УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2018 року

м. Київ
справа № 759/14754/14-к

провадження № 51-10426ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06 лютого 2018 року,
встановив:
За вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 06 лютого 2018 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 залишив без змін.
Не погоджуючись із постановленими у кримінальному провадженні судовими рішеннями, засуджений ОСОБА_4 , поза межами строку на касаційне оскарження, подав касаційну скаргу, до якої долучив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постановлених щодо нього судових рішень.
Як на поважні причини пропуску строку засуджений посилається на те, що на час постановлення щодо нього судових рішень у Верховному Суді існували різні правові позиції щодо зарахування терміну попереднього ув`язнення у строк покарання, тому вказана обставина завадила ОСОБА_4 вчасно звернутися до суду касаційної інстанції для оскарження судових рішень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
При цьому правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу.
Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити власну правову позицію.
Порядок обчислення процесуальних строків визначений ст. 115 КПК. Частиною 4 вказаної норми процесуального закону визначено, що при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_4 була проголошена 06 лютого 2018 року і вручено йому (згідно інформації, наданої працівником Державної установи «Старобабанівська виправна колонія № 92») 23 лютого 2018 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для засудженого ОСОБА_4 було 24 травня 2018 року.
Однак засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу до суду касаційної інстанції, лише 04 грудня 2018 року (згідно з його підписом на касаційній скарзі), тобто після закінчення визначеного ч. 2 ст. 426 КПК строку на касаційне оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПКвстановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Так, наведені у клопотанні доводи ОСОБА_4 про причини пропуску ним строку на касаційне оскарження Верховний Суд не визнає поважними, оскільки засуджений у своєму клопотанні не обґрунтував, як зазначена ним причина позбавила його можливості раніше подати касаційну скаргу з огляду на те, що він уперше звернувся до суду касаційної інстанції більше ніж через сім місяців після закінчення визначеного у ст. 426 КПК строку на касаційне оскарження.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
З огляду на викладене, оскільки інших доводів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження засуджений у касаційній скарзі не навів, Верховний Суд дійшов висновку, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 06 лютого 2018 року.

Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3