Справа № 128/2701/18
ВИРОК
Іменем України
05 лютого 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0000720 від 20.07.2018р. відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Кірове, Долинського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, має одну малолітню дитину, не працюючого, прож. АДРЕСА_1 , раніш судимого:

16.03.2005р. Літинським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.289, ст.304 КК України до 5 років позбавлення волі.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22.06.2005р. вирок змінено та засуджено за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі з випробувальним строком в 3 роки.

26.04.2007р. Літинським районним судом Вінницької області за ухвалою суду скасовано звільнення від відбуття покарання з випробуванням та направлено засудженого для відбуття покарання призначеного вироком у виді 5 років позбавлення волі. Звільнився 26.03.2010р. умовно-достроково з невідбутим строком в 1 рік 6 місяців 15 днів;

22.11.2011р. Літинським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.263, ч.2 ст.307,70,71 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. За ухвалою Вищого спеціалізованого суду України виключено з вироку суду додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Звільнився по відбуттю строку покарання 06.02.2018р.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16.07.2018 року, в невстановлений слідством час, ОСОБА_4 спільно зі своєю дружиною, ОСОБА_5 , перебували у будинку, який розташований по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_6 , де в одній із кімнат розпивали спиртні напої. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, піднявся зі столу та вийшов у напрямку виходу з будинку, залишивши ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у кімнаті.

При цьому, ОСОБА_4 , знаходячись у вищезазначеному будинку, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, зайшов до однієї із кімнат та діючи з корисливою метою, підбурюваний жагою до легкої наживи, усвідомлюючи протиправність своїх дій, підійшов до тумби із шухлядами. В одній із шухляд ОСОБА_4 побачив належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Fly» «IQ4404» без акумуляторної батареї в корпусі чорного кольору, ринкова вартість якого відповідно до висновку експерта № 4703/18-21 від 07.09.2018 року, станом на 16.07.2018 року з урахуванням зносу складала 341 грн. 00 коп. та викрав його. Взявши даний телефон, ОСОБА_4 поклав його до кишені свого одягу, після чого вийшов з кімнати на вулицю, залишив місце скоєння злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 341 грн. 00 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що дійсно перебував у гостях у потерпілого ОСОБА_7 за столом та випивали. Потім він пішов до іншої кімнати, та скориставшись тим, що його ніхто не бачить, вчинив крадіжку мобільного телефону марки «Fly» з тумбочки. Телефон поклав собі в кишеню та в подальшому покинув будинок. Телефон був чорного кольору, сенсорний, без батареї. В подальшому потерпілий телефонував йому та вимагав повернути телефон, але він цього не зробив. Про скоєне ним він жалкує, щиро розкаюється у скоєному, просить суд його суворо не карати, запевняючи у неповторенні подібного.

Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу, доказів на підтвердження наявності судових витрат та речових доказів і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, те що він раніше неодноразово судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, думку потерпілого щодо міри покарання обвинуваченому, згідно якої він покладається на розсуд суду.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжють покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи
законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації
покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

Також суд бере до уваги досудову доповідь ДУ «Центр пробації» ФДУ «Центр пробації» у Вінницькій області Літинський районний сектор, за якою беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі, може становити небезпеку для суспільства ( у т.ч. окремих осіб).

Тому, сукупність даних про обставини вчинення кримінальних правопорушень та особу винного, дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 потребує ізоляції від суспільства, через що йому необхідно призначити покарання у вигляді арешту в межах санкції ч.1 ст. 185 КК України, але не на максимальний термін.

Вирішуючи питання щодо речових доказів суд керується положеннями ст. 100 КПК України.

З обвинуваченого підлягають до стягнення на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.07.2018 року накладено арешт на мобільний телефон марки «Fly», моделі «IQ4404», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

Оскільки вироком суду закінчується судовий розгляд кримінального провадження, одночасно з ухваленням судового рішення, суд вирішує питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст. 100, 174, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд ,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 місяців арешту.

Міра запобіжного заходу до вступу вироку в чинність не встановлюється.

Строк початку покарання вважати з моменту затримання, шляхом приведення вироку до виконання.

Речові докази: мобільний телефон марки «Fly», моделі «IQ4404» без акумуляторної батареї в корпусі чорного кольору, що переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити у власності останнього.

Зняти арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.07.2018 року на мобільний телефон марки «Fly», моделі «IQ4404», чорного кольору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 286 грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1