справа № 278/3281/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Світилівка Амурської області Російська Федерація, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В :
31 жовтня 2018 року між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000250.
З угоди вбачається, що 2 серпня 2018 року о 14 годині старший солдат ОСОБА_4 , будучи резервістом, під час проходження навчальних зборів у військовій частині НОМЕР_1 , умисно з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та поважних причин, в умовах особливого періоду, самовільно залишив місце служби навчальні збори резервістів оперативного резерву першої черги на території 37 загальновійськовому полігоні, що поблизу АДРЕСА_2 , військові обов`язки не виконував та проводив час на власний розсуд до 1 вересня 2018 року.

Сторони угоди кваліфікували діяння ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах особливого періоду, та узгодили покарання ОСОБА_4 із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.
Вирішуючи в порядку ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження судом вищезазначеної угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступного.
Інкриміноване ОСОБА_4 діяння правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, оскільки він, будучи резервістом та проходячи навчальні збори, самовільно залишив місце служби в умовах особливого періоду.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, є тяжким злочином, у провадженні не бере участь потерпілий; угоду укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні названого злочину. Таким чином,сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч. ч. 4 та 5 ст. 469 КПК України.

Зміст угоди відповідає вимогам, встановленим ст. 472 КПК України, угода також містить передбачені ст. 473 КПК України наслідки її укладення та затвердження.

Укладення угоди між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором є добровільним, сторони цілком розуміють наслідки угоди, обмеження в праві на оскарження вироку суду та наслідки невиконання вимог угоди.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

Для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні фактичні підстави.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання із застосуванням ст. 69 КК України відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, який не судимий, є учасником бойових дій, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Зазначені обставини в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину і є підставою для застосування ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, не передбаченого санкцією ч. 4 ст. 407 КК України. Покарання у виді штрафу у вищезазначеному розмірі на думку суду буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.

Прокурор, захисник, обвинувачений ОСОБА_4 висловили одностайну думку про затвердження угоди про визнання винуватості. Обвинувачений вказав, що фактичні обставини, як вони зазначені у обвинувальному акті, відповідають дійсності, вину визнає повністю.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено, відомості про процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Затвердити у кримінальному провадженні № 0000250 угоду про визнання винуватості від 31 жовтня 2018 року між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирського району протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

головуючий ОСОБА_1