Справа №592/649/19
Провадження №1-в/592/122/19

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , представника ДУ «Сумська виправна колонія № 116» - ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні заяву засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Остер, Козелецького району, Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , водія відділення автомобільного взводу підвозу боєприпасів роти матеріального забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше судимого, засудженого: 03.03.2015 р. вироком Волноваського районного суду Донецької області за ч. 2 ст. 414 КК України до 5 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 17.11.2014 р.; кінець строку 03.07.2019 р.

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним клопотанням та просить суд звільнити його умовно достроково від призначеного покарання за вироком Волноваського районного суду Донецької області від 03.03.2015 р. за ч. 2 ст. 414 КК України.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 заяву підтримав, просив звільнити.

Представник ДУ «Сумська виправна колонія № 116» ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що застосування до засудженого ОСОБА_4 пільги передбачені ст. 81 КК України передчасним, оскільки засуджений своєю поведінкою не довів своє виправлення.

Прокурор Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала.

Заслухавши думки сторін, дослідивши надані матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Волноваського районного суду Донецької області від 03.03.2015 р. за ч. 2 ст. 414 КК України до 5 років позбавлення волі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосовано після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до наданої Сумською ВК № 116 інформації початок строку відбування покарання 17.11.2014 р., кінець строку відбування покарання 03.07.2019 р.; станом на 22.01.2019 р. невідбута частина покарання засудженого ОСОБА_4 становить 05 місяців 10 днів.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у ДУ «Сумська виправна колонія (№ 116) з 24.11.2017 р.

Надаючи оцінку вимогам заяви в частині доведення засудженим свого виправлення суд виходить з наступного.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

Вимогами п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 р. встановлено, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, сумлінне ставлення до навчання, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та ін.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільне корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, внесення раціоналізаторських пропозицій, винахідницькі відкриття, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення ділової кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Під виправленням засудженого слід розуміти усунення з його психіки порочних нахилів, що сприяють вчиненню злочину, та одночасне прищеплення йому таких поглядів і звичок у дисципліні праці і поведінки, у побуті, колективі, суспільстві, які виключають можливість вчинення нових злочинів.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у установі відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує розгляду заяви.

За час перебування у ДУ «Сумська виправна колонія № 116» засуджений ОСОБА_4 вимоги режиму відбування покарання порушував, за що має три стягнення, заохочень не має.

Згідно наданої ДУ «Сумська виправна колонія № 116» характеристики від 21.01.2019 р., засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання в колонії засуджений характеризується посередньо, вимоги режиму тримання порушував, за що мав одне стягнення від керівництва установи, яке погашено за строком давнини. Засуджений в установі не працевлаштований, до праці ставився негативно, не проявляє ініціативу, не залучається добровільно без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, поліпшення житлово-побутових умов засуджених, допоміжних робіт із забезпечення засуджених продовольством, згідно п. 5 ст. 115 КВК України, заохочень від керівництва установи не має. За характером спокійний, врівноважений, безконфліктний, на даний час в особистості засудженого ще спостерігаються ознаки, які можуть спричинити правопорушення. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується, здійснює за ними належний догляд, використовує їх за призначенням. До заходів, що сприяють становленню засуджених на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно-корисної діяльності ставиться негативно.

Встановлені судом факти свідчать про ситуативну поведінку засудженого, а тому позбавляють суд можливості дійти безумовного висновку, як передбачено ст. 81 Кримінального кодексу України, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, зокрема що цілі покарання були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що звернення засудженого ОСОБА_4 з клопотанням про умовно дострокове звільнення його від відбування покарання призначеного вироком Волноваського районного суду Донецької області від 03.03.2015 р. є передчасним, а тому в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537 ч.1 п.2, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання призначеного вироком Волноваського районного суду Донецької області від 03.03.2015 р. відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1