Справа № 645/2326/17
Провадження № 1-кп/645/81/19

В И Р О К
ІМ Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі :

Головуючої судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000891 щодо :

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Харкова, громадянки України, не працюючої, не заміжньої, яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої: 05.10.1992 року Київським районним судом м. Харкова, за ч. 2 ст. 143 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки; 05.06.1997 року Ленінським районним судом м. Харкова, за ч. 2 ст. 140 КК України, до позбавлення волі строком на 1 рік, 28.01.1999 року Фрунзенським районним судом м. Харкова, за ч. 2 ст. 140, ст. ст. 42,43 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; 18.05.2001 року Дзержинським районним судом м. Харкова, за ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 196-1, ст. 42 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, 03.11.2003 року Київським районним судом м. Харкова, за ч. 2 ст. 185 КК України, до обмеження волі строком на 1 рік, 11.03.2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст 69, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки; 18.09.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, за ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України, від відбуття покарання звільнена з іспитовим строком 2 роки; 16.05.2017 року Київським районним судом м. Харкова, за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 71 КК України призначене остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутної частини покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.09.2015, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць,-
обвинуваченої у вчиненні злочину , передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_11 24.04.2017 року, приблизно о 19 годині 00 хвилини перебувала в тролейбусі маршруту № 1, який знаходився в районі зупинки громадського транспорту, що розташована на перехресті пр-ту Петра Григоренка та вуд Танкопія м. Харкова, де у ОСОБА_11 виник злочинний намір, спрямований на заволодіння майном, раніше незнайомої їй ОСОБА_12 .
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_11 діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що ОСОБА_12 відволіклася та за її злочинними діями ніхто не спостерігає, з правої кишені пальта, шо було вдягнуто на ОСОБА_12 таємно викрала належний ОСОБА_12 мобільний телефон TM «MEIZU М 3 Note 32 Gb», імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , вартістю 3870 гривень 00 копійок.
Після чого ОСОБА_11 з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 3870 гривень 00 копійок.
В судовому засіданні ОСОБА_11 винною себе у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнала повністю, при цьому показала, що 24.04.2017 приблизно о 19 годині 00 хвилини перебувала в тролейбусі маршруту № 1, який знаходився в районі зупинки громадського транспорту, що розташована на перехресті пр-ту Петра Григоренка та вул. Танкопія м. Харкова, де побачила потерпілу ОСОБА_12 .. У неї виник умисел на викрадення майна потерпілої, а саме мобільного телефона, так як їй потрібні були гроші на лікування чоловіка, скориставшись тим, що ОСОБА_12 відволіклася, вона з правої кишені пальта, шо було вдягнуто на ОСОБА_12 викрала мобільний телефон.У скоєному щиро каялась.

Потерпіла ОСОБА_12 в судове засідання не з`явилась про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, надала суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має, просила призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_11 в судовому засіданні не оспорювала вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, та дослідженням даних які характеризують особу обвинуваченої.

Аналізуючи вищевикладені докази, суд вважає доведеним, що ОСОБА_11 , своїми умисними діями, вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, тобто вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України і така кваліфікація її дій є вірною.

При визначенні ОСОБА_11 , виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово була засуджена, не перебуває на обліку лікарів психіатра та нарколога, також суд враховує наявні тяжкі захворювання обвинуваченої, та пом`якшуючу покарання обставину - щире каяття.

Обтяжуючою покарання обставиною суд визнає рецидив злочину.

Згідно вироку Київського районного суду м. Харкова від 16.05.2017 року ОСОБА_11 , було визнанно винною та засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 років 1 місяць. Злочин по даному кримінальному провадженню ОСОБА_11 вчинила до постановлення зазначеного вироку, тому покарання їй необхідно призначати на підставі ст. 70 ч. 4 КК України.
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України - за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
На підставі викладеного, з урахуванням особи ОСОБА_11 , суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченої лише в ізоляції її від суспільства, із застосуванням покарання, у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі.
На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченої ОСОБА_11 , на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта за проведення експертизи № 6729 від 18.05.2017 року у розмірі 99 грн..

Цивільний позов не заявлений.

Питання речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_11 по даному кримінальному провадженню не обирався.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Законом про амністію, особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (частина 2 статті 86 Кримінального кодексу України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Згідно з положеннями статті10 Закону України «Про амністію у 2016 році»,питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього. Особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.
Відповідно до п. «г» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та від інших покарань, непов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а саме особи, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.
Згідно ст. 13 Закону України «Про амністію» - дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
З матеріалів справи вбачається, що обвинувачена ОСОБА_11 , страждає на тяжке захворювання, діагноз: ВІЛ-інфекція 1У клінічна стадія. Синдром виснаження. Орофарингіальний кандидоз, хронічний гепатіт С, перебуває на обліку в КЗОЗ Обласний центр профілактики і боротьби зі СНІДОМ. Захворювання: ВІЛ-інфекція 1У клінічна стадія, синдром виснаження відноситься до Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.
Обмежень щодо застосування відносно обвинувачено амністії, передбачених статтею 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї раніше застосовувалась в 1992 році, тобто більше 10 років тому.
Відтак, беручи до уваги, що обвинувачена вчинила злочин, передбачений частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, має тяжке захворювання, враховуючи відсутність, визначених статтею 9 вказаного Закону та статтею 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» підстав, за яких амністія до неї не може бути застосована, а також те, що захисник та обвинувачена просили застосувати до обвинуваченої амністію про що була подана письмова заява, суд дійшов до висновку, що на обвинувачену ОСОБА_11 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання, на підставі цього закону у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України ОСОБА_11 , до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину по вироку Київського районного суду м. Харкова від 16.05.2017 року, у вигляді 2 років позбавлення волі, остаточно призначити покарання в вигляді 4 років позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави за проведені експертні роботи витрати у сумі 99 гривень.

Речові докази: мобільний телефон TM «MEIZU М 3 Note 32 Gb», переданий на відповідальне зберігання потерпілій, вважати повернутим потерпілій ОСОБА_12 за належністю.
Звільнити ОСОБА_11 від призначеного покарання на підставі ст. 1 п. г Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Фрунзенський районний суд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Фрунзенському районному суді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1