Справа №1-17/2011 року
В И Р О К
Ямпільський районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді ДЗЕРИНА М.М.
при секретарі ГУЛКОВСЬКІЙ Т.Т.
за участю прокурора НАГІРНЯКА Б.М.
підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ямполі Вінницької обл.
кримінальну справу по обвинуваченню
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Ямпільського районного суду Вінницької області 10.03.2009 року по ч.2 ст.296 КК України із приміненням ст.71 КК України до двох років позбавлення волі, за що судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена,
відносно якого обрано міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд,
у скоєні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, ІНФОРМАЦІЯ_7, одруженого, громадянина України, раніше судимого, а саме вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 17.11.2010 року за ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт, за що судимість у встановленому порядку не знята та не погашена,
відносно якого обрано міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд,
у скоєні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
26 жовтня 2010 року близько 13 години 00 хвилин підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_1, знаходячись біля поштового відділення по вулиці Леніна села Северинівка Ямпільського району Вінницької області, умисно, таємно за попередньою змовою, з корисливих спонукань вчинили крадіжку коня та гужової повозки із упряжжю, бувшої у використанні, вартістю 7200 гривень, належних ОСОБА_3.
Підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заволодівши вищевказаним конем, гужовою повозкою із упряжжю до нього покинули місце події та розпорядилися ними на власний розсуд, завдавши своїми злочинними діями потерпілій ОСОБА_3 майнової шкоди на загальну суму 7200 гривень.
Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину у скоєному визнав і суду пояснив, що він разом із ОСОБА_2 скоїли крадіжку коня та гужової повозки.
У скоєному розкаюється.
Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину у скоєному визнав і суду пояснив, що він разом із ОСОБА_1 скоїли крадіжку коня та гужової повозки.
У скоєному розкаюється.
Крім повного визнання своєї вини підсудними ОСОБА_1 та ОСОБА_2, їх вина підтверджується доказами, зібраними на досудовому слідстві, а саме:
- заявою (а.с.3), з якої встановлено, що у ОСОБА_3 26 жовтня 2010 року біля 13 години у селі Северинівка Ямпільського району біля поштового відділення викрадено коня та гужову повозку;
- протоколом огляду місця події (а.с.7-8), з якого встановлено, що місцем огляду являється вулиця Леніна села Русава, на узбіччі проїжджої частини виявлено гужовий віз із конем білого кольору;
- протоколом огляду місця події (а.с.10-12), з якого встановлено, що місцем огляду являється вулиця Леніна у селі Северинівка Ямпільського району, а саме радіо опора, біля якої виявлено сліди від коня;
- довідкою вартості (а.с.17), з якої встановлено, що кінь, віз та упряж у загальному коштують 7200 гривень;
- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_3 (а.с.19), з якого встановлено, що 26 жовтня 2010 року вдень біля поштового відділення у селі Северинівка Ямпільського району у неї викрадено білого коня із гужовою повозкою. Ввечері працівники міліції повідомили, що коня із повозкою викрали ОСОБА_1 та ОСОБА_2;
- показами свідка ОСОБА_4 (а.с.21), з яких встановлено, що він був понятим під час вилучення білого коня із гужовою повозкою у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Останні розповідали, що викрали коня із повозкою біля поштового відділення у селі Северинівка Ямпільського району Вінницької області;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_5 (а.с.22), з якого встановлено, що в його дружини 26 жовтня 2010 року у селі Северинівка Ямпільського району Вінницької області було викрадено білого коня із гужовою повозкою. Ввечері він поїхав шукати коня, і біля 19 години у селі Русава Ямпільського району він разом із працівниками міліції помітили їхали троє невідомих хлопців на гужовій повозці, і він впізнав свого коня. Даних хлопців було затримано. Ними були ОСОБА_1 та ОСОБА_2;
- копіями вироків відносно ОСОБА_6 (а.с.39-40, 41);
- вимогами (а.с.46, 66);
- довідкою про звільнення ОСОБА_1 (а.с.47);
- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 (а.с.48), з якого встановлено, що він був запрошений працівниками міліції в якості понятого при вилучені білого коня із гужовою повозкою у ОСОБА_1 та ОСОБА_2;
- речовими доказами (а.с.71);
- протоколом опиту свідка ОСОБА_8 (а.с.78), з якого встановлено, що 26 жовтня 2010 року у село Северинівка Ямпільського району до неї приїжджав її чоловік ОСОБА_2 разом із ОСОБА_1 на гужовій повозці. Про те, що кінь разом із повозкою викрадені вона дізналася через пять днів;
- копією вироку відносно ОСОБА_2 (а.с.103);
- іншими матеріалами кримінальної справи.
Оцінюючи всі зібрані докази в їх сукупності, суд знаходить вину підсудного ОСОБА_1 доведеною, так як він своїми діями завдав матеріальної шкоди власнику викраденого майна, яка визначається вартістю даного майна. Крім того, існує причинний зв'язок між даною шкодою і таємним викраденням, яке полягає у незаконному, безоплатному вилученні чужого майна поза волею власника, що й було зроблено діями ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2, оскільки вони вилучили білого коня із гужовою повозкою у відсутність власника ОСОБА_3 і поза її згодою.
