Справа №613/937/17 Провадження № 1-кп/613/16/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року Богодухівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові обвинувальні акти по кримінальним провадженням №0000412 від 21 червня 2017 року, №0000247 від 21 квітня 2017 року, №0000654 від 23 вересня 2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухів Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

26 лютого 2002 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

09 квітня 2003 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі;

24 жовтня 2005 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 2 років позбавлення волі;

09 жовтня 2007 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до 4 років позбавлення волі;

05 березня 2012 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді арешту строком на 1 місяць;

06 червня 2013 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

26 лютого 2013 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ст. 395,ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі,

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч.1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Богодухівського районного суду Харківської області знаходяться кримінальні провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч.1 ст. 263 КК України та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, оскільки стосовно останнього обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якої закінчується 21 березня 2019 року. Враховуючи існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу та його продовження, наявні і на даний час, а саме те, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів; може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки проживав поза місця реєстрації, не має постійного місця роботи, зловживав спиртними напоями, вів аморальний спосіб життя, не має сталих соціальних зв`язків у суспільстві; може незаконно впливати на свідків.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_4 при розгляді клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу покладались на розсуд суду.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, розглянувши клопотання прокурора, приходить до слідуючого.

Судом встановлено, що ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 21 січня 2019 року продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21 березня 2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Більш того, у п.48 рішення «Чеботарі проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У п.36 рішення «Москаленко проти України» №37466/04 від 20.05.2010 року Європейський Суд з прав людини нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява №33977/96, пункти 80-81, рішення від 26 липня 2001 року).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини інкримінованих обвинуваченому злочинів, поєднаного з насильством, свідчать про підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу ОСОБА_6 вказують на обґрунтованість заявленого прокурором клопотання.

Судом розглядалась можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наявні обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, оскільки є достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 з огляду на його моральні якості може: вчинити інше кримінальне правопорушення; переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків.

Приймаючи до уваги, що на даний час суд продовжує розгляд кримінального провадження, судом не допитані свідки, суд приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо та вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора, про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, продовжити до 17 травня 2019 року включно, з подальшим його утриманням в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя