Номер провадження: 11-кп/813/266/19
Номер справи місцевого суду: 510/1904/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_9 у рамках кримінального провадження №0000419 від 13.06.2013 року на вирок Ренійського районного суду Одеської області від 13.03.2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, неодружений, військовослужбовець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 129 196,71 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 570 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди, а всього стягнуто 699 196,71грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 у відшкодування завданої моральної шкоди 300 000 грн. Позовні вимоги ОСОБА_11 в частині стягнення матеріальної шкоди залишено без розгляду в кримінальному провадженні.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 7 656, 40 грн. витрат, пов`язаних із проведенням експертиз.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Центральної районної лікарні Ренійського району Одеської області 153,21 грн., на користь КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» - 8 611 грн.,-

встановив

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим за вчинення ним кримінального правопорушення за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_8 12.06.2013 р., приблизно о 23.30 год. порушив вимоги п. п. 2.1 «а», 2.3 «б», 12.4, 12.3, 10.1 та п. 12.1 Правил дорожнього руху України (введені в дію 01.01.2002 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р.).
Порушення виразилися в тому, що обвинувачений ОСОБА_8 в зазначений день та час, в темну пору доби, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2109» р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух з перевищенням швидкості, яка дозволена в межах населеного пункту, а саме більше 79 89 км/год. (згідно висновку №4639 від 03.04.2017 р.) по асфальтному, сухому дорожньому покриттю проїзної частини вул. Комсомольської з боку вул. Пролетарської в напрямку вул. Радянської в м. Рені Одеської області. Наближаючись до будинку №153 по вул. Комсомольській в м. Рені Одеської області, обвинувачений ОСОБА_8 , маючи реальну та об`єктивну можливість своєчасно виявити небезпеку для подальшого руху у вигляді невстановленого мотоцикла, який стояв на смузі його руху, будучи неуважним, не переконався в тому, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, своєчасно не прийняв належних та своєчасних заходів щодо зменшення швидкості свого руху, аж до повної зупинки, змінив напрямок руху вліво для об`їзду зазначеного мотоциклу з виїздом на смугу зустрічного руху, по якій з боку вул. Радянської у напрямку вул. Пролетарської рухався невстановлений автомобіль. З метою уникнення зіткнення, обвинувачений ОСОБА_8 змінив напрямок руху свого автомобіля вправо з наступним поверненням на смугу свого руху. Легковажно розраховуючи, що наявними навичками керування транспортними засобами він зможе попередити настання дорожньо-транспортної пригоди, обвинувачений не виконав належних заходів щодо зменшення швидкості, до безпечної в умовах дорожньої обстановки, внаслідок чого не впорався з керуванням транспортного засобу, виїхав за межі проїзної частини вправо, де скоїв наїзд на придорожнє дерево.
Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «ВАЗ 2109» потерпілому ОСОБА_12 , який знаходився на задньому пасажирському сидінні, згідно висновку судово-медичної експертизи №41 від 03.07.2013 р. були завдані тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-лицьової травми: множинні забиті рани обличчя і волосистої частини голови; багатоосколкові переломи кісток склепіння та основи черепа, а також лицьового скелета; розмозження речовини головного мозку; закритої травми органів грудної клітки: кровововиливи у м`які тканини грудей ліворуч і праворуч; множинні двосторонні переломи ребер; розриви легенів і серця; закрита травма органів черевної порожнини, розрив селезінки.
Смерть ОСОБА_12 перебуває в прямому причинному зв`язку з отриманими несумісними для життя ушкодженнями голови, обличчя та грудної клітини, та настала від ушкоджень (розмозження) речовини головного мозку.
Пасажиру автомобіля «ВАЗ 2109» потерпілому ОСОБА_10 який також знаходився на задньому пасажирському сидінні, згідно висновку судово-медичної експертизи №62/18 від 09.04.2014 р. були завдані тілесні ушкодження у вигляді: закритої спинальної травми у вигляді компресійного перелому 11 грудного позвонку, контузії спинного мозку, нижньої параплегії (параліч нижніх кінцівок) і порушення функції тазових органів. Вищевказані ушкодження могли виникнути 12.06.2013 р. від дії тупого твердого предмету, можливо частинами салону автомашини при вказаних обставинах, та за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі та змінах до неї обвинувачений ОСОБА_8 , посилаючись на незаконність прийнятого рішення в частині порушення норм кримінального процесуального Закону, просить вирок районного суду скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений посилається на те, що:
-висновки районного суд не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, так як в момент закінчення маневру хтось із пасажирів створив йому перешкоду для керування, а саме потягнув за праву руку, що призвело до втрати ним керування;
-під час слідчого експерименту 04.12.2013 року за участю свідка ОСОБА_8 йому не було надано захисника, що на його думку призвело до порушення його прав на захист;

