В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "10" жовтня 2018 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

перекладача (сурдоперекладач) ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР № №0004704 від 13.05.2018 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Києва, українця, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 342 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 13.05.2018 приблизно о 18 год. 30 хв. перебував за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на сходинковому майданчику між другим та третім поверхом у першому під`їзді вище вказаного будинку.

В цей час у ОСОБА_7 з мотиву явної неповаги до суспільства, що виражалося у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, виник злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалося особливою зухвалістю, що виражалося у публічному пошкодженні майна в даному під`їзді.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, що супроводжувалося особливою зухвалістю, з мотиву явної неповаги до суспільства, виражаючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, ОСОБА_7 почав розбивати вікна у даному під`їзді.

В цей час злочинні дії ОСОБА_7 були помічені сторонніми особами, а саме одним з мешканців даного під`їзду ОСОБА_8 , який вийшовши з власної квартири, висловив ОСОБА_7 вимогу припинити свої хуліганські дії, нащо ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його злочинні дії були помічені сторонніми особами, на зауваження ніяк не відреагував, свої хуліганські дії не припинив, а більш того продовжив вчиняти грубе порушення громадського порядку, яке виражалось в пошкодженні вікон вказаного під`їзду, а також прагнучи самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, почав публічно висловлювати погрози ОСОБА_8 , у поєднанні з образами нецензурною лайкою.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на грубе порушення громадського порядку, що супроводжувалося особливою зухвалістю, з мотиву явної неповаги до суспільства, виражаючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, прагнучи самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, ОСОБА_7 продовжив висловлювати словесні погрози ОСОБА_8 та діставати з верхнього одягу невідомий предмет, який як усвідомив ОСОБА_8 , міг загрожувати його життю та здоров`ю.

Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , усвідомлюючи наявність реальної загрози власному життю та здоров`ю, а також небезпеку для життя та здоров`я своєї сім`ї, зайшов до власної квартири, де зачинив вхідні двері зсередини.

В подальшому ОСОБА_7 свої хуліганські дії, які були помічені іншими мешканцями даного під`їзду не припинив, та продовжив публічно висловлювати словесні погрози у поєднанні з образами нецензурною лайкою ОСОБА_8 через вхідні двері, і перебуваючи на сходинковій клітині під`їзду, з мотиву явної неповаги до суспільства, що виражалося у прагненні самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, продовжив грубо порушувати громадський порядок, виражаючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вибиваючи численними ударами ногами вхідні двері до квартири ОСОБА_8 , не заспокоюючись до приїзду працівників поліції.

Крім того, ОСОБА_7 13.05.2018 приблизно о 19-00 год. перебував за адресою: АДРЕСА_2 , біля першого під`їзду вказаного будинку, де після вчинення грубого порушення громадського порядку, яке супроводжувалося особливою зухвалістю, до нього звернулися інспектор Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 , та інспектор Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_9 , які своєчасно відреагували на повідомлення про кримінальне правопорушення у зв`язку з виконанням даними працівниками правоохоронного органу службових обов`язків.

Вживаючи достатніх заходів, спрямованих на забезпечення особистої безпеки та затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 заздалегідь неодноразово попередили ОСОБА_7 про застосування фізичної сили і надали йому достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського.

В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на здійснення опору працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на здійснення опору працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків, ОСОБА_7 у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, на яких покладені функції забезпечення публічної безпеки і порядку, та протидії злочинності, відмовився від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог та розпоряджень працівників правоохоронного органу при виконанні ними службових обов`язків, та здійснив опір, що виразився в активній фізичній протидії здійсненню вказаними працівниками правоохоронного органу своїх службових обов`язків, а саме спробах вирватися при затриманні та застосуванні до потерпілого ОСОБА_6 фізичної сили у вигляді нанесенні одного удару правою рукою в область живота та одного удару коліном лівої ноги в область паху.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, а тому, вислухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів у справі.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_7 у грубому порушенню громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство) та кваліфікує такі його дії за ч. 1 ст. 296 КК України.

Також, суд вважає доведеною винність ОСОБА_7 у вчиненні опору працівникові правоохоронного органу під час виконанням цим працівником службових обов`язків та кваліфікує такі його дії за ч. 2 ст. 342 КК України

Призначаючи вид та міру покарання, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, які відноситься до категорії середньої тяжкості злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, одружений, інвалід ІІІ групи, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, його майновий стан, стан здоров`я.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням ступеню тяжкості, обставин злочину, його наслідків, даних про особу обвинуваченого, з метою забезпечення ефективного виховного впливу на нього, його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання за вичинені кримінальні правопорушення у виді позбавлення волі. При цьому враховуючи обставини вчинення правопорушення та дані про особу обвинуваченого який є інвалідом ІІІ групи, позицію потерпілого, соціальні зв`язки та щире каяття, суд приходить до висновку про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

При призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів обвинуваченому, суд відповідно до ст. 70 КК України вважає за необхідне застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Судові витрати у даному кримінальному провадженню відсутні.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 70, 75, 76 КК України, ст. ст. 349,370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296 КК , ч. 2 ст. 342 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 296 КК України у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення становить 8500 грн.

- за ч. 2 ст. 342 КК України - у виді 2 року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вказаних злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням строком на 1 рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення, а засудженим з моменту отримання копії вироку.

Суддя: