Постанова
Іменем України
19 грудня 2018 року
м. Київ
справа № 442/66/16-к
провадження № 51-4756км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 ,
представника потерпілих ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 3 березня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 31 січня 2018 року у кримінальному провадженні

№ 0001875 за обвинуваченням
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нугаєвичів Дрогобицького району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , такого, що судимостей не має,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 3 березня 2017 року ОСОБА_10 засуджено за ч. 1 ст. 296 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років й на підставі ст. 70 КК остаточно до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Визначено стягнути з ОСОБА_10 : кошти у сумі 2926 грн. на лікування потерпілого ОСОБА_11 ; на користь ОСОБА_6 5000 грн моральної шкоди; на користь ОСОБА_12 50000 грн. моральної шкоди; ОСОБА_12 50000 грн. моральної шкоди та ОСОБА_13 150000 грн. моральної шкоди та 20496,40 грн. матеріальної шкоди.
Апеляційний суд Львівської області ухвалою від 31 січня 2018 року вищевказаний вирок залишив без зміни.
За вказаним вироком ОСОБА_10 визнано винуватим у тому, що він 23 серпня 2015 року приблизно о 19 год. неподалік магазину МПП «Світлана» на вул. Грушевського, 16 в смт. Підбуж Дрогобицького району Львівської області у стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, загальноприйнятих норм моралі та поведінки, що супроводжувались особливою зухвалістю, безпричинно завдав один удар кулаком руки в обличчя ОСОБА_14 , спричинивши йому фізичний біль. Продовжуючи свої злочинні дії на вчинення хуліганства ОСОБА_10 після завдання удару ОСОБА_14 безпричинно умисно завдав один удар кулаком руки в обличчя ОСОБА_11 , який підійшов до вказаних осіб з метою припинення хуліганських дій, внаслідок чого останній упав на землю, вдарившись головою об дерев`яний піддон, що знаходився біля металевого кіоску вищевказаного магазину, чим спричинив тяжке тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді субарахноїдального крововиливу, яке в подальшому, а саме 4 вересня 2015 року призвело до смерті ОСОБА_11 .
Крім цього, 23 серпня 2015 року, приблизно о 19 год. неподалік магазину МПП «Світлана» на вул. Грушевського, 16 в смт. Підбуж Дрогобицького району Львівської області ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння, під час вчинення хуліганства, об`єктивно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, хоча й не конкретизуючи у своїй свідомості, якою саме буде така шкода, умисно, раптово завдав ОСОБА_11 один удар кулаком руки в обличчя, внаслідок чого останній упав на землю, вдарившись головою об дерев`яний піддон, що знаходився біля металевого кіоску вищевказаного магазину, чим спричинив тяжке тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді субарахноїдального крововиливу, яке в подальшому, а саме 4 вересня 2015 року призвело до смерті ОСОБА_11 .
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційних скаргах захисники ОСОБА_9 і ОСОБА_8 вказують на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що призвели, на їх думку, до ухвалення незаконних судових рішень та безпідставного засудження ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 296 КК за відсутності доказів про його винуватість, а також до неправильної кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 КК, тоді як мало місце вбивство через необережність. Зокрема, посилаються на те, що у вироку місцевого суду не вказано мотиву раптового завдання ОСОБА_10 удару ОСОБА_11 та не встановлено умислу саме на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що потягло смерть потерпілого. Порушення місцевого суду були проігноровані апеляційним судом, хоча про них йшлося в апеляційних скаргах сторони захисту, а саме вказувалося про те, що викладений у вироку місцевого суду зміст показань ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_14 та свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_16 не відповідає тим даним, які вони повідомили у судовому засіданні, у зв`язку з чим в апеляційній скарзі заявлялося клопотання про повторне дослідження цих доказів шляхом прослуховування аудіозаписів. Натомість, прийнявши вказану апеляційну скаргу та призначивши її до апеляційного розгляду, апеляційний суд усупереч положенням ч. 3 ст. 404 КПК не розглянув вказаного клопотання про повторне дослідження доказів. У касаційних скаргах захисники також звертають увагу на неузгодженість мотивувальної та резолютивної частин ухвали апеляційного суду, оскільки залишаючи без задоволення апеляційну скаргу захисника й вирок місцевого суду без змін, апеляційний суд у мотивувальній її частині зазначив про обґрунтованість тверджень апеляційної скарги щодо безпідставного визнання вчинення ОСОБА_10 злочинів у стані алкогольного сп`яніння, та визнав, що така обставина підлягає виключенню з вироку. З огляду на таке просять скасувати оскаржувані судові рішення й призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
На вказані касаційні скарги потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 подали заперечення, в яких просили залишити касаційні скарги захисників без задоволення.
