УХВАЛА
про самовідвід слідчого судді
22.01.2019 р. м. Львів
Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши матеріали скаргиОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Франківського відділу поліції м. Львова ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 про відмову в задоволені клопотання від 16.05.2018 року, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 подав повторно в суд скаргу на старшого слідчого Франківського відділу поліції м. Львова ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 про відмову в задоволені клопотання від 16.05.2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003973 від 26.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України..

18.01.2019 року відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду матеріали вказаної скарги ОСОБА_3 було передано слідчій судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 .
Слідчий суддя Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 заявила самовідвід у зв`язку із тим, що в учасників процесу можуть б виникнути сумніви в неупередженості судді, оскільки вона ухвалювала ухвалу від 25.06.2018 року по розгляду аналогічної скарги та висловила свою позицію у такій ухвалі.

Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді в кримінального провадженні, передбачені ст.75 КПК України.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя не може брати участь в кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального звинувачення.
Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору Щодо безсторонності суду при розгляді справ, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі , і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.
Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Приймаючи рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю, що відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у праві «Білуга проти України та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Україною, і такі обставини знайшли своє підтвердження в ряді рішень Європейського Суду з прав людини, та самі по собі є обов`язкові для врахування судами України.

Зважаючи на вищенаведені положення закону та встановлені обставини, слід прийти до висновку, що з метою забезпечення особі, яка подала скаргу, довіри до слідчої судді, яка розглядає скаргу, для створення умов, при яких відпадуть сумніви у неупередженості та безсторонності судді при розгляді справи, з метою недопущення будь-яких сумнівів у постановленому за наслідками розгляду справи рішення суду, у зв`язку з чим, вважаю за доцільне заявити самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 23 Закону України Про судоустрій і статус суддів, ст.ст. 35, 75,80-82 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Заявити самовідвід у прийняті до розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Франківського відділу поліції м. Львова ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 про відмову в задоволені клопотання від 16.05.2018 року, на підставі п.4 ч.1 ст. 75 КПК України.

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Франківського відділу поліції м. Львова ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 про відмову в задоволені клопотання від 16.05.2018 року (судова справа №465/3608/17, провадження №1-кс/465/163/19) передати до канцелярії суду на повторну реєстрацію та визначення слідчого судді в порядку, передбаченому ст.ст. 35 ч.3, 82 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1