Єдиний унікальний номер справи 188/1176/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м.Павлоград

Колегія Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання : ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу за обвинувальним актом по кримінальному провадженню за № 0000391 від 20 червня 2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Петропавлівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого середньо - спеціальну освіту, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_5

захисника обвинуваченого: ОСОБА_7

встановила:

24 січня 2019 року ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області призначено підготовче судове засідання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Клопотання обґрунтовується тим, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання. Зазначив, що його вина не доведена, він не намагався приховати сліди злочину. Просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого підтримав свого підзахисного ОСОБА_5 , заперечував проти задоволення клопотання. Просив змінити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт.

Вислухавши думку учасників процесу щодо клопотання прокурора про продовж ення застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд, з урахуванням положень діючого законодавства та практики ЄСПЛ, вважає необхідним клопотання прокурора задовольнити та продовжити дію щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Згідно частини другої, третьої статті 331 Кримінального процесуального кодексу України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Разом з тим, згідно зістатті 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених устатті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан, наявність судимостей.

Обвинувачений ОСОБА_5 , неодружений, не працює, не має постійного джерела доходу, що в свою чергу свідчить про нестійкість соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності його вини, дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що

ОСОБА_5 може переховуватися від суду або іншим чином перешкоджати розгляду справи по суті. Також враховуючи стадію судового провадження, та наявність ризиків переховуватися від суду.

Суд вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені судом ризики на цей час продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.

Твердження обвинуваченого, що він не намагався приховати сліди злочину, суд не може розцінювати як підставу зміни запобіжного заходу на більш м`який, так як вищезазначені доводи з урахуванням серйозності обвинувачення та обставин скоєння злочину, та суворості покарання, яке може бути призначено обвинуваченому у разі доведеності його вини, не свідчать про наявність перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду.

З огляду на вказане та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, виходячи з усіх обставин провадження, вважає, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність тримання під вартою є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування обвинувачених від правосуддя.

При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування обвинувачених від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її звязками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, а також оцінюючи сукупність обставин, застосування більш мяких запобіжних заходів є неможливим. Більш того, за час тримання обвинуваченого під вартою зазначені ризики не зменшилися та не втратили своєї актуальності. З вказаних підстав, суд приходить висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 , а обраний відносно останнього запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинувачений і його захисник, кожного окремо на його користь, проте в даному конкретному випадку приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинувачених і виконання процесуальних рішень по справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 331, частиною другою статті 376 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів -

постановила:

Клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосування обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29 березня 2019 року, включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3