Справа № 629/5797/18
Номер провадження 1-кп/629/513/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лозова, Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001758, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Суми, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, маючи на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , - захисту обвинуваченої ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в:

25 липня 2018 року близько 12-00 години, ОСОБА_3 знаходилась на території свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , побачивши, сусідський дерев`яний паркан, що відгороджує земельні ділянки другої частини будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 , кріпився на металевих кутниках, а також металеву стійку під білизну, у ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, за допомогою лопати, раніше приготованої для скоєння злочину, викрала 11 металевих кутників з паркану та металеву стійку для білизни (місце знаходження двох металевих кутників з паркану та швелеру з металевої стійки встановити не виявилося можливим). Поряд з цим, вага вилучених 9 кутників з паркану та металевого кутника зі стійки склала 83 кг.

Після чого ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зникла, обернувши викрадене на свою користь, чим завдала потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди у розмірі 503 гривні 81 копійки.

Обвинувачена ОСОБА_3 винною себе в скоєнні злочину визнала повністю та пояснила у судовому засіданні, що щиро кається у скоєному нею злочині. Також пояснила, що дійсно скоїла злочин при зазначених обставинах, а саме: 25 липня 2018 року близько 12-00 години, вона знаходилась на території свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та побачила, що сусідський дерев`яний паркан, який належить ОСОБА_5 , кріпився на металевих кутниках, а також металеву стійку під білизну. Впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, за допомогою лопати, раніше приготованої для скоєння злочину, викрала 11 металевих кутників з паркану та металеву стійку для білизни. Викраденим розпорядилася на власний розсуд.

Визнавальні свідчення обвинуваченої ОСОБА_3 суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачена повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, погодилася з правовою кваліфікацією своїх дій, її свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності позицій обвинуваченої, роз`яснивши їй положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченої, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченої.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченої ОСОБА_3 повністю доведеною, а скоєне нею підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачена ОСОБА_3 винна у скоєнні даного кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченій, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженої та запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.

Відповідно до ч. 3 ст.12 КК України обвинувачена ОСОБА_3 скоїла злочин середньої тяжкості.

Дослідженням особи обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має середню освіту, не заміжня, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштована, за місцем проживання характеризується формально позитивно.

Обвинувачена ОСОБА_3 з`явилася для участі у підготовці досудової доповіді.

Оцінка виявила середні ризики вчинення повторного кримінального правопорушення. Небезпека характеризується середньою ймовірністю спричинити певні негативні наслідки або збитки для суспільства або окремих осіб.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченої ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Крім того, судом враховується досудова доповідь, складена Лозівським міськрайонним відділом з питань пробації, згідно висновку якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе. У разі призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання не пов`язаного з позбавлення волі, доцільно застосувати наступні заходи: повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи; з`являтися на реєстрацію до Лозівського МРВ філії ДУ «Центр пробці» в Харківській області; не виїжджати за межі України.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченої ОСОБА_3 , обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, а саме звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням та покладення на неї обов`язків передбачених ст. 76 КК України, яке сприятиме її виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нового злочину.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 судом не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченої витрати за проведення судової експертизи.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_6 винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та піддати її покаранню у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3794 від 04.10.2018 року в розмірі 429 гривень (отримувач УК Слобідсь/мХар Слобідськи/24060300, код банку 37999680, Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, р/р 0005, код доходів 24060300, інші надходження).

Речовий доказ по справі:

- 10 металевих кутників, яка належать потерпілій ОСОБА_5 та передана їй на відповідальне зберігання під розписку - залишити останній.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженій та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1