Справа № 577/990/19
Провадження № 1-кп/577/245/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі кримінальне провадження № 0000015 від 06.01.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, освіта середня, мешканця АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

06.01.2019 року близько 08 год. ОСОБА_6 спільно зі своїми знайомими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , маючи всі необхідні дозвільні документи УТМР пішов на полювання на пушного звіра в район струмка ставу Малий Ромен в с. Великий Самбір Конотопського району, що відноситься до мисливських угідь Українського товариства мисливців та рибалок, маючи при собі зареєстровану мисливську гладкоствольну рушницю «STOEGER-2000» № НОМЕР_1 .

Згідно розподілу ролей на полюванні ОСОБА_9 та ОСОБА_12 стали в «загон» звіра, а ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 стали на «номери», тобто повинні були чекати на звіра, якого виганяють загонщики, а в подальшому ОСОБА_7 і ОСОБА_8 повинні були зійти з «номерів» і йти в загін.

Під час полювання 06.01.2019 року близько 9:00 год. ОСОБА_13 і ОСОБА_7 зійшли з «номерів» та пішли в напрямку ОСОБА_6 , який стояв на «номері», паралельно з ОСОБА_9 і ОСОБА_11 заганяючи звіра, однак знаходилися з іншої сторони струмка.

У цей час ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 заганяли звіра, подаючи голосні викрики голосом, зближаючись із ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , які стояли «на номерах», а ОСОБА_7 безшумно йшов на лижах в сторону ОСОБА_6 .

Згідно п. 4.16 Положення про порядок поводження із зброєю, видачі ліцензій на добування мисливських тварин та проведення полювань, розроблене у відповідності до Закону України «Про мисливське господарство» та ст. 15 Закону України «Про тваринний світ», стрільба вздовж стрілецької лінії і за межами свого сектора обстрілу категорично забороняється. Пострілом по стрілецькій лінії вважається постріл, унаслідок якого заряд пройшов на відстані ближче 15 метрів від сусіднього номеру.

Відповідно до пункту 4.17 Положення, при наближенні загоничів ближче ніж на 300 метрів стріляти можна назад за стрілецьку лінію. Стрілець при цьому повертається на 180 градусів і може стріляти в межах свого сектора обстрілу, тобто по 45 градусів праворуч та ліворуч від перпендикуляра, проведеного до стрілецької лінії.

Згідно п.3.7 «Положення про правила проведення полювання, поводження із зброєю та порядок видачі ліцензій на добування мисливських тварин», затверджених Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 549 від 17.10.2011, полювання проводиться лише в умовах повної видимості; пункт 3.8. передбачає, що забороняється стріляти на шум, шарудіння, по невиразно видимій цілі; пункт 3.10. передбачає, що стрільбу мисливець має вести із особливою обережністю і попередньо переконавшись у тому, що в напрямку пострілу немає людей.

У цей час ОСОБА_6 , який перебував на полюванні та чекав на звіра, якого повинні були вигнати загонщики ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 побачив на відстані близько 30 м перед собою в зарослях дерев і чагарників силует ОСОБА_7 , який безшумно на лижах в камуфляжному одязі зближався з ним, і сприйнявши його як силует дикого звіра (зайця) та, будучи впевненим у цьому, внаслідок злочинної недбалості не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті людини та вважаючи, що там немає ніяких людей, хоча повинен був і міг це передбачити, діючи з більшою обачністю, не переконався у відсутності людей в зоні пострілу, здійснив один постріл в його напрямку із своєї зареєстрованої мисливської гладкоствольної рушниці «STOEGER-2000» № НОМЕР_1 , влучивши шротом в область грудної та черевної порожнини, обличчя і кінцівок ОСОБА_7 , від чого той впав на землю.

У подальшому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 від отриманих поранень помер в автомобілі бригади швидкої допомоги, яка приїхала за викликом.

Згідно висновку судово-медичної експертизи Конотопського ВСМЕ від 08.01.2019 року №03: смерть ОСОБА_7 наступила від дробових вогнепальних проникаючих сліпих поранень обличчя, верхніх кінцівок, грудної клітини та передньої черевної стінки з пошкодженням навколосерцевої сорочки, ендокарду та стінки міокарду серця по передній поверхні в середній третині, діафрагмальної поверхні правої долі печінки в нижній третині,тіла жовчного міхура. Під час дослідження трупу виявлені слідуючі ушкодження: дробові вогнепальні проникаючі сліпі рани - правої щічної ділянки, зовнішньої поверхні правого плеча в середній третині, лівого плеча по передній поверхні у верхній третині, лівого плеча по зовнішній поверхні в середній третині, грудної клітині по білягрудинній лінії справа в ділянці 4го міжребір`я з пошкодженням навколосерцевої сорочки, ендокарду та стінки міокарду серця по передній поверхні в середній третині, передньої черевної стінки по середньо-ключичній лінії справа в ділянці 8го міжребер`я, передньої черевної стінки по білягрудинній лінії зліва в ділянці 8го міжребір`я, передньої черевної стінки дещо справа з пошкодженням діафрагмальної поверхні правої долі печінки в нижній третині, тіла жовчного міхура, які виникли незадовго до настання смерті, від ударно-травматичлої (пробивної) дії компактного елемента в результаті пострілів з вогнепальної зброї та в своєму комплексі по небезпечності для життя несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.119 КК України - вбивство через необережність.