-на останньому судовому засіданні місцевий суд, будучи попередженим захисником обвинуваченого про неможливість прибуття, відмовив обвинуваченому в приведенні захисника та провів судове засідання без його участі;

-судом безпідставно відмовлено в клопотанні захисника про виклик для допиту судових експертів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ;

-потерпілою стороною впродовж всього судового розгляду здійснювався тиск на головуючого у справі. При цьому стороною захисту головуючому заявлявся відвід, який був незадоволений із формальних причин;

-при призначенні покарання обвинуваченому, судом не було враховане те, що обвинувачений сплачував потерпілим допомогу, що підтверджується чеками;

-вказує, що судові засідання від 27.04.2015 року та 02.06.2015 року диски із звукозаписом вказаних судових засідань не прослуховуються.

Прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_9 також подана апеляційна скарга, в якій не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого, вважає, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вважає, що суд безпідставно зазначив у вироку про щире каяття обвинуваченого, оскільки останній в судовому засіданні свою провину визнав частково. При цьому, на думку прокурора, судом не була врахована думка потерпілих, у яких до обвинуваченого є претензії матеріального та морального характеру.

Просить вирок відносно ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача; думку захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, просив вирок районного суду скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції; думку прокурора, яка в судовому засіданні підтримала свою апеляційну скаргу частково, просила вирок районного суду скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Частиною 2 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України , фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим.

Пунктом 7 частини 2 статті 412 КПК України передбачено, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 27.04.2015 року районним судом було проведено підготовче судове засідання, під час якого потерпілою ОСОБА_11 подана позовна заява та вирішувалось питання щодо можливості призначення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 до судового розгляду (т.1 а. с. 132).

Під час судового засідання, яке відбулось 02.06.2015 року, районним судом оголошувались позовні заяви, встановлювалась особа обвинуваченого, роз`яснювалась йому суть обвинувачення, встановлювалася його позиція щодо визнання своєї винуватості, визначався порядок дослідження доказів, проводився допит потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (т. 1 а. с. 143-144).

В ході підготовки до апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження та прослуховування дисків аудіозапису судових засідань саме за 27.04.2015 року та 02.06.2015 року виявлено, що аудіозаписи цих судових засідань не прослуховуються.

Відповідно до інформації, наданої Ренійським районним судом Одеської області, аудіозаписи за вищезазначені дати не прослуховуються (в тому числі через низьку якість запису) (т. 3 а. с. 33).

Зазначене вище свідчить про фактичну відсутність в матеріалах провадження технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та тягне за собою безумовне скасування судового рішення.

Пунктом 2 частини 3 статті 374 КПК України передбачено, що у мотивувальній частині вироку, в разі визнання особи винуватою, зазначаються статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Увироку районного суду за обвинуваченням ОСОБА_8 зазначено, що органами досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковано вірно. При цьому, у вироку відсутнє будь-яке посилання на встановлення районним судом кваліфікації дій обвинуваченого та його винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що є порушенням вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України.

Статтею 291 КПК України, передбачені вимоги яким повинен відповідати обвинувальний акт та можливість повернення його прокурору у разі його невідповідності вимогам передбачених цією статтею.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
В порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 взагалі не містить викладу фактичних обставин справи.
Крім цього, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 міститься посилання на проведені під час досудового розслідування експертизи, що свідчить про передчасне надання суду доказів по справі та порушення принципу змагальності та рівності перед судом.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. ст. 7, 9 КПК України, колегія суддів, не вдаючись в обговорення інших доводів апеляційних скарг, вважає, що судове провадження в суді першої інстанції було здійснено з істотними порушеннями вимог КПК України, вказані порушення, з урахуванням положень статей 2, 7, 9, 412, 415 КПК України, визнаються апеляційним судом суттєвими, та у відповідності з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України тягнуть за собою скасування вироку районного суду та призначення нового судового розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000419 від 13.06.2013 рокуза обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду, зі стадії підготовчого провадження, в зв`язку з чим апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, Одеський апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Ренійського районного суду Одеської області від 13.03.2018 року відносно ОСОБА_8 , засудженого за ч. 2 ст. 286 КК України скасувати, призначити новий розгляд обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000419 від 13.06.2013, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в тому ж суді в іншому складі суду, зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4