Справа № 346/4302/18
Провадження № 1-кп/346/154/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд
Івано-Франківської області
в складі : судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї кримінальне провадження № 0000695 від 18 липня 2018 року про обвинувачення :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні перестаріла мати, раніше не судимого, громадянина України,
- за ст. 185 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений 17 липня 2018 року близько 15 год. 00 хв. діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, зі сторони городньої земельної ділянки підійшов до огорожі господарства ОСОБА_6 , що в АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав металево-сітчасту хвіртку сірого кольору вартістю 530 гривень, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму та покинув місце вчинення кримінального правопорушення розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Свою вину у викраденні хвіртки з господарства потерпілої обвинувачений визнав та пояснив, що добре знає потерпілу, яка являється його двоюрідною сестрою і відомо йому, що вона не проживає в успадкованому будинку по АДРЕСА_2 , який розміщений поряд із його житлом. Відчуваючи складне матеріальне становище вирішив вчинити крадіжку хвіртки і здати її на металолом.
Того дня, 17 липня 2018 року, близько 15 год. 00 хв. підійшов до вказаного господарства зі сторони городу, до якого є вільний доступ і розхитавши металеву хвіртку, яка ледь трималася до основи стовпа, відламав її та викрав понісши на плечах у пункт прийому металобрухту. На подвір`я господарства не заходив, у житловий будинок не проникав.
У вчиненому щиро розкаюється. Просить врахувати, що викрадена хвіртка повернута потерпілій, що він попросив у неї пробачення та в рахунок компенсації за заподіяну шкоду допоміг у виконанні різних робіт по господарству і не карати суворо. Також при цьому взяти до уваги, що проживає з перестарілою матір"ю віком 85 років за якою здійснює постійний догляд, як лежачою хворою.
На винуватість обвинуваченого також вказала у своїх показаннях потерпіла ОСОБА_6 , яка зазначила, що домогосподарство в АДРЕСА_2 належало її матері, яка померла. Вона здійснює догляд за даним будинком, обробляє город. В 2017 році її син обгородив господарство металево-сітчастою огорожею. 17 липня 2018 року до будинку навідалась дочка та виявила відсутність хвіртки, в зв`язку з чим звернулась до поліції із заявою. Також одразу зрозуміла, що крадіжку міг вчинити ОСОБА_7 , так як він є її двоюрідним братом, живе поряд і вже неодноразово викрадав з території будинковолодіння різні речі, зокрема ринви, та відносив їх до пункту прийому металу. Ствердила, що вказану хвіртку можна викрасти не проникаючи в господарство та житло через огорожу, а обійшовши господарство зі сторони городу.
На даний час викрадена хвіртка їй повернута, претензій до обвинуваченого немає і просить його суворо не карати.
Крім вищенаведених усних доказів, на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченням суду надані письмові докази, а саме :

-протокол огляду місця події та фототаблиці до нього, від 18 липня 2018 року, території господарства АДРЕСА_2 , в якому детально описано територію господарства, розташування огорожі та підходів до неї (а.с. 35-40);
-протокол огляду предмету та фототаблиці до нього, від 19 липня 2018 року, металево-сітчастої хвіртки із слідами пошкодження (а.с. 41-43);
-висновок експерта про вартість об"єкта оцінки - вживаної металево-сітчастої хвіртки, що складає 530 грн. (а.с. 50);
-постанова про визнання вказаної хвіртки речовим доказом, від 19 липня 2018 року (а.с. 44).
Так, у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 6 листопада 2009 року, під житлом потрібно розуміти приміщення, призначене для постійного або тимчасового проживання людей (будинок, квартира, дача, номер у готелі тощо). До житла прирівнюються також ті його частини, в яких може зберігатися майно (балкон, веранда, комора тощо), за винятком господарських приміщень, не пов`язаних безпосередньо з житлом (гараж, сарай тощо).

