У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 лютого 2019 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України в кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за № 0000104 від 03.02.2019 року.

Учасники судового провадження:
(в режимі відеоконференції з Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області)
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8

встановив :

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" строком 60 днів починаючи з моменту його затримання.

Визначено розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 38 420 (тридцять восьми тисяч чотирьохсот двадцяти)грн. Постановлено у разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з постійного місця проживання, яке він зазначить слідчому, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання (перебування), роботи;

- утриматись від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, або застави у значно меншому розмірі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
Апелянт, вважає, що застосований до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід є занадто суворим.

Зазначає, що підозрюваний немає на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочину не визнає так як злочину він не вчиняв.

Вказує, що судом не взято до уваги, те що підозрюваний ОСОБА_6 працює, хоча і не оформлений офіційно, займається ремонтом автомобілів, за що отримує стабільний дохід. Має постійне місце проживання, співмешкає з ОСОБА_9 . На його утриманні знаходиться дитина ОСОБА_9 неповнолітній ОСОБА_10 2016 року народження. Зазначене, свідчить що ОСОБА_6 зробив висновки щодо свого кримінального минулого та встав на шлях виправлення і хоча раніше він і був судимий, проте нових злочинів не вчиняв та до цього часу його не підозрювали у вчиненні злочину. Крім того за вчинений раніше злочин він відбуває покарання а тому сторона обвинувачення не може обґрунтовувати своє клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою тим, що підозрюваний вже раніше був судимим.

Стверджує, що ОСОБА_6 не міг вчинити кримінальне правопорушення, в якому його підозрюють, оскільки з 20:00год 09.01.2019р. та до 02:00год 10.01.2019р. він разом з ОСОБА_11 перебували в гаражі на території домоволодіння ОСОБА_12 , де займались його автомобілем марки «Ауді А4». Після цього він свою машину дав ОСОБА_11 та він на ній поїхав до дому. Автомобіль ОСОБА_11 повернув йому вранці того ж дня приблизно о 08:00год. У автомобілі він побачив 10 карток на поповнення Інтернету «Гольта». ОСОБА_11 телефоном пояснив, що вказані картки йому дали під реалізацію. Того ж дня він продав 6 карток своєму знайомому ОСОБА_13 . Інші чотири картки під час обшуку були виявлені в його автомобілі.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_6 не намагатиметься переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, а сприятиме слідству у з`ясуванні обставин даної справи, так як особисто зацікавлений в тому, щоб дана справа швидше закінчилась.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому , що в ніч на 10.01.2019р. приблизно о 01.00 год. на власному автомобілі марки «Ауді А4» за попередньою змовою з ОСОБА_11 з метою вчинення крадіжки чужого майна приїхали до смт. Підгородна Первомайського району Миколаївської області та зупинились біля магазину «ФОП ОСОБА_14 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звідки вирішили вчинити крадіжку майна. Виконуючи задумане, користуючись тим, що за їхніми протиправними діями ніхто не спостерігає та не може чинити перешкоди, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_6 незаконно проникли до приміщення магазину. Перебуваючи у приміщенні магазину ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_11 таємно викрали наступне майно ОСОБА_14 , а саме: пачки з цигарками, пляшки з алкогольними напоями, пачки з кавою, заморожені цілі тушки, голені та четверті курки, заморожене м`ясо свинини, 10 карток поповнення Інтернету «Голта» номіналом по 50грн., 10 карток поповнення Інтернету «Голта» номіналом по 100грн., грошові кошти з каси в сумі 4000грн. та кавову машину. Своїми діями підозрювані завдали ОСОБА_14 майнову шкоду на суму 42232грн.
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування зазначив, про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме вказав на те, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання, оскільки підозрюється у вчинені злочину під час іспитового строку; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки є раніше судимим за вчинення корисливих злочинів та не працює.
Задовольняючи клопотання слідчого слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який є тяжким, та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Він не одружений, неповнолітніх дітей та утриманців не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Має три непогашені судимість, дві з яких за вчинення крадіжок, та перебуває на обліку органу пробації, оскільки звільнений від відбування покарання за вироком від 28.02.2018 року з випробуванням та іспитовий строк не закінчився, отже у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, йому загрожує покарання в виді позбавлення волі. Постійної роботи ОСОБА_6 не має, отже у нього відсутні стабільні засоби до існування. Що, на думку слідчого судді, свідчить про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначеним ризикам неможливо запобігти, застосувавши до підозрюваного будь-який більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, з урахуванням вимог ст. 182 КПК України, суд вважав за необхідне визначити підозрюваному заставу, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. У зазначених межах застава здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Слідчим суддею вірно зазначено в ухвалі про те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке згідно ч.4 ст.12 КК України є тяжким злочином.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Має три непогашені судимість, дві з яких за вчинення крадіжок, та перебуває на обліку органу пробації, оскільки звільнений від відбування покарання за вироком від 28.02.2018 року з випробуванням та іспитовий строк не закінчився, отже у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, йому загрожує покарання в виді позбавлення волі. Постійної роботи ОСОБА_6 не має, отже у нього відсутні стабільні засоби до існування.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Доводи сторони захисту щодо недоведеності підстав та ризиків для застосування виняткового запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний має постійне місце проживання, стабільний дохід, має на утриманні неповнолітню дитину та встав на шлях виправлення не є такими обставинами, які в даному випадку надали б можливість обрати ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Крім того, ОСОБА_6 не являється батьком неповнолітнього ОСОБА_10 2016 року народження.

Слідчим суддею також, належним чином, відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України, визначено розмір застави та зазначено, які обов`язки з передбачених ст. 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність звинувачення, пред`явленого підозрюваному, та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, апеляційний суд не знаходить підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, про що просить апелянт.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді за обставин вказаних в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 376, 405 ,407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 лютого 2019 року, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді