Провадження № 1-кп/522/545/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2019 року Місто Одеса

Суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ Одеської області, громадянина України, українця, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , курсанта взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу батальйону резерву, солдата, раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження № 0000087 від 26.02.2016 року стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним у зв`язку із мобілізацією та проходячи військову службу на посаді курсанта взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу батальйону резерву військової частини польова пошта НОМЕР_1 з метою тимчасово ухилитися від військової служби, у період з 11.09.2015 по 16.05.2016 самовільно залишив місце служби - Миколаївський військовий госпіталь, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та повторно в умовах особливого періоду 16.05.2016 самовільно залишив місце служби - Військовий медичний клінічний центр Південного регіону, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , та незаконно був відсутній за місцем проходження військової служби до 22.10.2016 проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, - самовільне залишення військовослужбовцем місця служби без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Суд вважає необхідним обрати обвинуваченому запобіжний захід.

Прокурор в судовому засіданні підтримав ініциативу суду, та просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу обґрунтованими та такими, що дають право суду на застосування найбільш суворого заходу.

Підозрюваний та його захисник під час розгляду заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Вивчивши матеріали, вислухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, приходжу до висновку, що у застосуванні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити, та необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з наступних підстав.

Відповідно до п. 9 Інформаційного листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» від 04.04.2013 р. виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

Відповідно до п. 10 Інформаційного листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», у кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим.

Обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, позитивну характеристику.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до п. 18 Інформаційного листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України).

Згідно ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Підозра, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Одна лише тяжкість кримінального правопорушення не може являтися підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою.

За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені обставини, приходжу до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах, передбачених ст. 181 КПК України, зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження уявляється доцільним покладення на обвинуваченого ОСОБА_4 наступних, передбачених у ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язків:

?прибувати за викликом до суду, в проваджені якого знаходиться кримінальне провадження;

?не відлучатись з місця в якому він зареєстрований та проживає без дозволу прокурора, суду;

?повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

?не відлучатися, у період часу з 22.00 год. до 06.00 год., з місця постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора, суду;

?здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст.ст. 84-89, 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 195, 196, 197, 205 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на шістдесят днів, а саме до 05.07.2019 року включно.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, а саме:

?прибувати за викликом до суду, в проваджені якого знаходиться кримінальне провадження;

?не відлучатись з місця в якому він зареєстрований та проживає без дозволу прокурора, суду;

?повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

?не відлучатися, у період часу з 22.00 год. до 06.00 год., з місця постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора, суду;

?здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Апеляційна скарга, на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1

06.05.2019