Справа № 640/5207/19
н/п 1-кс/640/5312/19
"03" травня 2019 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
представника заявника - адвоката ОСОБА_3 ,
встановив:
В поданому до Київського районного суду м. Харкова клопотанні заявник просить зняти арешт з автомобіля «Фольксваген Пассат» р.н. НОМЕР_1 , або передати їй даний автомобіль на відповідальне зберігання, як законному власнику.
На обґрунтування клопотання заявник зазначає, зокрема, що 12.03.2019 Київським районним судом м. Харкова була винесена ухвала про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме, автомобіль «Фольксваген Пассат» р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить їй та місцем зберігання вказаного автомобілю визначено згідно п. 20 постанови Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012, доручити працівникам Київського ВП ГУ НП в Харківській області, на території відділу поліції, за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49. Усі слідчі дії, щодо автомобіля «Фольксваген Пассат» р.н. НОМЕР_1 , вже були проведені. Експертизи вже призначені та проводяться. Отже вважає, що в подальшому застосування такого заходу відпала потреба. Також перебування її автомобіля під арештом завдає їй безліч незручностей та проблем, оскільки не може використовувати його за цільовим призначенням.
В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_3 підтримав подане клопотання.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення представника, дослідивши надані докази, матеріали справи № 640/5207/19-к н/п 1-кс/640/3504/19 за клопотанням про арешт майна, приходить до наступного.
11.03.2019 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене із прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_9 , в якому сторона обвинувачення просила накласти арешт на майно ОСОБА_8 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , а саме автомобіль «Фольксваген Пассат» р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_6 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування; зберігання автомобіля «Фольксваген Пассат» р.н. НОМЕР_1 «Ауді А6» р.н. НОМЕР_2 , згідно п.20 постанови Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012, доручити працівникам Київського ВП ГУНП в Харківській області, на території відділу поліції, за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2019 накладено арешт на автомобіль «Фольксваген Пассат», р.н. НОМЕР_1 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить ОСОБА_8 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку; визначено місцем зберігання автомобіля «Фольксваген Пассат» р.н. НОМЕР_1 «Ауді А6» р.н. НОМЕР_2 , згідно п.20 постанови Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012, доручити працівникам Київського ВП ГУНП в Харківській області, на території відділу поліції, за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49 (а.с. 12-13 справи № 640/5207/19-к н/п 1-кс/640/3504/19).
Згідно мотивувальної частини зазначеної ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.05.2019, при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягало задоволенню, із визначенням місця зберігання автомобілю на території шрафного майданчику розташованому за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська 107. Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважав доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Слідчий суддя вважав розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження (а.с. 12-13 справи № 640/5207/19-к н/п 1-кс/640/3504/19).
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
Згідно вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Однак, як зазначено вище, арешт на вказаний транспортний засіб накладено лише 12.03.2019, на теперішній час достатніх даних, що скасування арешту з вказаного автомобіля не може негативно вплинути на хід досудового розслідування, слідчому судді не надано. Слідчі дії у вказаному кримінальному провадженні тривають.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17.04.2019 надано доручення експертній установі, а саме Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса та залучити експерта для проведення судової автотехнічної експертизи. На вирішення експерта поставлено такі питання: 1. Як повинні були діяти водій ОСОБА_6 та жінка-пішохід, особу якої не встановлено, в даній дорожній обстановці відповідно до вимог Правил дорожнього руху України?; 2. Чи є в діях водія ОСОБА_6 та жінки-пішохода, особу якої не встановлено, невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які перебували з технічної точки зору в причинному зв`язку з ДТП?; 3. Чи мав водій ОСОБА_6 технічну можливість уникнути ДТП? (а.с. 18-19).
Даних на підтвердження того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, до слідчого судді не надано, даних, що з вказаним транспортним засобом проведені всі необхідні експертизи тощо, слідчому судді також не надано, в межах даного кримінального провадження підозра нікому не повідомлена, а тому клопотання є передчасним та задоволенню не підлягає.
Щодо позиції слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 , який не заперечує проти скасування арешту майна з вказаного транспортного засобу, даних що дана позиція слідчого узгоджена з процесуальним керівником по даному кримінальному провадженню, слідчому судді не надано.
Враховуючи викладене, на теперішній час клопотання ОСОБА_4 є передчасним та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 28, 174, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Ухвалив:
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Повний текст ухвали складено не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини.

Слідчий суддя ОСОБА_1