Ухвала
Іменем України
18 січня 2019 р.

м. Київ
Провадження № 51-164 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дружківського районного суду Донецької області від 26 липня 2018 року та ухвалу апеляційного суду,

встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою у якій порушує питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Однак, засуджений ОСОБА_4 до поданої ним касаційної скарги не додав копій оскаржуваних судових рішень, що позбавляє суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 424, 426 КПК України.
Крім того, Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Частиною 1 ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, у своїй касаційній скарзі засуджений не погоджується із оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, а також посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, що в силу вимог статей 433, 438 КПК України не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

При цьому, у поданій скарзі не наведено обгрунтування незаконності по суті прийнятого рішення та не міститься доводів допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою обов`язкове скасування чи зміну вироку й ухвали на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на точний зміст приписів статей 370, 404, 412, 419 цього Кодексу. Крім того, посилаючись у скарзі на суворість покарання, засуджений своїх тверджень належним чином не мотивував та не навів доводів щодо явної несправедливості призначеного йому покарання, з огляду на положення ст. 414 КПК України.

Вказавши доводи щодо незаконності судових рішень, засудженому також необхідно на виконання положень п. 5 ч. 2 ст.427 КПК України зазначити конкретну вимогу до суду касаційної інстанції з врахуванням повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтею 436 КПК України. Так, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Поряд з цим, засуджений у скарзі зазначає вимогу, яка не узгоджується з вищезазначеними положеннями Закону.

Також, засудженим у скарзі зазначено, що він не погоджується, в тому числі, й з ухвалою апеляційного суду, проте не вказує назву суду та дату проголошення даного рішення. Таким чином, засудженому потрібно конкретизувати, яке саме рішення апеляційної інстанції він оскаржує.

Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 33 КПК України кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак всупереч зазначеним вимогам закону касаційна скарга адресована Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргузасудженого ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3