Справа № 147/1/19
Провадження № 1-кп/135/59/19
ВИРОК
Іменем України

04.02.2019 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ладижин Вінницької області кримінальне провадження № 00002777 від 27.11.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Тростянець Вінницької області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, з середньою освітою, одружена, працює ПАТ «Пустомити», робітницею, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачена ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
02.11.2018 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні громадської вбиральні, який знаходиться біля будівлі відділу освіти Тростянецької РДА, що за адресою: вул. Соборна, 103, смт. Тростянець, Вінницька область умисно, з метою крадіжки чужого майна, з корисливих мотивів, таємно, тобто непомітно для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, вчинила крадіжку з перегородки в приміщенні громадської вбиральні, належний ОСОБА_5 мобільний телефон торгової марки «Lenovo», моделі «А2010-а», ринковою вартістю 839 грн 46 коп. разом з СІМ-картками операторів мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 25 грн 00 коп., «Водафон», вартістю 25 грн 00 коп. та флеш-картою пам`яті об`ємом 4 Гб, вартістю 120 грн.

Після чого поклала викрадений мобільний телефон собі у внутрішню кишеню одягу, а сім-карти разом з флеш-картою пам`яті викинула і після цього покинула приміщення. Викраденим мобільним телефоном ОСОБА_3 розпорядилась на власний розсуд, а саме зберігала його за місцем свого проживання до 27.11.2018, тобто до часу коли даний телефон було вилучено працівниками поліції.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

21 грудня 2018 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення між потерпілою та підозрюваною.

Згідно з даною угодою потерпіла та обвинувачена ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України, обвинувачена у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 грн, та отримана згода обвинуваченої на її призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні також просив вказану угоду з потерпілою затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою, згідно з ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_5 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою обвинувачена, цілком розуміють права обвинуваченої, визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , умови угоди про примирення, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченої надана правильна правова кваліфікація за ч. 1 ст. 185 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення ОСОБА_3 узгодженого сторонами цієї угоди покарання.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 286 грн стягнути ОСОБА_3 на користь держави.

У зв`язку з тим, що матеріальна шкода, завдана потерпілій, обвинуваченою відшкодована, цивільний позов у провадженні не заявлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 21 грудня 2018 року про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за якою призначити їй узгоджене сторонами угоди про примирення від 21 грудня 2018 року покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто на суму 850 грн.

Речові докази після набрання вироком законної сили: мобільний телефон марки «Lenovo», моделі А2010-а, який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 залишити останній як законному володільцю.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 286 грн стягнути ОСОБА_3 на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження, а саме: арешт на тимчасово вилучене майно - мобільний телефон марки «Lenovo», моделі А2010-а, який накладений ухвалою слідчого судді від 12.12.2018 - скасувати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя