Справа № 627/1045/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2018смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Мурафа, Краснокутського району, Харківської області, українка, громадянка України, маюча середньо - спеціальну освіту, не працююча, не заміжня, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрована за адресою; АДРЕСА_1 , мешкаюча за адресою; АДРЕСА_2 , раніше не судима,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в:
07.07.2018 приблизно о 08:00 ОСОБА_4 прийшла до території дачного домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та належить знайомому ОСОБА_6 , щоб допомогти останньому по господарству.

Приблизно о 14:30 ОСОБА_6 залишив територію вказаного домоволодіння на деякий час, щоб владнати свої власні справи, а ОСОБА_4 залишилася на території домоволодіння, де займалася збором врожаю малини, яку заносила до приміщення коридору будинку та складала її там.

Приблизно о 15:00 ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні коридору будинку за вищевказаною адресою в кишені куртки, яка належить ОСОБА_6 , помітила паспорт громадянина України та грошові кошти в сумі 200 грн., та в цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаного майна.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна умисно, таємно, із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, ОСОБА_4 переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та остання одна перебуває у приміщення коридору вона 07.07.2018 приблизно о 15:05 здійснила крадіжку майна, що належить ОСОБА_6 , а саме паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , та грошових коштів в сумі 200 грн, які належали останньому.

Після цього, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння злочину зникла, обернувши його на свою користь і розпорядилась ним за власним розсудом, чим завдала ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 200 гривень.

Крім того, 07.07.2018 приблизно о 08:00 ОСОБА_4 прийшла до території дачного домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та належить знайомому ОСОБА_6 , щоб допомогти останньому по господарству.

Приблизно о 14:30 ОСОБА_6 залишив територію вказаного домоволодіння на деякий час, щоб владнати свої власні справи, а ОСОБА_4 залишилася на-території домоволодіння, де займалася збором врожаю малини, яку заносила до приміщення коридору будинку та складала її там. Приблизно о 15:00 ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні коридору будинку за вищевказаною адресою в кишені куртки, яка належить ОСОБА_6 помітила паспорт громадянина України, та в цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаного майна.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна умисно, таємно, із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, ОСОБА_4 переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та остання одна перебуває у приміщення коридору, 07.07.2018 приблизно о 15:05 здійснила крадіжку майна, що належить ОСОБА_6 , а саме паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння злочину зникла, обернувши його на свою користь і розпорядилась ним за власним розсудом.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала повністю та в скоєному щиро розкаялася.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, однак надав суду заяву про слухання справи у його відсутність та зазначив, що претензій морального та матеріального характеру не має та при призначенні покарання покладається на розсуд суду, претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченої не має.

Враховуючи відсутність заперечень від учасників процесу, а також можливість з`ясувати всі обставини за наявними доказами, суд, на підставі ст.325 КПК України, визнав можливим провести розгляд без потерпілих.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, а саме:

-незаконне заволодіння будь-яким способом паспорта;

-таємне викрадення чужого майна.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України класифікація злочинів за ст. 185 ч.1 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, а за ч.3 ст. 357 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості та особу обвинуваченої, яка не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та на обліку у лікаря нарколога Краснокутської ЦРЛ також не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєнні злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинуваченій слід призначити покарання, передбачене санкцією статті 185 ч. 1 КК України, у виді позбавлення волі, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів, і яке буде відповідати принципу Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати в межах санкції ч.1 ст.185, КК України ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, а в межах санкції ч.3 ст. 357 КК України обмеження волі, але з урахуванням обставин справи, наявності пом`якшуючих обставин, ставлення обвинуваченої до скоєного, відсутність претензій з боку потерпілого, враховуючи відомості про особу обвинуваченої, суд дійшов висновку, що її перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням.

На погляд суду, зазначене покарання буде відповідати принципу Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання, окрім цього такий захід примусу відповідає меті покарання, є співмірним тяжкості і характеру вчиненого діяння та його наслідкам.

Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

По справі цивільний позов не заявлений.

По справі процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.3 ст.357 КК України та призначити їй покарання за цим законом:

- за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.357 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання звільнити з випробувальним терміном 2 (два) роки.

На підставі статті 76 Кримінального кодексу України встановити ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та навчання.

Речові докази по справі:

- (паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_1 виданий Краснокутським РВ УМВС України в Харківській області від 13 жовтня 2005 року, грошові кошти в сумі 57 (п`ятдесят сім) гривень перебувають на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 повернути власнику - ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1