Справа 556/1451/18
Номер провадження 1-кп/556/131/2018
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту
16.11.2018 року. Володимирецький районний суд Рівненської області
в складі колегії: головуючої судді ОСОБА_1 суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін кримінального провадження
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_9
захисника обвинуваченого ОСОБА_10 ,
представника власника майна ОСОБА_11 ,
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, який відповідає вимогам Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.
Представник потерпілого підтримала думку прокурора, висловилась за призначення справи до розгляду в судовому засіданні.
Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 заявили клопотання про повернення прокурору обвинувального акта, який не відповідає вимогам закону.
В обґрунтування клопотання вказували, що в порушення вимог ст.293 КПК України стороні захисту було вручено документ без назви, зміст якого не відповідає обвинувальному акту, що направлений до суду, і який не є його копією. Внаслідок цього є неможливим належний захист від пред`явленого обвинувачення.
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 підтримали думку своїх захисників.
Прокурор та представник потерпілого заперечили проти повернення обвинувального акту, зазначили, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, і підстав для його повернення немає.
Представник власника майна, на яке накладено арешт, у вирішенні питання про повернення обвинувального акту поклався на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши обвинувальний акт та долучені до нього матеріали, суд приходить до висновку, що клопотання сторони захисту підлягає задоволенню, а обвинувальний акт поверненню прокурору, виходячи з наступного.
Як вбачається з п.3) ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України,обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Як вбачається зі ст.293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Разом з тим, вимоги закону, а саме ст.293 КПК України, у даному кримінальному провадженні не дотримані, оскільки наданий захисниками обвинувачених документ без назви, який було вручено їм стороною обвинувачення, не є копією обвинувального акта, який міститься в матеріалах кримінального провадження.
Згідно положень ст.7 КПК України, до загальних засад кримінального провадження належить законність і забезпечення права на захист.
Право на захист забезпечується, зокрема, тим, що обвинувачений має право знати у вчиненні якого злочину його обвинувачують (п.1 ч.3 ст.42 КПК України), а право на справедливий суд забезпечується, поряд з іншими гарантіями, також і тим, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має, щонайменше, право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього (п.а) ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Європейський суд з прав людини в рішенні «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту а) п.3 ст.6 Конвенції наголошується на необхідності приділення особливої уваги роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту а) п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»).
Таким чином, обвинувачення повинно бути конкретним і зрозумілим, фактичні обставини - чітко узгоджуватись із правовою кваліфікацією та сформульованим обвинуваченням, оскільки в іншому випадку обвинувачений позбавляється права знати в чому він обвинувачується.
Аналіз змісту ч.ч.1, 2 ст.91, ч.2 ст.291 та ч.1 ст.337 КПК України, дає підстави зробити висновок, що в обвинувальному акті мають бути викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та які підлягають доказуванню у конкретному кримінальному провадженні, з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, оскільки в судовому розгляді саме цими обставинами кримінального правопорушення має визначатися фактична сторона меж перевірки висунутого обвинувачення.
Крім того, як це вбачається з п.б) ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має, щонайменше, право мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту;
В той же час, відсутність у сторони захисту копії обвинувального акту позбавляє обвинувачених можливості знати в чому їх обвинувачують, а також належним чином підготуватись до свого захисту.
Керуючись ст.291, 293, 314 КПК України , колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_10 задовольнити.
На ухвалу суду може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з часу її проголошення через Володимирецький районний суд.
Повний текст ухвали проголошено 21 листопада 2018 року.
___________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3