ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/379/19 Справа № 199/8922/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002029, відносно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Дніпропетровська
громадянина України, який зареєстрований та фактично
проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 квітня 2019 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може вчинити новий злочин; може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що прокурор, доводячи наявність обґрунтованої підозри у сукупності з існуванням ризиків, не надав слідчому судді переконливих доводів існування таких ризиків та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні. Звертає увагу на те, що підозрюваний має постійне місце проживання, де мекає з дружиною та матір`ю, яка не має можливості самостійно пересуватися без сторонньої допомоги, має на утриманні неповнолітню дитину. Крім того, ОСОБА_7 має постійне місце роботи, де характеризується з позитивної сторони, відшкодував потерпілому витрати на лікування. Також, ОСОБА_7 має незадовільний стан здоров`я, з 2017 року перебуває на обліку у лікаря-кардіолога.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може вчинити інше кримінальне правопорушення; може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 23 листопада 2018 року ОСОБА_7 заочно повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що виразилося в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_9 , тобто тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

З наданих матеріалів слідує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місяця події від 07 листопада 2018 року; протоколом огляду місця події від 08 листопада 2018 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 08 листопада 2018 року, який пояснив про обставини вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 08 листопада 2018 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 листопада 2018 року, з якого слідує, що потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_7 , як особу, що спричинила йому тілесні ушкодження; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 08 листопада 2018 року, який бачив, як ОСОБА_7 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_9 ; висновком судово-медичної експертизи №26 від 03 січня 2019 року, з якого слідує, що виявлене у ОСОБА_9 тілесне ушкодження за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Що стосується доводів захисника про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яке відноситься до категорії особливо злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 08 років, і усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також, існування даного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_7 переховувався від органів досудового розслідування та відповідно до постанови слідчого від 27 листопада 2018 року було оголошено розшук підозрюваного.

Також, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків шляхом схилення їх для дачі показів на його користь та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4