Під сховищем пропонувалося розуміти «певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо».
Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.
Обов`язковою ознакою проникнення є його незаконність, тобто відсутність у особи права перебувати у місцях, де знаходиться майно.
Огороджена територія, у тому числі приватного домоволодіння, може бути віднесена за своїми ознаками до поняття «сховище», виходячи з характеру огорожі (розміру, конструкції, цілісності тощо), наявності інших пристосувань, засобів (охорони, сигналізації, собак, освітлення, засувів, гачків, замків на воротах і хвіртках тощо), які об`єктивно перешкоджають вільному доступу сторонніх осіб, а також інших ознак, які дозволяють ідентифікувати вказану територію як таку, що має призначення постійного або тимчасового зберігання матеріальних цінностей (тобто є сховищем).
У даному конкретному випадку органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 17 липня 2018 року близько 15 год. 00 хв. діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, переконавшись у відсутності сторонніх осіб та у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, реалізуючи сві злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, перелізши через металево-сітчасту огорожу незаконно проник на сусіднє господарство ОСОБА_8 , що в АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав металево-сітчасту хвіртку сірого кольору вартістю 530 грн. та розпорядився викраденим, що кваліфіковано органом досудового розслідування як умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане із проникненням у житло, тобто скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
Попри те, що у формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, «перелізши через металево-сітчасту огорожу незаконно проник на територію господарства», суду не були надані належні та допустимі докази, які в сукупності доводили б факт проникнення обвинуваченого на огороджену територію та у житло.
Судом встановлено, що обвинувачений на територію господарства потерпілої та у житло не проникав, а шляхом вільного доступу підійшов до огорожі зі сторони городу, де відламавши від основи огорожі викрав хвіртку, а тому така кваліфікуюча ознака як «проникнення у житло» - відсутня.
На те, що до городу був вільний доступ, в судовому засіданні вказував обвинувачений та проти цього не заперечувала потерпіла.
Також із протоколу огляду місця події та фототаблиці до нього від 18 липня 2018 року території господарства в АДРЕСА_2 , вбачається, що територія городу від території подвір`я відокремлена металево-сітчастою огорожею, прохід здійснюється через двохстулкову металево-сітчасту хвіртку, одна частина якої відсутня (а.с. 35-40).
Таким чином, незважаючи на те, що територія господарства потерпілої була огороджена металево-сітчастою огорожею та містить ознаки «сховища», проникнення на цю територію та у "житло" обвинуваченим не відбулося, що вказує на невірність кваліфікації дій обвинуваченого як «вчинення злочину з проникненням у житло».
Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, ст. 17, ч. 3 ст. 373 КПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитися на її користь.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність кваліфікуючої ознаки кримінального правопорушення "проникнення у житло", оскільки обвинувачення в цій частині не підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів і вона підлягає виключенню з пред`явленого обвинувачення.
Таким чином, відповідно до встановленого обсягу фактично вчинених протиправних дій, суд вважає необхідним перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_7 з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.
Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму ВСУ № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів.
Досудовою доповіддю Коломийського міськрайонного відділу з питань пробації визначено, що, беручи до уваги зібрану інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, відділ вважає, що виправлення особи без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб (ас. 23-24).

При обранні покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, негативну характеристику з місця проживання, те що на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах не перебуває та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 суд не вбачає.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить : щире каяття, сприяння органам досудового розслідування у розкритті злочину, відшкодування потерпілій завданої шкоди та її просьбу суворо не карати, наявність на утриманні перестарілої хворої матері, з якою проживає і здійснює догляд, а тому вважає за можливе, призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, у виді громадських робіт, яке на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Речовими доказами розпорядитися за належністю відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 392-395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання - вісімдесять годин громадських робіт.
Після вступу вироку в законну силу речові докази :
- вживану металево-сітчасту хвіртку сірого кольору, яка передана на зберігання власнику ОСОБА_5 - залишити їй у власності.
Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти діб, обвинуваченим з часу отримання копії вироку, іншими учасниками, з дня проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_9