Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/273/16-к
Провадження № 1-кп/280/11/19
ВИРОК
Іменем України

30 січня 2019 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів Житомирської області у режимі відеоконференції з Державною установою «Райківська виправна колонія (№73)», кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 05.02.2016 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Старосільці Коростишівського району Житомирської області, громадянина України, із середньою освітою, не одружений, не працює, депутатом та інвалідом не є, утриманців не має, судимий: 02.10.2008 Коростишівським районним судом Житомирської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік; 12.02.2009 Коростишівським районним судом Житомирської області за ст.ст. 289 ч.2, 185 ч.3 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі; 03.04.2018 Баранівським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, без конфіскації; 18.09.2018 Романівським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.185 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2016 року близько 20 години ОСОБА_7 перебував за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел на повторне, таємне викрадення майна з домоволодіння ОСОБА_8 , розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, ОСОБА_7 спільно із неповнолітнім ОСОБА_9 , який не був обізнаний у злочинних намірах останнього, прийшли до домоволодіння АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_8 .

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, через хвіртку огорожі потрапив на територію вказаного домоволодіння, а неповнолітній ОСОБА_9 залишився чекати його на проїзній частині. Перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які могли помітити його дії підійшов до господарського приміщення (сараю), де, застосовуючи фізичну силу, штовхнув в ньому вхідні двері, які в наслідок чого відчинились, після чого незаконно проник у середину зазначеного приміщення (сараю). Перебуваючи у вищезазначеному приміщенні (сараї), таємно повторно, умисно, з корисливих мотивів викрав мішок зерна пшениці вагою 55 кг., по ціні 3 гривні за 1 кг. та мішок кукурудзи вагою 45 кг., по ціні 3 гривні за 1 кг, на загальну суму 300 гривень.

У подальшому ОСОБА_7 разом із неповнолітнім ОСОБА_9 , який не був обізнаний у злочинних намірах останнього, залишили місце злочину, перенісши викрадене майно у безпечне місце, та таким чином ОСОБА_7 привласнив та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 300 гривень.

Крім того, 04 лютого 2016 року близько 20 години ОСОБА_7 , перебував за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел на повторне, таємне викрадення майна з домоволодіння ОСОБА_8 , розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, ОСОБА_7 спільно із неповнолітнім ОСОБА_9 , який не був обізнаний у злочинних, намірах останнього, прийшли до домоволодіння АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_8 .

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, ОСОБА_7 , шляхом, вільного доступу, через хвіртку огорожі потрапив на територію указаного домоволодіння, а неповнолітній ОСОБА_9 залишився чекати його на проїзній частині. Перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які могли помітити його дії підійшов до господарського приміщення (сараю), де, застосовуючи фізичну силу, штовхнув в ньому вхідні, двері, які в наслідок чого відчинились, після чого незаконно проник у середину зазначеного приміщення (сараю). Перебуваючи у вищезазначеному приміщенні (сараї), таємно повторно, умисно, з корисливих мотивів викрав 2 мішки зерна пшениці вагою 110 кг., по ціні 3 гривні за 1 кг., мішок кукурудзи вагою 45 кг., по ціні 3 гривні за 1 кг, та півмішка комбікорму вагою 15 кг. по ціні 2.80 гривні за 1 кг, на загальну суму 507 гривень.

У подальшому ОСОБА_7 разом із неповнолітнім ОСОБА_9 , який не був обізнаний у злочинних намірах останнього, залишили місце злочину, перенісши викрадене майно у безпечне місце, та, таким чином, ОСОБА_7 привласнив та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 507 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 , переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які могли помітити його, усвідомлюючи небезпечність та протиправність своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом проникнення у інше сховище, таємно викрав зернові культури, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 807 грн.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням у інше приміщення, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. З ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у висунутому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, пояснив суду, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, скоїв інкриміноване діяння, заподіяну матеріальну шкоду відшкодував потерпілій у квітні 2016 року і кабінеті голови сільради.

Потерпіла ОСОБА_8 подала до суду заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності, щодо призначення покарання обвинуваченому поклалася на розсуд суду.

Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст.337 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 , прокурор не заперечували фактичні обставини кримінального провадження і не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження, і немає сумнівів у добровільності й істинності їх позиції. Учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. У зв`язку з викладеним, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, сукупність наведених і оцінених судом доказів, дозволяє суду прийти до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна, поєднані з проникненням у інше приміщення, тобто крадіжці.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Кримінальне правопорушення за ч.3 ст.185 КК України є тяжким злочином, ОСОБА_7 неодружений, осіб, які перебувають на його утриманні, не має, за місцем проживання характеризується негативно.

Щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Обставин,які обтяжують покарання,судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів; виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених,а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими,так і іншими особами.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наслідки, що наступили від вчиненого, позицію потерпілої, і вважає, що його виправлення і перевиховання, попередження з його боку здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання не можливо без ізоляції від суспільства, останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті Кримінального Закону, остаточно за правилами, передбаченими ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначеного за даним вироком та покарання, призначеного ОСОБА_7 за вироком Романівського районного суду Житомирськаї області від 18 вересня 2018 року за ч.2 ст.185 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні не накладався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, ч.3 ст.349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначеного за даним вироком та за вироком Романівського районного суду Житомирської області від 18 вересня 2018 року, остаточно призначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначеного за даним вироком, обчислювати з моменту приведення до виконання вироку Романівського районного суду Житомирської області від 18 вересня 2018 року, зарахувавши у строк покарання частково відбуте покарання за вказаним вироком.
Речові докази: поліетиленовий мішок білого кольору, з зерновою культурою пшеницею, поліетиленовий мішок білого кольору, з зерновою культурою кукурудзою, які знаходяться на зберіганні потерпілої ОСОБА_10 - залишити у розпорядженні останньої.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1