Номер провадження: 11-сс/785/1909/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справа апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , щодо майна якого вирішується питання про арешт майна, на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.10.2018 року про накладення арешту за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0007531 від 30.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 3, 4 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеною ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.10.2018 року було задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на грошові кошти в сумі 5200 гривень та 1000 доларів США в рамках кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 3, 4 ст. 368 КК України.

В апеляційній скарзі а також в доповненні до неї адвокат ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову увалу, якою в задоволенні клопотання про накладення арешту відмовити, повернути вилучене 10.10.2018 року в ході обшуку майно, а саме, грошові кошти, посилаючись на незаконність, необґрунтованість ухвали, адже слідчий суддя порушив порядок розгляду клопотання про арешт майна, слідчим суддею було накладено арешт на грошові кошти, які були вилучені в ході проведеного 10.10.2018 року обшуку в рамках іншого кримінального провадження, ОСОБА_8 не має жодного статусу в обох кримінальних провадженнях, а є лише власником вилучених грошових коштів, ні в клопотанні, в матеріалах провадження не міститься жодного доказу, що грошові кошти є об`єктом злочину, набуті кримінально-протиправним шляхом, або зберігають на собі інформацію, що має доказове значення, місце проживання ОСОБА_8 не співпадає з місцем вилучення грошових коштів, в протоколі обшуку містяться недопустимі докази, слідчий суддя скопіював текст клопотання слідчого, заздалегідь зайнявши позицію органу досудового розслідування.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу та наголосив на тому, що ОСОБА_8 зняв 4600 гривень з картки в банкоматі і вони були у нього в кармані на час обшуку та вилучення їх, жодних підстав вважати, що вилучені кошти отримані незаконним шляхом немає, їх номера не співпадають з номерами коштів наданих ОСОБА_10 , крім того, обшук було проведено в іншому кримінальному провадженні, слідчий суддя не вірно вказав, що грошові кошти є предметом кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_8 не є підозрюваним, ухвала слідчого судді є копією клопотання, клопотання було розглянуто без власника майна ОСОБА_8 , за 3 місяці було проведено 6 обшуків, об`єднано 4 кримінальних провадження, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 170 ч. ч. 1-4 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1 ) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вирішуючи по суті клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя не взяв до уваги, що клопотання не відповідає ст. 171 КПК України.

У своєму клопотанні слідчий вказав, що зазначені грошові кошти є предметом кримінального правопорушення, доказом злочину, було об`єктом протиправних дій та набуте кримінально протиправним шляхом, зберігає на собі інформацію, що має доказове значення, тощо, тож, незастосування арешту даного майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження даного майна та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим просив накласти арешт на вилучене майно грошові кошти. При цьому не вказав які ж саме номери купюр, вилучених під час проведення обшуку, були надані Павлішину для дачі в якості неправомірної вигоди службовим особам.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Колегія суддів, дослідивши клопотання слідчого та матеріали провадження, вважає, що при складанні клопотання про арешт майна не були виконані зазначені вимоги кримінального процесуального закону, слідчий суддя, вирішуючи по суті клопотання слідчого про арешт майна,не звернув уваги на те що клопотання не відповідає ст. 171 КПК України, не виконав вимоги ч. 3 ст. 172 КПК України та не повернув клопотання прокурору для усунення недоліків, ухваливши, таким чином ухвалу, яка, в свою чергу, також не відповідає вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя не врахував того, що при судовому розгляді, який відбувся без повідомлення та участі в судовому засіданні власників майна, не були доведені підстави, передбачені ч. 2 ст. 173 КПК України, зокрема, правова підстава для арешту майна, можливість використання майна, як належного та допустимого доказу у кримінальному провадженні, а також не було враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для власників майна.

В даному випадку, арешт на грошові кошти був накладений в рамках кримінального провадження № 0007531 від 30.11.2017 року, в той час, як обшук слідчим проводився на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.10.2018 року за кримінальним провадження № 0004587 від 17.07.2018 року за ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_8 на теперішній час не має статусу підозрюваного або обвинуваченого у вищевказаних кримінальних провадженнях, відсутні достатні підстави вважати, що вилучені грошові кошти відповідають критеріям, встановленими в ст. 98 КПК України, зберігають на собі інформацію, що має важливе доказове значення. Підстави для задоволення клопотання, на які посилається слідчий, є невмотивованими, оскільки вказівка на відповідність вилученого майна ознакам предмету кримінального правопорушення, доказу злочину, об`єкту протиправних дій, набутим кримінально протиправним шляхом, тощо, вимагає обґрунтування необхідності накладення арешту на майно.
На підставі наведеного, враховуючи, що слідчий суддя не надав оцінки зазначеним недолікам та тим обставинам, що клопотання подано без додержання вимог статті 171 КПК України, колегія суддів, відповідно до вимог ст. 407 ч. 3 КПК України, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна повернути прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні, та встановити строк 72 години з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду Одеської областідля усунення його недоліків.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 частково задовольнити, ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.10.2018 року про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 10.10.2018 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою повернути прокурору клопотання для усунення протягом 72 годин з моменту отримання копії ухвали, недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду. Ухвала остаточна та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4