ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1924/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" грудня 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
законного представника ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
особи, стосовно якої
передбачається застосування
примусових заходів медичного
характеру ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві "Про застосування примусових заходів медичного характеру" у кримінальному провадженні 0008282 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченного ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

31.10.2018 р. на адресу Дарницького районного суду м. Києва надійшло вищезазначене клопотання.
В судовому засіданні прокурор вважала за можливе призначити судовий розгляд на підставі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, оскільки на думку прокурора воно складено відповідно до вимог ст. 292 КПК України, підсудне Дарницькому районному суду м. Києва, підстав для закриття чи зупинення провадження не має.

Захисник просив повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору у зв`язку із наявністю недоліків, які перешкоджають призначення судового розгляду на підставі цього клопотання. В обґрунтування необхідності повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору захисник зазначив, що в клопотанні слідчий просить застосувати до ОСОБА_6 примусовий захід медичного характеру у виді поміщення до психіатричного закладу зі звичайним наглядом в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, проте такий примусовий захід медичного характеру не передбачений ст. 94 КК України. Крім того, виклад фактичних обставин в клопотанні суперечить положенням п. 1. ч. 1 ст. 503 КК України, оскільки слідчий у викладі фактичних обставин зазначив про те, що дії ОСОБА_6 носили умисний характер. Також на наявність суперечностей в клопотанні на думку захисника вказує невизначеність щодо конкретної юридичної особи, якій було завдано матеріальної шкоди.

Особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру та його законний представник підтримали позицію захисника про необхідність повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору.
Вирішуючи питання про можливість призначення судового розгляду на підставі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, якщо воно не відповідає вимогам цього Кодексу.

За приписами ст. 511 КПК України однією із форм закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру є затвердження прокурором складеного слідчим або самостійне складання клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру і надіслання його суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Судом встановлено, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2018 р. за № 0008282 відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам КПК України, виходячи з наступного.

Так, всупереч вимогам ст. 292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не містить інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, тоді як в резолютивній частині клопотання слідчий пропонує застосувати до ОСОБА_6 поміщення до психіатричного закладу зі звичайним наглядом в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, що відповідно до п. 2 ч.1 ст. 508 КПК України відноситься до запобіжних заходів а не до примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Відповідно до ч.3 ст. 503 КПК України - кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.

Таким чином, заслуговують на уваги доводи захисника про те, що слідчий у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру зазначив, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння за наявністю умислу та корисливого мотиву, що в розумінні положень ст. 503 КПК України виключає можливість застосування до особи примусових заходів медичного характеру. Таким чином, зазначення у викладі фактичних обставин про наявність у ОСОБА_6 умислу на вчинення крадіжки суперечить висновку судово-психіатричної експертизи про те, що ОСОБА_6 не міг віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України - потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

З викладу фактичних обставин суспільно-небезпечного діяння встановлено, що ОСОБА_6 міг спричинити ТОВ «Епіцентр К» матеріального збитку на загальну суму 275 грн. 50 коп. Таким чином, потерпілою юридичною особою відповідно до клопотання є ТОВ «Епіцентр К», якому було завдано матеріальної шкоди на вказану суму. Разом з тим, в клопотанні зазначено, що потерпілим від суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України є магазин «Епіцентр», що не узгоджується із фактичними обставинами, викладеними в клопотанні.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про невідповідність клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру вимогам КПК України, що унеможливлює призначення судового розгляду на підставіклопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника ОСОБА_5 та повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 292, 314, 503, 511 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення клопотання "Про застосування примусових заходів медичного характеру" прокурору - задовольнити.
Клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві "Про застосування примусових заходів медичного характеру" у кримінальному провадженні 0008282відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченного ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України - повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1