Справа № 522/1959/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2018 року Місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 ,за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст.303 КПК України на бездіяльність, в якій просить зобов`язати уповноважених осіб прокуратури Одеської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення суддею Маліновського районного суду м.Одеси ОСОБА_5 злочину, передбаченого ст. 367 КК України, на підставі заяви від 08.10.2018 року, та розпочати досудове розслідування.
В обґрунтування скарги посилається на наступне.

08.10.2018 року він подав до прокуратури Одеської області заяву про вчинення суддею Малиновського районного суду м.Одеси ОСОБА_5 злочину, передбаченого ст.367 КК України.

25.10.2018 року ним отримано поштою відповідь із прокуратури Одеської області про відмову у внесенні відомостей за вказаною заявою.

Таким чином, в порушення вимог ст.214 КПК України відомості про вчинення вказаних злочинів до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені.

Вказану бездіяльність та відмову у реєстрації злочину ОСОБА_4 вважає протиправною, у зв`язку з чим, на підставі ст.303 КПК України просить зобов`язати уповноважених посадових осіб прокуратури Одеської області внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 08.10.2018 року про вчинення злочину, передбаченого ст.367 КК України та розпочати досудове розслідування.
В судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, просив розглядати справу без його участі, пославшись на необхідність від`їзду у тривале відрядження.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.

Дослідивши матеріали судового провадження, а також заслухавши пояснення прокурора, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні з наданих матеріалів встановлено, що 08.10.2018 року ОСОБА_4 подав до прокуратури Одеської області заяву про вчинення суддею Малиновського районного суду м.Одеси ОСОБА_5 злочину, передбаченого ст.367 КК України.

25.10.2018 року ОСОБА_4 отримав поштою відповідь із прокуратури Одеської області про відмову у внесенні відомостей за вказаною заявою.

Згідно із ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Системний аналіз положень КПК України дає підстави вважати, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Незважаючи на те, що подана ОСОБА_4 до прокуратури заява названа ним як заява про злочин та містить вимогу про реєстрацію злочину, вчиненого, на думку заявника, суддею місцевого суду зв`язку із не розглядом на підготовчому судовому засіданні клопотань потерпілого, за своїм змістом та суттю вона не є повідомленням про злочини, оскільки не містить достатніх даних про вчинення злочину за викладених заявником обставин.

Доводи, наведені ОСОБА_4 у заяві, є його особистою оцінкою дій вказаної особи і ґрунтуються лише на припущеннях щодо протиправності її дій, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, делегування функцій суддів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовим особам не допускаються.

Частинами 1, 3 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» гарантовано самостійність суддів у здійсненні правосуддя, їх незалежність від будь-якого незаконного впливу, встановлено заборону втручатися у відправлення правосуддя та впливати на суд або суддів у будь-який спосіб.

Оскарження у будь-який спосіб діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом не допускається.

Згідно роз`ясненням, які містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007р. «Про незалежність судової влади», відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком не допускається.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні у справі №2-рп/2011 від 11 березня 2011р., оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної чи касаційної інстанцій, і не може даватись будь-якими органами, в тому числі і слідчими органами прокуратури.

Таким чином, інша, крім судової, процедура ревізії судових рішень, дій або бездіяльності суддів під час здійснення правосуддя з метою оцінки наявності підстав для застосування до суддів кримінальної відповідальності, зокрема шляхом відкриття кримінального провадження, недопустима.

Незгода учасника судового розгляду з ухваленим судовим рішенням чи діями судді не може бути підставою для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину стосовно судді.

Тому слідчий суддя відмовляє у задоволенні скарги на бездіяльність прокурора щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення злочину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214-216, 303-307, 318-380 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора.

Копію ухвали направити учасникам судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

12.11.2018