ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/760/18

21 листопада 2018 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Корчів"я, Костопільського району, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з загальною середньою освітою, непрацюючого, розлученого, раніше судимого: 31.05.2017 року Костопільським районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 90 годин, звільнений 01.11.2017 за відбуттям покарання, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вироком Костопільського районного суду від 31.05.2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин проти власності.

Так, 24.03.2018 року приблизно о 19 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою власного матеріального збагачення, шляхом вільного доступу через незамкненні на ключ вхідні двері, проник до підсобного приміщення в господарстві, яке належить ОСОБА_5 та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав чотири мішки з вівсом, загальною вагою 115 кілограмів, вартістю 6 грн. за один кілограм, чим спричинив останньому матеріальну шкоду в розмірі 690 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаявся, запевнив суд, що він усвідомив свою провину та в подальшому вчиняти подібного не буде, просив суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 немає.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 , таємно, повторно, шляхом проникнення, скоїв викрадення чужого майна, а саме: 24.03.2018 року у громадянина ОСОБА_6 на загальну суму 690 грн., тому ці його дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, відсутність претензій потерпілого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Враховуюче викладене, тяжкість скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових злочинів, слід призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України ближче до нижньої межі - 3 роки позбавлення волі.

Суд, у відповідності до ст.75 КК України та враховуючи сукупність пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який розкаявся у вчиненому та запевнив суд, що він усвідомив свою провину та в подальшому вчиняти подібного не буде, особисте ставлення до вчиненого, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення його волі, прийнявши рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Крім того, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки у відповідності до пп. 1,2 ч.1 ст.76 КК України.

На підставі викладеного та керуючись 349,373-375 КПК України, ст.50, 65, 66-67, 75, 76, ч.3.ст.185 КК України суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1(один) рік.

Відповідно до пп. 1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1