Справа № 676/6472/17
Провадження № 1-кп/676/117/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2018 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янці-Подільському кримінальне провадження, відомості про яке внесені 14 квітня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000563, про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, на утриманні неповнолітній син ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вищою освітою, раніше не судимого ,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 14 квітня 2014 року близько 09 год.30 хв. на 4 км. +680 м. автодороги із двостороннім рухом «Довжок Кудринці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi» моделі «Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з боку с. Довжок Кам`янець-Подільського району в напрямку с. Суржа Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, поблизу вказаного с. Суржа, порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме: п. 1.5, згідно із яким дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 б), відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.2.3 д), згідно із яким водій не повинен створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 10.1, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 12.1, згідно із яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Порушивши вказані вимоги Правил дорожнього руху ОСОБА_7 , проявив неуважність, не врахував дорожньої обстановки, не вжив заходів для руху в межах своєї сторони руху та заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, допустив виїзд автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на праве узбіччя та перекидання вказаного транспортного засобу, внаслідок чого пасажиру цього ж автомобіля ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 1-2 ступеня, гіпертензивного синдрому, стійкої цефалгії, посттравматичної енцефалопатії, рани шкіри носа, рваної рани лівого вуха, скальпованої рани голови, закритого абдукційного перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням кісткових уламків, які за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень; рубця в області шиї справа, рубця виличної області справа, і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я; чотирьох епітелізованих садин в області лівого фланку черевної стінки, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вищевказані наслідки у вигляді тілесних ушкоджень знаходяться в прямому причинному зв`язку із допущеними водієм ОСОБА_7 порушеннями вищезазначених вимог пунктів 1.5, 10.1, 12.1, підпунктів «б» та «д» пункту 2.3 Правил дорожнього руху.

Зазначеними вище необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав повністю, фактично визнав частково, не визнаючи факт керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, та дав показання про те, що в зранку в день події він дійсно керував автомобілем марки «Mitsubishi» моделі «Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з боку с.Довжок Кам`янець-Подільського району в напрямку с. Суржа Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. В салоні автомобіля перебував ОСОБА_5 . Перевищивши швидкість руху, допустив з`їзд на узбіччя та перекидання автомобіля. Вибивши скло, виліз із автомобіля та викликав швидку допомогу. Після аварії випив коньяк, пляшка якого була у автомобілі. Напередодні події увечері спільно із ОСОБА_5 вживав спиртне. На даний час він відшкодував потерпілому майнову і моральну шкоду, розкаявся у вчиненому.

Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_7 вини у вчиненні інкримінованого правопорушення, винуватість його підтверджується сукупністю доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених відповідно до ст.23 КПК України судом безпосередньо в ході судового розгляду.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в суді дав показання про те, що ввечері напередодні події спільно із ОСОБА_7 вживали спиртні напої. Від випитого сильно сп`янів та обставин поїздки не пам`ятає. До свідомості прийшов у лікарні. Автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належав йому. Під час дорожньо-транспортної події він отримав тілесні ушкодження, а надалі він отримав третю групу інвалідності. На даний час ОСОБА_7 відшкодував спричинену шкоду.

Об`єктивно винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується даними протоколу від 14 квітня 2014 року огляду місця ДТП зі схемою та фототаблицями до нього (т.2 а.м.к.п.21-29, 30, 31-35), з якого вбачається, що на 4 км. +680 м. автодороги із двостороннім рухом «Довжок Кудринці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області», виявлено із пошкодженнями автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також сліди юзу, розшарування ґрунту, пошкодження дерев, які знаходяться повздовж кювету.

Відповідно до проколу огляду транспортного засобу від 14 квітня 2014 року при огляді автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зафіксовані пошкодження, які локалізовані в передній та задній частинах автомобіля, даху та дверцятах (т.2 а.м.к.п.39-40).

При цьому за даними вищевказаних протоколів огляду, а саме за слідами на місці події, в т.ч. і характером та локалізацією пошкоджень на автомобілі, суд приходить до висновку, що зазначений стороною обвинувачення механізм дорожньо-транспортної пригоди відповідає наявній слідовій інформації на місці вказаної пригоди.

