Провадження № 1-в/127/918/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника Вінницької виправної колонії (№86) ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці клопотання начальника ДУ «Вінницької виправної колонії (№86)» ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання начальника Вінницької виправної колонії (№86) ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком Подільського районного суду м. Києва від 18.08.2017 року за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі. Згідно ст. 72 ч. 5 КК України останньому зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання по набуття законної сили вироку у співвідношенні день за два.

Станом на 17.10.2018 року ОСОБА_6 відбув 2/3 строку покарання. Комісія установи на засіданні 06.11.2018 року протоколом №22 прийняла рішення про порушення клопотання перед судом про умовно-дострокове звільнення засудженого, що зумовило звернення до суду із вказаним клопотанням.

В судовому засіданні представник установи ОСОБА_4 клопотання підтримав та суду пояснив, що засуджений ОСОБА_6 протягом строку відбування покарання в установі характеризується позитивно, за сумлінну поведінку та ставлення до праці 2 рази заохочувався адміністрацією установи, у зв`язку з чим, клопотання просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вину у вчиненому злочині, за який відбуває покарання, під час судового розгляду, не визнав, у вчиненому не розкаявся, у зв`язку з чим, у задоволенні клопотання просив суд відмовити.

Засуджений ОСОБА_6 в судове засідання доставлений не був, оскільки не виявив бажання бути присутнім при розгляді клопотання.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали подання, дійшов висновку, що клопотання необґрунтоване та задоволенню не підлягає.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

З особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_6 на даний час відбуває покарання у Вінницькій виправній колонії (№86) за вироком Подільського районного суду м. Києва від 18.08.2017 року за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі. Згідно ст. 72 ч. 5 КК України останньому зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання по набуття законної сили вироку у співвідношенні день за два. Початок строку відбуття покарання рахується з 05.09.2016 року, підтверджує те, що ОСОБА_6 станом на 18.10.2018 року відбув 2/3 строку покарання та відповідно до ст. 81 КК України може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З матеріалів клопотання та особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_6 після останнього звільнення з місць позбавлення волі, по відбуттю строку призначеного покарання, за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.08.2011 року, і надалі продовжив вести антисоціальний спосіб життя та продовжив вчиняти нові аналогічні умисні тяжкі, корисливі злочини, за що ОСОБА_6 було притягувався до кримінальної відповідальності вироком Подільського районного суду м. Києва від 18.08.2017 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вищезазначеним вироком суду, ОСОБА_6 призначалось покарання у виді позбавлення волі на певний строк, як виключної міри призначеного покарання, задля досягнення мети визначеної ст. 50 КК України.

Таким чином, виходячи з того, що питання про можливість умовно-дострокового звільнення є правом, а не обов`язком суду, не зважаючи на наявні заохочення, враховуючи тяжкість та підвищену суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_6 злочину, за який він відбуває призначене покарання, суд, не вбачає ознак виправлення засудженого та відповідно і підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 395, 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання начальника ДУ «Вінницької виправної колонії (№86)» ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя :