Єдиний унікальний номер справи 185/8378/18
У Х В А Л А
іменем України
07 лютого 2019 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу в виді тримання під вартою за обвинувальним актом по кримінальному провадженню за № 0001265 від 02 червня 2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Барда Республіки Азербайджан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 296, частиною другою статті 121 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Барда Республіки Азербайджан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 296, частиною другою статті 121 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 296, частиною другою статті 121 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_6

захисника потерпілого: ОСОБА_7

обвинувачених: ОСОБА_3

ОСОБА_4

Захисників обвинувачених: ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

встановив:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу в виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , мотивуючи його тим, що знаходячись під загрозою застосування тяжкого покарання за вчинені злочини, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 можуть переховуватися з метою уникнення відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Захисник потерпілих у судовому засіданні підтримав клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник, кожен окремо, заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що клопотання є необґрунтованим. Просили змінити на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник, кожен окремо, заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що жоден з допитаних свідків не вказав на участь ОСОБА_5 в данному злочині. Просили змінити на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, кожен окремо, заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що не має намерів переховуватися від суду. Просили змінити на домашній арешт.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Згідно частини другої, третьої статті 331 Кримінального процесуального кодексу України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Разом з тим, згідно зі статті 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан, наявність судимостей.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у скоєнні злочинів які відноситься до категорії тяжких злочинів.

Кримінальне провадження знаходиться на такій стадії, коли не всі свідки допитані, не всі докази сторонами кримінального провадження суду надані, однак докази сторони провадження відкрили один одному, у тому числі данні щодо місця проживання свідків, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинувачених впливу на не допитаних свідків.

Суд вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені судом ризики на цей час продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання обвинувачених під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.

З огляду на вказане та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, виходячи з усіх обставин провадження, вважає, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність тримання під вартою є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування обвинувачених від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування обвинувачених від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її звязками з державою, у якій його переслідують.

Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, а також оцінюючи сукупність обставин, застосування більш мяких запобіжних заходів є неможливим. Більш того, за час тримання обвинувачених під вартою зазначені ризики не зменшилися та не втратили своєї актуальності. З вказаних підстав, суд приходить висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою.

Суд не визначає розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, оскільки

ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченими і їх захисниками, кожного окремо на їх користь, проте в даному конкретному випадку приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинувачених і виконання процесуальних рішень по справі.

На підставі викладеного, керуючись статтею 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

постановив:

Клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у виді тримання під вартою - задовольнити.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, продовжити до 07 квітня 2019 року включно.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою, продовжити до 07 квітня 2019 року включно.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді тримання під вартою, продовжити до 07 квітня 2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Павлоградського
міськрайонного суду
Дніпропетровської області ОСОБА_1