Справа № 368/1065/18 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1156/2018 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції з ДУ «Кагарлицька ВК (№115)» кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 16 жовтня 2018 року, якою задоволено подання в.о. начальника ДУ «Кагарлицька ВК (№115)» ОСОБА_9 та голови спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації ОСОБА_10 та звільнено умовно-достроково

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської області, проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , -

від відбуття покарання за вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2015 року та ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 28 березня 2017 року у виді позбавлення волі на 2 роки 259 днів.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 станом на 02.07.2018 року відбув 1/2 частину строку покарання, має 4 заохочення, дисциплінарні стягнення погашені в установленому законом порядку, після погашення останнього 26.07.2017 року минуло більше року. Таким чином, ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому відносно нього може бути застосовано ст. 81 КК України щодо основного покарання у виді позбавлення волі.

Не погоджуючись із ухвалою районного суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 16.10.2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у застосуванні до засудженого ОСОБА_7 пільги, передбаченої ст.81 КК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що ОСОБА_7 має 4 заохочення, останнє засудженим отримано вже після направлення установою виконання покарань до суду подання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Однак, засуджений протягом періоду відбування покарання мав 4 стягнення. У зв`язку з накладенням останнього стягнення він в силу ст.133 КВК України був злісним порушником режиму відбування покарання.

Як вважає апелянт, дослідивши дані про особу засудженого, що містяться в його особовій справі, характеристиці, довідці про заохочення і стягнення, районний суд мав би встановити, що упродовж усього терміну відбування покарання останній порушував режим відбування покарання та не став на шлях виправлення.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора засуджений ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 16 жовтня 2018 року без змін.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що він відбув 1/2 покарання за вчинення необережного тяжкого злочину, став на шлях виправлення, про що свідчить його сумлінна поведінка та ставлення до праці, активна участь у суспільному житті виправної колонії, наявність 4 заохочень. При цьому, дисциплінарні проступки, вчинені ним були незначними, не мали системного характеру та вчинялися на початку відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, доводи засудженого, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, із наступних підстав.

Керуючись ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Однак, зазначених вимог кримінального процесуального закону районним судом не було дотримано в повній мірі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Колегією суддів встановлена наявність такої невідповідності висновків суду, викладених у оскаржуваній ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження, допущених під час судового розгляду.

Згідно з п.1 ч.3 ст.81 КК України та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване лише після повного, всебічного вивчення даних про особу засудженого та після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин.

У відповідності до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Сумлінне ставлення до праці полягає в добросовісному ставленні до виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів, сплата податків та інших обов`язкових платежів. Особа повинна брати участь у суспільно корисній праці в одній із існуючих організаційно-правових форм (робота за наймом, участь у підприємництві, виконання роботи за цивільно-правовими договорами, індивідуальна праця).

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 25.12.2015 року за ч.2 ст.286 КК України до 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 28.03.2017 року вказаний вирок змінено, виключено з мотивувальної частини вироку визнання обставинами, які обтяжують покарання тяжкі наслідки, завдані злочином та вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння; ухвалено ОСОБА_7 вважати засудженим за ч.2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 25.12.2015 року по 11.03.2016 року в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку покарання 25 грудня 2015 року.

Кінець строку покарання 02 липня 2021 року.

1/2 строку покарання 02 липня 2018 року.

Із характеристики за місцем відбування покарання від 19.07.2018 року (а.п.30-31), довідки про заохочення та дисциплінарні стягнення засудженого від 19.07.2018 року (а.п.32) вбачається, що ОСОБА_7 відбуваючи покарання у ДУ«Кагарлицька ВК (№115)» з 06.07.2016 року, добре працює, має хорошу поведінку, приймає активну участь у громадському житті відділення та установи, разом з тим за добросовісне відношення до праці та громадських доручень, зразкову поведінку має від адміністрації установи 4 заохочення, та одне дисциплінарне стягнення 25.01.2017 року у вигляді догани за зберігання мобільного телефону, яке погашено в установленому законом порядку 26.07.2017 року. Також під час перебування у Чернігівському СІЗО з 25.12.2015 року, мав три дисциплінарні стягнення за порушення режиму утримання: 08.02.2016 року у вигляді «Попередження» - завішував спальне місце ковдрою, яке погашено 17.08.2016 року; 08.12.2016 року у вигляді попередження завішував спальне місце ковдрою, яке погашено 17.08.2016 року; 16.02.2016 р. у вигляді «Догани» - завішував спальне місце рушником, яке погашено 17.08.2016 року.

Засуджений ОСОБА_7 суду першої та апеляційної інстанції пояснив, що за час перебування у Чернігівському СІЗО, де утримувався з 25.12.2015 року, мав три стягнення за порушення режиму утримання: у вигляді попередження та догани за те, що завішував спальне місце ковдрою та рушником, оскільки в камері не опалювалось і було холодно. Дані стягнення погашено. Під час перебування в ДУ «Кагарлицька виправна колонії (№115)» мав одне стягнення у вигляді догани за зберігання мобільного телефону, яке також погашено.

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження та доводи оскаржуваного рішення, колегія суддів прийшла до переконання, що судом першої інстанції не враховано те, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення необережного тяжкого злочину в стані алкогольного сп`яніння, відбув лише частину покарання, хоч і має 4 заохочення, але останнє засудженим отримано вже після направлення установою виконання покарань до місцевого суду подання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення, протягом періоду відбування покарання мав 4 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, у зв`язку з накладенням останнього стягнення він в силу ст.133 КВК України був злісним порушником режиму відбування покарання.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора і приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав однозначно стверджувати про виправлення ОСОБА_7 за час відбування покарання, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним.

При цьому, апеляційний суд вважає, що засуджений ОСОБА_7 стає на шлях виправлення, адже після погашення останнього дисциплінарного стягнення 26.07.2017 року він мав лише заохочення. Проте вказане є недостатнім для переконання суду в необхідності застосування до нього положень ст.81 КК України.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з ухваленням нової ухвали, якою слід відмовити в задоволені подання в.о. начальника ДУ «Кагарлицька ВК (№115)» ОСОБА_9 та голови спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації ОСОБА_10 про умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_7 .
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 16 жовтня 2018 року, якою задоволено подання в.о. начальника ДУ «Кагарлицька ВК (№115)» ОСОБА_9 та голови спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації ОСОБА_10 та звільнено умовно-достроково ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбуття покарання за вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2015 року та ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 28 березня 2017 року у виді позбавлення волі на 2 роки 259 днів скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволені клопотання в.о. начальника ДУ «Кагарлицька ВК (№115)» ОСОБА_9 та голови спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання.

Головуючий:

Судді: