Справа № 314/636/19
Провадження № 1-в/314/381/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.03.2019 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто василівка, Запорізька область, громадянина України, освіта повна середня, до засудження не працював, розлученого, зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше судимого:
1)16.11.1995 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі посиленого режиму. Звільнився 17.09.1997 року на підставі ЗУ «Про амністію з нагоди першої річниці Конституції України» від 26.06.1997 року.
2)16.06.1998 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. Звільнився 08.12.2000 року.
3)03.04.2002 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.
4)25.10.2005 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 296, ст. 69, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 07.02.2007 року по відбуттю строку покарання.
5)23.06.2008 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.
6)02.12.2010 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України частково приєднано покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 23.06.2008 року та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Звільнився 06.03.2014 року умовно-достроково, на невідбутий строк, що складає 1 рік 1 місяць 6 днів.
По даній справі засуджений: 13.12.2017 року вироком Василівського районного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі. Зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 18.05.2016 року по 20.06.2017 року включно, у відповідності з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 року до набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.11.2018 року зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 28.03.2018 року включно, у відповідності з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку: 18.05.2016 року, кінець строку: 08.07.2023 року,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

встанновив:

до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання вДержавної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» надійшло клопотання про заміну невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким покаранням згідно положень ст. 82 КК України.
В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання, просив суд замінити невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким покаранням обмеженням волі - згідно положень ст. 82 КК України на строк який залишився, пояснив суду, що він в установі працює та отримав заохочення, приймає участь у виховних заходах колонії.
Представник адміністрації установи виконання покарання у судовому засіданні покладався на думку суду.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, оскільки вважає.
Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

У відповідності зі ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку вцілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Так, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 26.05.2016 року. Відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_3 , яка міститься в матеріалах справи, під час тримання ДУ «Вільнянська УВП (№ 11)» у період з 26.05.2016 року по 20.04.2018 року, характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. У період з 20.04.2018 по 10.06.2018 року відбував покарання у ДУ «Кам`янська виправна колонія (№ 101)», характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. Під час лікування у міжобласній багатопрофільній лікарні м. Дніпра з 10.06.2018 року по 20.07.2018 року характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.
З 20.07.2018 року відбуває покарання в Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)». З наданої до суду довідки про працевлаштування вбачається, що засуджений ОСОБА_3 у період з 20.04.2018 року по 31.01.2019 року працевлаштований не був, в анамнезі в 2014 році ЧМТ, гематома головного мозку, прооперований, була надана 3 робоча група інвалідності. При цьому, суд враховує вимоги, п. 2 ч. 4 ст. 59 КВК України, відповідно до яких особи, засуджені до обмеження волі, зобов`язані сумлінно працювати у місці, визначеному адміністрацією виправного центру, та вимоги ч. 1 ст. 60 КВК України згідно з якими, засуджені до обмеження волі залучаються до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, як правило, на виробництві виправних центрів, а також на договірній основі на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності за умови забезпечення належного нагляду за їхньою поведінкою. У зв`язки з чим, оскільки засуджений ОСОБА_3 має обмеження працездатності за станом здоров`я, суд вважає, що обов`язкова вимога відбування покарання у виправному центрі як праця є сумнівною.
Крім того, згідно довідки в.о. заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи засуджений ОСОБА_3 20.04.2018 року залучається до робіт з благоустрою колонії згідно ст. 118 КВК України, а саме працевлаштований днювальним відділення СПС, тобто лише 10 місяців з 9 років призначених йому за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 13.12.2017 року. Крім того, за весь період відбування покарання має лише одне заохочення.
До того ж суд враховує, що 01.02.2019 року відповідно до протоколу № 3, засудженому ОСОБА_3 комісією установи по розгляду матеріалів засуджених, до яких застосовується пільга згідно ст. 82 КК України - відмовлено в застосуванні пільги про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, про що зазначено в характеристиці на засудженого ОСОБА_3 .
На цьому фоні сумнівними виглядають твердження засудженого ОСОБА_3 , що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Поведінка ОСОБА_3 , за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він на протязі всього переоду відбування покарання не заслуговував на заохочення, а тому при вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для заміни ОСОБА_3 невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким покаранням, в зв`язку з чим у задоволені клопотання засудженого необхідно відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 82 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд
постановив:

у задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізький апеляційний су через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

15.03.2019