У судове засідання представлено угоду про примирення укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 від 27.02.2019 року відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.

Згідно наведеної угоди потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч.1 ст.119 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке слід призначити за вчинене кримінальне правопорушення.

ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, під час досудового слідства зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні. Сторони узгодили покарання за ч.1 ст.119 КК України з застосуванням ст.75 КК України у виді 3 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків визначених ст.76 КК України.

ОСОБА_6 розуміє, що, відповідно до ст.473 КПК України, наслідком укладення і затвердження даної угоди є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 і 424 КПК України та відмова від здійснення прав передбачених п.1 ч.5 ст.474 КПК України. Підтвердив добровільність укладення угоди, яку просить затвердити, призначивши узгоджену міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 також розуміє, що, відповідно до ст.473 КПК України, наслідком укладення та затвердження даної угоди для нього є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України і позбавлення права вимагати уподальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення, а також змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди. Вказала на добровільність укладення угоди про примирення із підозрюваним, просить її затвердити і призначити узгоджене покарання.

У разі невиконання угоди про примирення, згідно з положенням ст.476 КПК України, прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження у загальному порядку.

ОСОБА_6 роз`яснено, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 -1 КК України.

Прокурор та адвокат ОСОБА_4 , кожен окремо, пропонують затвердити умови угоди про примирення з призначенням покарання за ч.1 ст.119 КК України із застосуванням ст.75 КК України у виді 3 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на обвинуваченого обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Суд, перевіривши зміст угоди про примирення, вислухавши доводи учасників процесу приходить до переконання, що вимоги угоди про примирення не суперечать закону, будь-чиїм правам та інтересам і можуть бути прийняті судом.

Сторони уклали угоду про примирення добровільно, що не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної із потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, наслідки невиконання, встановлені ст.476 КПК України, що є підставою для затвердження та призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Отже перешкод для затвердження судом угоди про примирення не встановлено.

Позов не заявлений.

Процесуальні витрати в сумі 5720 грн. слід стягнути з обвинуваченого.

Керуючись: ст.ст. 124, 314, 473, 474 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 27 лютого 2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України у виді трьох років обмеження волі.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 5 720 грн.

Речові докази:

- мисливську стріляну гільзу 12 калібру; випил гілки зі шротом; речовину бурого кольору знищити;

- набої мисливські в кількості 8 шт.; апарат мобільного зв`язку «NОМІ» в чохлі чорного кольору (з пошкодженнями внаслідок влучення шротом), що належать ОСОБА_7 повернути ОСОБА_5 ;

- куртку та чоботи, що належать ОСОБА_8 залишити останньому;

- куртку та чоботи, що належать ОСОБА_9 залишити останньому;

- куртку та чоботи, що належать ОСОБА_10 залишити останньому;

- куртку та чоботи, що належать ОСОБА_11 залишити останньому;

- змиви дистильованою водою на відрізок вати з правої та лівої рук ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та контрольні зразки (відрізи) вати, які визнано речовими доказами знищити;

- мисливську гладкоствольну рушницю 12 калібру «SТОЕGЕR-2000» № НОМЕР_1 , як знаряддя злочину конфіскувати у прибуток держави;

- куртку, чоботи, штани, рукавиці (перчатки), патронташ з 25 патронами 12 калібру що належать ОСОБА_6 повернути останньому.

Скасувати арешт на вказані вище речі, накладений за ухвалою слідчого судді від 09.01.2019 року.

Речові докази: 4 мисливські набої; 2 металеві предмети округлої форми, схожі на шрот (з тіла ОСОБА_7 ); куртку камуфльовану; куртку чорного кольору; кофту бордового кольору; футболку блакитного кольору; штани камуфльовані; штани чорного кольору; чоботи зеленого кольору; дві пари шкарпеток чорного кольору; труси знищити.

Скасувати арешт на вказані вище речі, накладений за ухвалою слідчого судді від 10.01.2019 року.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1