Справа № 192/326/19
Провадження № 1-в/201/342/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII) строку попереднього ув`язнення до призначеного покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 жовтня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» МЮУ, про зарахування до призначеного йому вироком суду покарання строк його попереднього ув`язнення з 30 березня 2017 року по 01 лютого 2018 року, а також з 28 жовтня 2018 року по 30 січня 2019 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином, при цьому засуджений, а також представник виправної колонії просили суд проводити розгляд справи без їх участі, а тому, враховуючи положення ч. 4 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання останніх не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши зазначене клопотання і долучені до нього документи, суд приходить до таких правових висновків.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків, суд визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Як встановлено з матеріалів долучених до цього клопотання, ОСОБА_3 вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 жовтня 2013 року було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і засуджено, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді п`яти років та семи місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2014 року було залишено без змін вирок від 18 жовтня 2013 року, який приведено до виконання з моменту затримання засудженого 25 грудня 2014 року.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2018 року засудженому ОСОБА_3 у строк покарання призначеного вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 жовтня 2013 року було зараховано строк попереднього ув`язнення, а саме час з моменту переведення засудженого з виправної колонії до слідчого ізолятора для перегляду вказаного вироку за нововиявленими обставинами, тобто з 08 серпня 2015 року по 24 листопада 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року було залишено без змін ухвалу від 29 січня 2018 року.

Викладені обставини свідчать про те, що засудженому ОСОБА_3 у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року було зараховано строк його попереднього ув`язнення у строк призначеного вироком суду покарання, а саме з моменту його тимчасового переведення у слідчий ізолятор для перегляду вироку за нововиявленими обставинами і до моменту фактичного повернення у виправну колонію, а отже, в цій частині судом порушень прав засудженого не встановлено.

В той же час щодо доводів засудженого ОСОБА_3 про необхідність включення у строк попереднього ув`язнення також час з 30 березня 2017 року по 01 лютого 2018 року та з 28 жовтня 2018 року по 30 січня 2019 року, тобто період його знаходження у слідчому ізоляторі для розгляду питань, які вирішувались судом під час виконання вироку, а також для ознайомлення з матеріалами вказаного кримінального провадження, то суд вважає їх такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінально-процесуального закону та не узгоджуються із положеннями Закону України «Про попереднє ув`язнення», оскільки після ухвалення вироку від 18 жовтня 2013 року, який набрав законної сили 23 січня 2014 року та був приведений до виконання 25 грудня 2014 року, засуджений ОСОБА_4 вже почав відбувати покарання та щодо нього не обиралось запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а лише здійснювалось тимчасове переведення з виправної колонії до слідчого ізолятора для здійснення вищевказаних процесуальних дій, а не переведення такої особи в установу попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Так, Законом України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується лише щодо підозрюваного, обвинуваченого, вирок щодо якого не набрав законної сили, при цьому підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Отже, слід вважати, що засуджений ОСОБА_4 не перебував в умовах попереднього ув`язнення з 30 березня 2017 року по 01 лютого 2018 року та з 28 жовтня 2018 року по 30 січня 2019 року, тобто після набрання вироком стосовно нього законної сили, оскільки у строк попереднього ув`язнення, згідно абзацу четвертого частини 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, включається лише строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження. Таким чином в цій частині нових підстав для застосування до засудженого ОСОБА_4 положень вказаного Закону судом не встановлено, у зв`язку із чим клопотання останнього про зарахування до покарання ще й строку залишення засудженого у слідчому ізоляторі для проведення з ним процесуальних дій, задоволенню не підлягає.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 був затриманий 25 грудня 2014 року в порядку виконання стосовного нього вироку суду від 18 жовтня 2013 року, то строк з 30 березня 2017 року по 01 лютого 2018 року, а також з 28 жовтня 2018 року по 30 січня 2019 року не може бути включений у попереднє ув`язнення відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року. Разом з тим, оскільки ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2018 року засудженому вже було зараховано у строк призначеного покарання строк його перебування в установі попереднього ув`язнення для перегляду вироку за нововиявленими обставинами, то нових підстав для застосування до засудженого ОСОБА_4 положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року судом не встановлено, у зв`язку із чим клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII), ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII) строку попереднього ув`язнення до призначеного покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 жовтня 2013 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду, а засудженим у той же строк з моменту вручення її копії.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1