Ухвала
Іменем України
14 січня 2019 р.

м. Київ
Справа №758/3092/17
Провадження № 51-15 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Київського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року,
встановив:
Вироком Подільського районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року у виді 1 року позбавлення волі остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону України №838 VIII від 26 листопада 2015 року ) ОСОБА_4 зараховано у строк відбування покарання час попереднього увязнення з 23 лютого 2017 року по день набрання вироком законної сили включно.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Київського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року зазначений вирок місцевого суду залишено без змін.

Перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Згідно з пунктами 4, 5 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, що подає скаргу.

Проте, наведених положень процесуального закону не дотримано, оскільки у поданій скарзі не міститься належного обґрунтування необхідності скасування судових рішень на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 412, 419 цього Кодексу.

Крім того, засуджений у скарзі просить суд скасувати вирок і ухвалу, а його виправдати, що не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК України. Так, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3