На думку суду, правильно встановивши дії підсудного ОСОБА_1 органи досудового слідства дали їм правильну правову оцінку, кваліфікувавши по ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Оцінюючи всі зібрані докази в їх сукупності, суд знаходить вину підсудного ОСОБА_2 доведеною, так як він своїми діями завдав матеріальної шкоди власнику викраденого майна, яка визначається вартістю даного майна. Крім того, існує причинний зв'язок між даною шкодою і таємним викраденням, яке полягає у незаконному, безоплатному вилученні чужого майна поза волею власника, що й було зроблено діями ОСОБА_2 разом із ОСОБА_1, оскільки вони вилучили білого коня із гужовою повозкою у відсутність власника ОСОБА_3 і поза її згодою.
На думку суду, правильно встановивши дії підсудного ОСОБА_2 органи досудового слідства дали їм правильну правову оцінку, кваліфікувавши по ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні підсудному ОСОБА_1 міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, так і особу підсудного, що він вину у скоєному визнав, щиро кається, дані обставини суд відповідно ст.66 КК України відносить до пом'якшуючих вину обставин.
Обтяжуючу вину підсудного ОСОБА_1 у відповідності зі ст.67 КК України обставину встановлену обвинувальним висновком відносно нього вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, - суд не відносить до обтяжуючих його вину обставин, оскільки це є кваліфікуючою ознакою злочину і обставиною, що обтяжує покарання підсудному, визнано бути не може.
Однак, суд у відповідності до п.1 ч.1 ст.67 КК України до обставин, які обтяжують покарання підсудного ОСОБА_1 відносить рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_1 має судимість за умисний злочин (вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 10.03.2009 року ч.2 ст.296 КК України), і вчинення злочину 26.10.2010 року утворює з попереднім умисним злочином їх рецидив.
З врахуванням вище викладеного, суд призначає ОСОБА_1 покарання за правилами ст.50 КК України, необхідне й достатнє для його виправлення, запобігання новим злочинам, і має підстави обрати відносно нього міру покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ст.185 ч.2 КК України, однак вважаючи можливим виправлення підсудного без відбування покарання у виді позбавлення волі, і приходить до висновку про необхідність призначення підсудному покарання із встановленням іспитового строку зі здійсненням за ним нагляду органами внутрішніх справ та покладенням обовязків, передбачених ст.76 КК України.
При призначенні підсудному ОСОБА_2 міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, так і особу підсудного, що він вину у скоєному визнав, щиро кається, дані обставини суд відповідно ст.66 КК України відносить до пом'якшуючих вину обставин.
Обтяжуючих вину підсудного ОСОБА_2 у відповідності зі ст.67 КК України обставин суд не вбачає, оскільки суд не відносить до обставини, яка обтяжує покарання підсудному встановлену обвинувальним висновком відносно нього вчинення злочину повторно, за попередньою змовою групою осіб, - оскільки це є кваліфікуючою ознакою злочину і обставиною, що обтяжує покарання підсудному, визнано бути не може.
З врахуванням вище викладеного, суд призначає йому покарання у відповідності вимог ст..50 КК України, необхідне й достатнє для його виправлення, запобігання новим злочинам, і вважаючи можливим виправлення підсудного ОСОБА_2 лише в умовах ізоляції її від суспільства, у звязку із тим, що останнім даний злочин було скоєно повторно, після того, як відносно нього вже було порушено кримінальну справу за ч.1 ст.185 КК України і предявлено обвинувачення, за вчинення якого ОСОБА_2 був засуджений Ямпільським районним судом Вінницької області 17 листопада 2010 року до 100 годин громадських робіт, тобто він не виправився і не зробив для себе позитивних висновків, а також із урахуванням особи підсудного, що він негативно характеризується за місцем проживання, зловживає спиртними напоями, та обставин, що помякшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення міри покарання підсудному ОСОБА_2 у вигляді арешту.
Оскільки, згідно довідки КВІ №243 від 08.02.2011 року ОСОБА_2 не відбув 44 години громадських робіт призначених йому за вироком Ямпільського районного суду Вінницької області 17 листопада 2010 року, тому суд на підставі п.4 ч.1 ст.72 КК України переводить менш суворий вид покарання у більш суворий, тобто невідбутих 44 години громадських робіт у 5 днів арешту, і призначає йому покарання за ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань у вигляді арешту.
При вирішенні питання щодо міри запобіжного заходу підсудним до вступу вироку в законну силу, суд не має підстав для її зміни чи скасування, а тому вважає необхідним міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню підписку про невиїзд.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
Вирішуючи питання про речові докази білого коня із гужовою повозкою, відповідно до п.5 ч.1 ст.81 КПК України передати законному володільцю ОСОБА_3
Керуючись ст.323, 324, 327, 328, 333-335, 338, 343 КПК України, суд
ОСОБА_1 визнати винуватим по ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в один рік.
Відповідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_9 обовязки, а саме:
1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;
2) повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання;
3) періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу залишити попередню підписка про невиїзд.
ОСОБА_2 визнати винуватим по ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді арешту строком на три місяці.
На підставі ч.4 ст.70, 72 КК України призначити ОСОБА_2 остаточну міру покарання шляхом часткового складання покарань у вигляді арешту строком на три місяці три дні.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу залишити попередню підписка про невиїзд.
Речові докази білого коня із гужовою повозкою передати законному володільцю ОСОБА_3.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий М.М.Дзерин