Згідно із висновком судово-медичної експертизи №435 від 9 жовтня 2014 року у ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 1-2 ступеня, гіпертензивного синдрому, стійкої цефалгії, посттравматичної енцефалопатії, рани шкіри носа, рваної рани лівого вуха, скальпованої рани голови, які могли утворитися внаслідок прямої травми як від дії тупого твердого предмета, так і при ударі об такий по механізму «удар», і за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які призвели до тривалого розладу здоров`я більше 21 дня (згідно із пунктом 2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року); закритого абдукційного перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням кісткових уламків, який міг утворитися внаслідок дії травмуючої сили по осі плечової кістки при відведеній руці та за ступенем тяжкості відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які призвели до тривалого розладу здоров`я більше 21 дня (згідно із пунктом 2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року); рубця в області шиї справа, рубця виличної області справа, які являються з найбільшою вірогідністю наслідками ран, утворених від дії предметів з ріжучою поверхнею, можливо уламків скла, і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я (згідно із пунктом 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року); чотирьох епітелізованих садин в області лівого фланку черевної стінки, які могли утворитися від дії тупого твердого предмета по механізму «тертя», і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно із пунктом 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року). Всі вище вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_5 могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної пригоди в салоні легкового автомобіля, що рухався на час зіткнення, у фазі інерційного зміщення тіла до переду та ударі об частини салону автомобіля в день поступлення на стаціонарне лікування в травматологічне відділення Кам`янець-Подільської ЦРЛ, тобто 14 квітня 2014 року (т.2 а.м.к.п.66-68).

За даними протоколів отримання зразків для експертизи від 14 квітня 2014 року, у ОСОБА_7 на підставі постанов прокурора від 14 квітня 2014 року у проміжок часу з 19 год. 40 хв. по 20 год. 00 хв., з 20 год. 01 хв. по 20 год. 20 хв., було відібрано зразки крові та сечі (т.2 а.м.к.п.73-78).

Згідно із висновком судово-токсикологічної експертизи №726 від 23 квітня 2014 року при судово-токсикологічній експертизі зразків крові та сечі ОСОБА_7 виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості: в крові 1,83 ‰ (проміле), в сечі - 1,13 ‰ (проміле). Не виявлено метиловий, пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери (т.2 а.м.к.п.205).

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи №390 від 18 червня 2014 року кров ОСОБА_5 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. На чохлі заднього пасажирського сидіння, вилученого під час огляду легкового автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знайдено кров людини при визначенні групової належності якої виявлені антигени А та Н. Отже ця кров може належати особі (особам), в крові якої (яких) містяться антигени А та Н, в т.ч. і потерпілому ОСОБА_5 (т.2 а.м.к.п.84-85).

За даними висновку судово-імунологічної експертизи №392 від 18 червня 2014 року кров ОСОБА_5 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. На чохлі підголівника пасажирського сидіння, вилученого під час огляду легкового автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знайдені сліди пото-жирових виділень, при визначенні групової належності яких виявлено антигени А та Н. Не виключено, що антигени А та Н можуть походити за рахунок слідів пото-жирових виділень ОСОБА_5 (т.2 а.м.к.п.101-102).

Як встановлено із висновку комплексної судової транспортно-траслологічної експертизи №64/373А-795 від 23 жовтня 2014 року, приймаючи до уваги характерні особливості тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_5 , з урахуванням наявності слідів крові на чохлі заднього сидіння, які можуть відноситися ОСОБА_5 , в сукупності з наведеним механізмом скоєння ДТП, експерти прийшли до висновку, що під час ДТП за кермом автомобіля міг знаходитися ОСОБА_7 , так як він практично не міг переміщатися по салону автомобіля, був фіксований спинкою сидіння водія, а ОСОБА_5 в цей момент міг знаходитися на передньому пасажирському сидінні автомобіля в лежачому положенні (т.2 а.м.к.п.120-129).

Згідно із протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 19 вересня 2015 року ОСОБА_8 впізнав фотографію ОСОБА_7 як особи, яка знаходилася за кермом автомобіля, що потрапив до ДТП 14 квітня 2014 року. Свідок ОСОБА_8 впізнав обвинуваченого за рисами обличчя, зачіскою (т.2 а.м.к.п.226-227).

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд прийшов до переконання, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а також, що обвинувачений ОСОБА_7 винен у його вчиненні, за що підлягає покаранню. Судом зазначені вище необережні дії ОСОБА_7 , які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, кваліфікуються за ч.1 ст.286 КК України.

При цьому, судом встановлено, що у обвинувальному акті стороною обвинувачення помилково зазначено, що ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у виді рубця в області шиї справа, рубця виличної області справа, чотирьох епітелізованих садин в області лівого фланку черевної стінки, оскільки згідно із висновком судово-медичної експертизи №435 від 9 жовтня 2014 року тілесні ушкодження у виді рубця в області шиї справа, рубця виличної області справа за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я, а тілесні ушкодження у виді чотирьох епітелізованих садин в області лівого фланку черевної стінки за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Відтак, в мотивувальній частині вироку у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, судом зазначається ступінь тяжкості отриманих ОСОБА_5 тілесних ушкоджень відповідно до висновку судово-медичної експертизи.

Крім того, у мотивувальній частині вироку у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, судом виключається посилання на те, що причиною дорожньо-транспортної події стало порушення водієм ОСОБА_7 п.2.9. а Правил дорожнього руху, виходячи із наступних підстав.

