Справа № 467/1347/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2018 року слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка подання в.о. начальника Державна установа «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України про конфіскацію забороненого предмета,-
ВСТАНОВИВ :
Суб`єкт звернення вніс на розгляд слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області вказане подання, обґрунтовуючи яке, посилався на те, що 01 жовтня 2018 року у засудженого ОСОБА_3 під час неповного особистого обшуку, в натільній білизні було виявлено та вилучено мобільний телефон марки Nokia 7230, IMEI пошкоджено механічним шляхом.
Вказане, як зазначено у клопотанні, підтверджується рапортом № 448 від 01 жовтня 2018 року, а так само складено акт проведеного особистого обшуку і протоколи вилучення заборонених предметів від 01 жовтня 2018 року.
Своїми діями, на думку автора клопотання, засуджений ОСОБА_3 порушив вимоги ч.4 ст. 107 КВК України та п. 3 Розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2186/5 від 29 грудня 2014 року, зокрема, відповідно до Додатку 6 п.3 Розділу ІІІ ПВР до переліку предметів, зберігання яких засудженим заборонено, відноситься, серед іншого, й мобільні телефони та зарядні пристрої до них.
За таких обставин, в.о. начальника ДУ «Арбузинська виправна колонія № 83» МЮ України просив конфіскувати мобільний телефон марки Nokia 7230, IMEI пошкоджено механічним шляхом на користь держави.
Представник ДУ «Арбузинська виправна колонія № 83» в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлений належно, причин свого неприбуття не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань не направляв.
Засуджений ОСОБА_3 про дату, час і місце розгляду подання також повідомлений належно, що підтверджується наявною в матеріалах провадження розпискою, причин неявки не повідомив, проте, в матеріалах справи мається його заява, відповідно до якої він згодний з поданням.
Прокурор в судове засідання також не з`явився, про час і місце його розгляду повідомлений належно.
Проте, слідчий суддя, за таких обставин, з огляду на положення ч. 7 ст. 102 КВК України щодо порядку розгляду такого роду звернень, не вбачав об`єктивних перешкод для розгляду подання по суті, рішень про визнання явки учасників судового провадження обов`язковою не приймав, у зв`язку із чим на підставі абзацу другого частини п`ятої статті 539 КПК України провів судовий розгляд за відсутності учасників кримінального провадження.
За такого, слідчий суддя, вивчивши зміст подання, перевіривши його доводи і обґрунтованість, оцінивши надані йому докази з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, зробив такі висновки.
Зокрема, частина четверта статті 107 КВК України імперативно встановлює, що засудженим заборонено самовільно залишати колонію, порушувати лінію охорони; спілкуватися із засудженими та іншими особами з порушенням встановлених правил ізоляції, звертатися до них з проханням про виконання незаконних дій; придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії; продавати, дарувати або відчужувати в інший спосіб на користь інших осіб предмети, вироби і речі, що перебувають в особистому користуванні; умисно заподіювати собі тілесні ушкодження, у тому числі з допомогою іншої особи, завдавати шкоду своєму здоров`ю з метою ухилення від відбування покарання або виконання встановлених обов`язків;
У той же час, суб`єкт звернення посилався на те, що відповідно до Додатку 6 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2186/5 від 29.12.2014 року мобільний телефон відноситься до предметів, зберігання яких засудженим забороняється.
Між тим, наказ Міністерства юстиції України № 2186/5 від 29.12.2014 року «Про затвердження правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» втратив чинність згідно із наказом Міністерства юстиції України № 2822/5 від 28 серпня 2018 року «Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Міністерства юстиції України від 29 грудня 2014 року № 2186/5».
Натомість, на день виявлення та вилучення у засудженого ОСОБА_3 мобільного телефону діяли Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28 серпня 2018 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2018 року за № 1010/32462, які набули чинності 14 вересня 2018 року (Офіційний вісник України від 14.09.2018 року 2018 р. № 70).
Але, у цьому випадку, до подання додані документи, які є доказами у розумінні положень ст. 84 КПК України, а саме: рапорт № 448 від 01 жовтня 2018 року, висновок за фактом вилучення забороненого предмета від 06 жовтня 2018 року, які містять посилання на нормативний документ, який втратив чинність на день складання цих документів.
Будь-яких доказів стосовно того, що засуджений ОСОБА_3 ознайомлений з Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28 серпня 2018 року, слідчому судді надано не було.
При цьому, слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.6 ст. 102 КВК України адміністрація колонії має право, за наявністю підстав, проводити огляд громадян, їх речей, транспортних засобів, які знаходяться на території колонії, а також вилучати документи, а також предмети, вироби і речовини, зберігання і використання яких засудженим заборонено. Порядок проведення обшуків і оглядів визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.
У той же час, перелік і кількість предметів і речей, які засуджені можуть мати при собі, визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.
Зберігання засудженими при собі речей, а також предметів, які заборонено використовувати в колоніях, не допускається. Виявлені у засуджених речі та предмети, які заборонено використовувати в колоніях, вилучаються, про що посадовою особою колонії складається протокол (ч.7 ст. 102 КВК України).
Проте, у даному випадку, суб`єктом звернення не наведено положення нормативно-правового акта, який відносить мобільний телефон до предметів, зберігання яких засудженим забороняється.
Тобто, фактично, у ракурсі положень ст. 85 КПК України щодо належності доказів, у даному провадженні не доведено підстави для конфіскації предмета, який вилучено у засудженого ОСОБА_3 та підтверджено актом від 01 жовтня 2018 року і протоколом № 681 від 01 жовтня /невідомого року/.
Так як, автор клопотання послався на нормативний акт, який на день вилучення у засудженого мобільного телефону втратив чинність, в аспекті принципу диспозитивності, за яким слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, то в задоволенні внесеного ним подання належить відмовити через недоведеність підстав для конфіскації предмета.
Тому, керуючись 537, 539, 369, 371,372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні подання в.о. начальника Державна установа «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України про конфіскацію забороненого предмета відмовити.
Роз`яснити, що суб`єкт звернення вправі повторно звернутись до слідчого судді з таким самим клопотанням у разі, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для відмови в його задоволенні.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з моменту її оголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1