490/9505/18 21.02.2019
н/п 1-кп/490/917/2018
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/9505/18
У Х В А Л А

21 лютого 2019 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

під час розгляду у судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000498 від 05.10.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.402 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Центрального районного суду м.Миколаєва знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000498 від 05.10.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.402 КК України.

20 лютого 2019 року до початку розгляду справи захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 подав через канцелярію суду клопотання про визнання недопустимими доказами ряду документів, а саме: супровідного листа тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 за вих. №6028; доповіді про кримінальне правопорушення за вих. №5813 від 12.09.2016 року; акту службового розслідування стосовно молодшого сержанта ОСОБА_3 , датованого вереснем 2016 року; доручення військового прокурора Миколаївського гарнізону ОСОБА_8 про проведення досудового розслідування, яке датоване 05 жовтня 2016 року; наказу військової частини НОМЕР_1 №5813 від 12.09.2016 року "Про підсумки службового розслідування стосовно молодшого сержанта ОСОБА_3 "; довідки від 14.09.2016 року, складену старшим лейтенантом ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_3 відмовився надавати пояснення щодо невиконання ним наказу від 09.09.2016 року №191; рапорту майора ОСОБА_10 про те, що 12.09.2016 року ним було виявлено факт умисного невиконання ОСОБА_3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.09.2016 року № 191; наказу командира військової частини НОМЕР_1 №854 від 27.04.2016 року "Про організацію підготовки та проведення табірного збору з підрозділами військової частини НОМЕР_1 в районі відновлення боєздатності"; витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.09.2016 року №191 з підписами військовослужбовців.

В обґрунтування поданого клопотання захисник зазначив, що матеріали справи не містять документів, які підтверджують факт отримання вище зазначених документів при здійсненні досудового розслідування у порядку, передбаченому КПК України. Факт ознайомлення з матеріалами справи після закінчення досудового розслідування не є достатнім для відстоювання стороною захисту своєї позиції у кримінальному процесуальному змаганні. Крім того, при ознайомленні з матеріалами досудового розслідування прокурором були надані обвинуваченому ОСОБА_3 матеріали, які не містили реєстру, тобто опису документів, які знаходились там. Не відкриття матеріалів сторонами одна одній, в порядку статті 290 КПК України, після закінчення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими як докази.

В судовому засіданні прокурори проти задоволення вказаного клопотання захисника заперечували.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_6 клопотання підтримали.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали справи, суд приходить до наступного.

На підставі ч.2 ст.84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів, оцінюючи їх у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд, зокрема, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Очевидної недопустимості цих доказів на цій стадії судового провадження без дослідження їх взаємозв`язку з іншими доказами суд не вбачає й вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість.

Тобто, на даній стадії судового розгляду ухвалення такого рішення буде передчасним. За таких обставин, в задоволенні клопотання захисника необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.84, 89, 94, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про визнання доказів недопустимими - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1