КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000211 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноша Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_6 на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначенойому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст.75КК України звільнено його від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку терміном один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобовязано його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи та періодично зявлятись в цей орган для реєстрації.
Строк відбування покарання за цим вироком визначено рахувати з дня його ухвалення.

Цивільний позов до ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто ізОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 4 5 139 грн. 75 коп. майнової та 3000 грн. 00 коп. моральної шкоди, а в задоволенні решти вимог відмовлено.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 351 грн. 84 коп.
Вирішено питання речових доказів.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Київської області ОСОБА_6 просить оскаржуваний вирок суду змінити у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання щодо покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Із резолютивної частини вироку виключити покладений на ОСОБА_9 обов`язок - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування зазначених вимог вказує на те, що суд першої інстанції звільнивши ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання та поклав на нього, крім іншого, додатковий обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, тобто такий обов`язок, який не передбачений ст. 76 КК України, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із вироком суду, 17 березня 2017 близько 17 год. (точного часу досудовим слідством не встановлено) ОСОБА_5 , проходячи поблизу річки Альта в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області, помітив невідомого чоловіка, який лежав на землі. Підійшовши до нього, ОСОБА_5 запропонував невідомому чоловіку, який назвався ОСОБА_10 , розпити алкогольні напої. Під час спільного відпочинку ОСОБА_5 у правій кишені шкіряної куртки ОСОБА_8 помітив мобільний телефон марки «HUAWEI Y611», моделі «CAM-L21» чорного кольору.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 таємно викрав дістав з правої кишені шкіряної куртки ОСОБА_8 мобільний телефон марки «HUAWEI Y611», моделі «CAM-L21» чорного кольору. Викраденим мобільним телефоном обвинувачений розпорядився на власний розсуд, здавши його до ломбарду.
Згідно висновку експерта №4/721 від 11 квітня 2017 року, ринкова вартість на вторинному ринку мобільного телефону марки «HUAWEI Y611», моделі «CAM-L21», за його справності та придатності до використання за призначенням, станом на 23 березня 2017 року могла складати 2924 гривні 75 коп.
В результаті злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_8 заподіяно матеріальну шкоду на суму 2924 гривні 75 коп.
Обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги їх повідомлено у встановленому законом порядку.
Відомостей щодо поважності причин своєї неявки обвинувачений ОСОБА_5 не надав, що відповідно до вимог ч .4 ст. 405 КПК України не перешкоджає апеляційному розгляду.
Потерпілий ОСОБА_8 повідомив про причини своєї неявки у судове засідання, зазначивши, що знаходиться в зоні Операції об`єднаних сил, що відповідно до вимог ч .4 ст. 405 КПК України не перешкоджає апеляційному розгляду

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, провівши судові дебати, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні, а саме у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються перевіреними судом першої інстанції доказами щодо обставин, які не заперечувалися також і обвинуваченим, досліджувалися судом
за його згодою та згодою інших учасників судового процесу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції, з`ясувавши правильне розуміння ОСОБА_5 та іншими учасниками кримінального провадження змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, в тому числі і обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінальногоправопорушення, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні цього питання колегією суддів не встановлено. Будь-яких заперечень щодо правильності встановлення такого порядку розгляду справи судом першої інстанції не надано і у суді апеляційної інстанції, а тому доведеність винуватості обвинуваченого та юридична оцінка його злочинних дій відповідно до положень ст. 404 КПК України не є предметом апеляційного розгляду.
Дії ОСОБА_5 за вказаними ознаками вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, яке виразилося у визнанні та усвідомленні негативності скоєного діяння та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки протягом досудового розслідування він давав детальні та послідовні показання відносно зазначених обставин, які покладено в основу його обвинувачення у справі, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, і правильно призначив ОСОБА_5 основне покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі у межах, передбачених санкцією вказаної статті.

Приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 розкаявся у вчиненому, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку як щодо виду та розміру основного покарання, так і відносно того, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без його ізоляції від суспільства, та на підставі ст. 75 КК України звільнив його від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Доводи, наведені у апеляційній скарзі прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та необхідності зміни вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання, зокрема, покладення на обвинуваченого обов`язків, не передбачених ст.76 КК України, та відповідно їх зміни, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, у тому числі передбачені пунктом 13-3 про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням.
Відтак, вимоги апеляційної скарги прокурора про виключення із резолютивної частини вироку покладений на ОСОБА_5 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації належить вирішувати в порядку виконання вироку суду у відповідності до вимог ст.537 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок у наведеній його частині, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року щодо ОСОБА_5 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2