Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/8396/18
Провадження № 1-в/644/53/19
Справа № 644/8396/18
УХВАЛА

Іменем України

24 січня 2019 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції клопотання засудженого:

ОСОБА_4 , 1978 року народження, в режимі відеоконференції про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням застосування до нього ст. 82 КК України посилаючись на те, що він відбув більше 2/3 частин призначеного йому строку покарання, став на шлях виправлення, що підтверджується відсутністю стягнень, має чотири заохочення, працює.

Засуджений в судовому засіданні клопотання підтримав.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_4 має непогашені у встановленому законом порядку стягнення.

Вислухавши прокурора, засудженого, вивчивши матеріали особової справи останнього, оцінивши надані докази, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Судовим розглядом встановлено, що вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2012 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 263, ст. 70, ст. 71 КК України, та остаточно засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 12 років (аркуші 21-57 особової справи).

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03 березня 2016 року та у відповідності до положень ч. 5 ст. 72 КК України засудженому ОСОБА_4 було зараховано у відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21 жовтня 2011 року по 10 листопада 2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (аркуш 61 особової справи).

Як вбачається з особової справи засудженого він має не погашену судимість за вчинення особливо тяжкого злочину і на теперішній час відбуває покарання за вчинення умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 263 КК України, що свідчить про стійку тенденцію поведінки засудженого і систематичне вчинення ним тяжких злочинів (аркуш 21 особової справи).

Суд зазначає, що засуджений ОСОБА_4 вже раніше, а саме 21 травня 2019 року, звільнявся умовно-достроково від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 10 місяців 21 день, але, відповідно до вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2012 року знову вчинив умисний особливо тяжкий злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України (аркуш 74 особової справи).

Відповідно до положень ст. 82 КК України і Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання м`яким» головною умовою при прийнятті судом рішення про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яким покарання є доведеність того, що засуджений добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів ту обставину, що він впевнено став на шлях виправлення. При чому добросовісна поведінка - це не пасивна поведінка засудженого, який утримується від порушення режиму відбування покарання, а його активна участь в громадському житті, виконання громадських доручень, підвищення свого освітнього рівня і так далі, а добросовісне відношення до праці - це постійне виконання і перевиконання планів робіт, добросовісне відношення до дорученої роботи, підвищення кваліфікації, прояв ініціативи так далі.

В той же час, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці той факт, що він впевнено став на шлях виправлення, суд повинен виходити з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування їм покарання, а не за короткий період часу перед внесенням подання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, упродовж терміну відбування покарання у Харківській виправній колонії він характеризувався негативно, за порушення режиму відбування покарання п`ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, має два стягнення та одне заохочення, не завжди адекватно реагує на критики на свою адресу, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконання дорученої роботи, до виконання передбаченими законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Наведене підтверджується характеристикою засудженого від 24 жовтня 2018 року та довідкою про стягнення і заохочення (аркуші 20, 21 особової справи).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Суд вважає, що матеріали особової справи засудженого не свідчать про те, що він впевнено став на шлях виправлення та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів відсутність необхідності подальше відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі, а тому підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на теперішній час суд не вбачає.

Відповідно до ст.81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Харківського апеляційного суду через районний суд протягом семи діб з дня проголошення ухвали, а засудженим - у той же строк з дня отримання її копії.

Суддя: ОСОБА_1