Дата документу 11.03.2019
Справа № 501/738/19
У Х В А Л А
11 березня 2019 року слідчій суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
володільця майна ОСОБА_4 ,
Досудовим розслідуванням встановлено, що 08 березня 2019 року до Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_4 про те, що невстановлена особа незаконно заволоділа транспортним засобом «DAF», д.н. НОМЕР_1 , з причепом, д.н. НОМЕР_2 (азербайджанська реєстрація), який перебував у його користуванні та який з 07.03.2019 був припаркований біля будівлі, розташованій за адресою: Одеська обл., м.Чорноморськ, с.Бурлача Балка, вздовж вул.Північна, №3.
У зв`язку з тим, що автомобіль з причепом та інше майно, вилучені під час огляду є предметом злочину, є підстави, на думку особи, яка звернулася із клопотанням, на арешт вилученого майна.
При цьому, на думку особи, яка звернулася із клопотанням, вилучені автомобіль та причеп слід помістити на спец майданчик ТОВ «Овідіопольавтотранс» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Овідіополь, вул.Одеська, 8.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав клопотання, володілець майна ОСОБА_4 заперечував проти його задоволення, повідомивши, що автомобіль, причеп та інші речі, які вилучені в ході огляду, необхідні йому для здійснення підприємницької діяльності.
Слідчій суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 08 березня 2019 року до Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_4 про те, що невстановлена особа незаконно заволоділа транспортним засобом «DAF», д.н. НОМЕР_1 , з причепом, д.н. НОМЕР_2 (азербайджанська реєстрація), який перебував у його користуванні та який з 07.03.2019 був припаркований біля будівлі, розташованій за адресою: Одеська обл., м.Чорноморськ, с.Бурлача Балка, вздовж вул.Північна, №3.
Слідчим суддею встановлено, що зазначений автомобіль з причепом та інші документи, які були вилучені під час огляду, до викрадення перебували у законному володінні ОСОБА_6 та безпосередньо використовувалися ним для роботи.
Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора, або може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
В частині другій статті 170 зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а саме - можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Слідчий суддя вважає, що особа, яка звернулася із клопотанням, не довела в судовому засіданні, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна (потерпілого) як арешт зазначеного майна з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування даним майном.
Крім того, слідчий суддя вважає, що особа, що подала клопотання про арешт майна, не довела наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а саме - можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Більш того, клопотання про арешт майна взагалі не містить посилання на обставини, які б свідчили про існування зазначених ризиків.
За таких обставин клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна є необґрунтованим.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
Згідно ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст.ст.110, 233 - 237, 370, 372 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Копії ухвали надіслати (вручити) слідчому та іншим зацікавленим особам.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя