гривень за проведення судово хімічних експертиз.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, у великих розмірах, вчинено повторно, за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_8 маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину, передбаченого ст. 309 ч.1 КК України, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин. Так, ОСОБА_8 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах незаконно придбав чарункові упаковки із вмістом таблеток, які незаконно зберігав у невстановленому місці. В подальшому, 23.03.2018 року в період часу з 10 год. 10 хв. по 10 год. 27 хв., перебуваючи в м. Івано-Франківську по вул. Довженка неподалік від магазину «Заравшан», діючи умисно та з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_8 незаконно збув ОСОБА_10 за грошові кошти в сумі 350 грн. вказану чарункову упаковку із вмістом таблетки, яка згідно висновку експерта № 2.1-0332/18 від 06.04.2018 року містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін в кількості 0,008 грама.

Крім цього, 25.04.2018 року, в період часу з 14 год. 39 хв. по 14 год. 51 хв., перебуваючи біля будинку 18 по вул. Довженка в м. Івано-Франківську, діючи умисно та з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_8 повторно незаконно збув ОСОБА_11 , за грошові кошти в сумі 700 грн. дві частини чарункових упаковок із вмістом таблеток, які згідно висновку експерта № 2.1-0400/18 від 10.05.2018 року містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін в кількості 0,0151 грама.

В подальшому, 02.05.2018 року в період часу з 18 год. 52 хв. по 19 год. 03 хв., перебуваючи біля будинку по вул. Довженка, 18 в м. Івано-Франківську

діючи умисно та з корисливих спонукань,усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, обвинувачений ОСОБА_8 повторно незаконно збув ОСОБА_12 , за грошові кошти в сумі 350 грн. частину чарункової упаковки із вмістом таблетки, яка згідно висновку експерта № 2.1-0411/18 від 03.05.2018 року містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін в кількості 0,00778 грама.

Також, 02.05.2018 року о 20 год. 50 хв. по вул. Довженка 18/1, в м. Івано-Франківську, в ході проведення обшуку затриманої особи у ОСОБА_8 в чорній сумці яка знаходилась на ньому було виявлено та вилучено 109 (сто дев`ять) чарункових упаковок із надписом Subutex з вмістом таблеток, які згідно висновку експерта № 2.1-0440/18 від 17.05.2018 року містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін в кількості 0,8751 грама, які ОСОБА_8 зберігав при собі з метою збуту.

В порядку ст. 345 КПК України головуючим суддею було з`ясовано чи вручена обвинуваченому ОСОБА_8 пам`ятка про його права і обов`язки, чи зрозуміло йому їх зміст, та чи є необхідність у їх роз`ясненні.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, а вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , вважає її необгрунтованою та безпідставною.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України, тобто є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглянуто в порядку ст.349 ч.3 КПК України, де судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинуваченим було подано письмову заяву від 31 січня 2019 року, із змісту якої вбачається, що обвинувачений правильно зрозумів зміст обставин кримінального провадження, і у зв`язку із повним визнанням вини, вважав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому розслідуванні, і що в подальшому він не матиме права оскаржити фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку. Інші учасники судового розгляду проти цього не заперечили.

Колегія суддів, не вбачає порушень проведення судом судового розгляду в порядку ст.349 ч.3 КПК України, а тому вирок суду у цій частині не переглядатиметься судом апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 404 ч.1 КПК України.

Висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, у великих розмірах, вчиненому повторно та про кваліфікацію таких дій обвинуваченого за ст. 307 ч.2 КК України за обставин, викладених у вироку є обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 404 ч.1 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції, дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання і врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України.

Тому на думку колегії суддів, доводи захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі з приводу того, що при призначені її підзахисному покарання, судом першої інстанції не в повній мірі враховано всі пом`якшуючі обставини та дані про особу винного, є безпідставними, оскільки всі переліченні стороною захисту в апеляційній скарзі пом`якшуючі обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що судом першої інстанції визнано обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого: визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого судом визнано рецидив злочину.

Також, судом першої інстанції враховано дані на особу обвинуваченого, а саме те, що на шлях виправлення не став та не робить для себе відповідних висновків, має постійне місце проживання, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах не перебуває, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину.

Проте, відповідно до матеріалів кримінального провадження встановлено, що на утриманні обвинуваченого ОСОБА_8 перебуває двоє малолітніх дітей.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст. 50 КК України.

Окрім цього, колегією суддів не встановлено підстав, передбачених ст. 409 КПК України для зміни вироку суду першої інстанції, так як суд призначив обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції ст. 307 ч.2 КК України, із застосуванням вимог ст. 69 ч.1 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, як необґрунтовану, оскільки доводи даної апеляційної скарги повністю спростовуються висновками суду першої інстанції, які є обґрунтованими та яким дана вичерпна правова оцінка.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити - без задоволення, вирок Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 31 січня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч.2 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, засудженим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5