В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року

Рівненський міський суд, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0006022 від 05.10.2018 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, не судимого, офіційно непрацюючого, із середньою освітою, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 , при секретарі - ОСОБА_3 , з участю: прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ :

05.10.2018, біля 23 год 00 хв, ОСОБА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, перебуваючи на законних підставах в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку сторонніх осіб, таємно викрав мобільний телефон марки " Nokia 150 Dual SIM" вартістю 928,20 грн, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, яке полягає у таємному викраденні чужого майна ( крадіжка).

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні інкримінованого правопорушення визнав повністю, щиро покаявся, кваліфікацію правопорушення не оспорював та підтвердив факт, що дійсно 05.10.2018, біля 23 год 00 хв, він, з корисливих мотивів, перебуваючи на законних підставах в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку сторонніх осіб, таємно викрав мобільний телефон марки " Nokia 150 Dual SIM". Просить суд застосувати до нього міру покарання у виді штрафу, оскільки вказаний телефон він повернув потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з"явився, однак подав заяву, в якій просить провести судовий розгляд відносно ОСОБА_1 без його участі, претензій до останнього немає, міру покарання просить призначити судом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів щодо речових доказів та дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.

Постановою слідчого Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області л-та поліції ОСОБА_6 від 30.10.2018 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження мобільний телефон марки "Nokia 150 Dual SIM" та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 .

Судові витрати на залучення експерта становлять у сумі 572, 00 грн.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 не обиралась.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Таким чином, за результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1 мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і ОСОБА_1 у його вчиненні винен.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриття злочину та відшкодування завданих збитків.

Крім того, суд у відповідності до ч. 2 ст. 66 КК України визнає пом"якшуючою обставиною вчинення злочину вперше.

Обтяжуючих обставин суд не встановив.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Що стосується особи обвинуваченого то суд враховує, що він має постійне місце проживання, де характеризуються позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, неофіційно займається суспільно корисною працею, раніше не судимий.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання ( ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування того чи іншого покарання.

Статтею 17 ЗУ від 23.02.2006 " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію про практику суду, як джерело права.

У справі "Ізмайлов проти Росії" п. 38 рішення від 16.10.2018 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий тягар для особи".

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а обтяжуючих обставин суд не встановив, то суд прийшов до переконання, що ОСОБА_1 має бути призначене покарання без ізоляції від суспільства в межах санкції інкримінуємої статті Кримінального Кодексу України, у виді штрафу, оскільки саме такий вид покарання є адекватний характеру вчинення обвинуваченим кримінально-караних дій, і буде необхідний й достатній для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Речовий доказ - мобільний телефон марки " Nokia 150 Dual SIM" вважати повернутим потерпілому ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 572 грн.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 починається з часу проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні , а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_2