Позиції учасників судового провадження
Захисник підтримав касаційні скарги та просив їх задовольнити.
Прокурор, потерпілий та його представник заперечували проти задоволення касаційних скарг.
Мотиви суду
Доводи касаційних скарг про те, що апеляційний розгляд у цьому кримінальному провадженні відбувся з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованими.
Зокрема, обидва захисники посилаються на те, що усупереч положенням ч. 3 ст. 404 КПК за наявності клопотання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_17 в інтересах ОСОБА_10 про повторне дослідження окремих доказів апеляційний суд не вирішив його, що призвело до неналежного розгляду всіх доводів апеляційної скарги.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження було встановлено, що, не погоджуючись із вироком місцевого суду, захисник ОСОБА_17 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на безпідставність засудження ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 296 КК та на неправильну кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 121 КК, просив виправдати ОСОБА_10 за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК, та перекваліфікувати його дії на ст. 119 КК, призначивши йому покарання без його реального відбування. При цьому на підтвердження своїх доводів захисник у касаційній скарзі, зокрема вказував, що викладений у вироку місцевого суду зміст показань ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_14 та свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_16 не відповідає тим даним, які вони повідомили у судовому засіданні, у зв`язку з чим в апеляційній скарзі заявлялося клопотання про повторне дослідження цих доказів шляхом прослуховування аудіозаписів (а.к.п. 97 101, т.2).
За цією апеляційною скаргою було відкрито апеляційне провадження, а в подальшому закінчено підготовчі дії та призначено апеляційний розгляд.
Згідно з даними журналу судового засідання в суді апеляційної інстанції пояснення з приводу поданої стороною захисту апеляційної скарги надавали учасники судового провадження. Безпосереднє дослідження доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження, не відбувалося (а.к.п. 194 199, т.2).
Таким чином, незважаючи на те, що кожен факт причетності особи до вчинення злочину та винності має бути підтверджено повнотою зібраних доказів, а переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку, апеляційний суд попри вимоги сторони захисту в апеляційній скарзі про повторне дослідження окремих доказів усупереч положенням ч. 3 ст. 404 КПК залишив без вирішення вказане клопотання, а навпаки зазначив в ухвалі, що апеляційний розгляд здійснюється в межах апеляційної скарги та за відсутності клопотання про дослідження доказів.
У зв`язку із наведеними істотними порушеннями норм КПК, колегія суддів касаційного суду позбавлена можливості надати свої висновки щодо правильності застосування норм матеріального права.
Крім того є слушними доводи, викладені у касаційній скарзі, щодо неузгодженості мотивувальної та резолютивної частини, з огляду на те, що апеляційний суд, виключаючи з фактичних обставин обвинувачення ОСОБА_10 дані про вчинення ним інкримінованих йому діянь у стані алкогольного сп`яніння, про що йшлося в апеляційній скарзі захисника, її в резолютивній частині ухвали апеляційного суду було залишено без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни.
Відповідно до ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесення йому вироку. Наведені положення Протоколу узгоджуються з вимогами закону щодо права на справедливий судовий розгляд, змагальності сторін, безпосередності дослідження доказів, їх допустимості. Кожний випадок порушення цих положень є порушенням права особи на справедливий суд у розумінні статті 6 Конвенції, а відтак і істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Саме так розцінює наведене колегія суддів касаційного суду, що переконує у невідповідності ухвали апеляційного суду не лише вимогам ч. 1 ст. 412 КПК, але й положенням ст. 419 КПК, у зв`язку з чим касаційній скарги захисників підлягають частковому задоволенню, вказане рішення скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого належить провести апеляційний розгляд у чіткій відповідності до вимог кримінального процесуального закону й ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 задовольнити частково, ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 31 січня 2018 року щодо ОСОБА_10 скасувати й призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню

не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3