Так, викладаючи фактичні обставини та формулювання обвинувачення сторона обвинувачення не зазначила, яку саме заборону, передбачену п.2.9. а Правил дорожнього руху було порушено ОСОБА_7 . Крім того, аналіз норми ч.1 ст. 286 КК України свідчить про те, що цей злочин належить до злочинів із так званим матеріальним складом, а тому ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків, передбачених у частинах 1, 2 або 3 цієї статті, і отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Про необхідність з`ясовувати і зазначати у вироках, чи є причинний зв`язок між учиненими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками, зазначено також у роз`ясненні, яке міститься в пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

На думку суду, в ході судового розгляду провадження стороною обвинувачення не доведено, а судом не здобуто жодного доказу того, що саме перебування ОСОБА_7 у стані сп`яніння стало безпосередньою причиною дорожньо-транспортної пригоди. Натомість, на думку суду, стан алкогольного сп`яніння, у якому ОСОБА_7 керував транспортним засобом, характеризував лише його певний психофізичний (фізіологічний) стан, який сприяв порушенню ним інших норм правил безпеки дорожнього руху, проте саме порушення пункту 2.9(а) ПДР не було безпосередньою причиною настання суспільно небезпечних наслідків.

Аналогічну правову позицію було викладено у постанові від 1 грудня 2016 року Верховного Суду України в справі №5-368кс (15)16.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки показання обвинуваченого спростовуються сукупністю досліджених судом доказів у справ. Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_5 про те, що він спільно із ОСОБА_7 вживали звечора алкогольні напої, від чого він сильно сп`янів і прийшов до свідомості лише в лікарні. Факт вживання звечора алкоголю спільно із потерпілим підтвердив в судовому засіданні і обвинувачений ОСОБА_7 . Крім того, наявність в крові та сечі ОСОБА_7 алкоголю підтверджується даними судово-токсикологічної експертизи (т.2 а.м.к.п.205). Відтак, на переконання суду вищевказані докази в сукупності підтверджують факт перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд на підставі ст.ст.65, 66-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, судом враховується, що ОСОБА_7 з необережності вчинив злочин невеликої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні має неповнолітнього сина. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом визнається вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому основне покарання у виді обмеження волі та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в межах санкцій ч.1 ст.286 КК України, оскільки такі покарання є необхідними та достатніми для його виправлення та попередження вчинення ним та іншими особами злочинів.

Разом із тим, відповідно до ч.2 ст.86 КК України законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільненні від відбування покарання.

За приписами ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Пунктом «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено, що підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Згідно із ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього Закону покладається на суди. Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.

Як встановлено із ст.13 цього ж Закону його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, 14 квітня 2014 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 7 вересня 2017 року, є особою, яка не позбавлена батьківських прав та яка на день набрання чинності цим Законом мав (та має на даний час) дитину, якій не виповнилося 18 років сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується дослідженими в судовому засіданні оригіналом свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим Кам`янець-Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Хмельницькій області 27 листопада 2018 року, інформацією №2/02-25-5732 від 18 грудня 2018 року виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради, інформацією №104-11235 від 12 грудня 2018 року Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, згідно із яких судом встановлено, що ОСОБА_7 не позбавлявся батьківських прав відносно сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_7 не є особою, зазначеною у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», просив суд застосувати щодо нього амністію та звільнити його від покарання.

Таким чином, вищенаведене свідчить про наявність підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 положень Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення його від відбування призначеного судом основного і додаткового покарань.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Цивільний позов не заявлено, Процесуальні витрати на залучення експерта відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню із обвинуваченого. Питання про долю речових доказів та документів підлягають вирішенню на підставі ч.9 ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 2 ст. 86 КК України, ч.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст.ст.1, 10, 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст.368 371, 373-375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ч.2 ст.86 КК України, ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» ОСОБА_7 у зв`язку з амністією звільнити повністю від відбування основного покарання у виді обмеження волі на строк два роки та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави 885 (вісімсот вісімдесят п`ять) гривень 46 коп. витрат на залучення експертів (т.2 а.м.к.п.119).

Речові докази:

- автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 , посвідчення водія на прізвище ОСОБА_5 серії НОМЕР_4 , страховий поліс АС/9169175, пульт сигналізації та номерний знак автомобіля серії НОМЕР_1 , після набрання вироком законної сили залишити потерпілому ОСОБА_5 (т.2 а.м.к.п.38, 47);

- чохол підголівника водійського та пасажирського сидінь, чохол заднього сидіння, які зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області (т.2 а.м.к.п.90,91,103,115), після набрання вироком законної сили повернути потерпілому ОСОБА_5

- змиви з керма автомобіля, які зберігаються при справі (т.2 а.м.к.п.98), після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського
міськрайонного суду
Хмельницької області ОСОБА_1 .