Ухвала
Іменем України
21 березня 2019 року
м. Київ
справа № 753/5247/16-к
провадження № 51-1380ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року,
встановив:
Зі змісту касаційної скарги захисника убачається, що він не погоджується з постановленими судовими рішеннями щодо ОСОБА_5 .
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 3, 4, 5 ч. 2, частин 3, 5, 6 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються судове рішення, що оскаржується, обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції та її думка з приводу участі у касаційному розгляді. Крім того, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються, та копії касаційної скарги з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, всупереч вищевказаному захисник у своїй касаційній скарзі, вказуючи на необхідність пом`якшення призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання на підставі ст. 69 КК України, на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, допущене судами при постановленні оскаржуваних судових рішень, як на підставу для їх зміни, визначену п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, не посилається.
До того ж доводи касаційної скарги захисника є суперечливими, оскільки на обґрунтування своєї позиції про незаконність вироку та необхідність його зміни захисник вказує на цілий ряд обставин, начебто визнаних судом першої інстанції такими, що пом`якшують ОСОБА_5 покарання, що не узгоджується зі змістом доданої до касаційної скарги копії судового рішення.
Крім того, суд апеляційної інстанції не призначав ОСОБА_5 покарання, як про це стверджує захисник у касаційній скарзі, а як видно з копії доданого судового рішення, переглянувши вирок суду першої інстанції за апеляційними скаргами, в яких ставилось питання про зміну зазначеного судового рішення в частині призначеного покарання, залишив його без зміни.
Крім цього, захисник у касаційній скарзі, оскаржуючи ухвалу апеляційного суду, не наводить конкретних порушень закону, допущених судом апеляційної інстанції при постановленні зазначеного судового рішення, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу є підставами для його зміни, про що сформульовані його вимоги.
Окрім зазначеного, як убачається з прохальної частини касаційної скарги, захисник ставить вимоги про зміну вироку та ухвали шляхом пом`якшення призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання на підставі ст. 69 КК України і призначення остаточного покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, однак не конкретизує, яке саме остаточне покарання, не пов`язане з позбавленням волі, має призначити суд касаційної інстанції за результатами розгляду його скарги, не вказує правових підстав для такого призначення та не наводить доводів на обґрунтування зазначеної вимоги.
До того ж, захисник, вказуючи у вступній частині касаційної скарги на оскарження ним лише ухвали Київського апеляційного суду, у прохальній частині скарги формулює вимоги про зміну як вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 , так і оскаржуваної ухвали, чим допустив суперечності.
Також, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України захисник у скарзі не зазначає чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Окрім зазначеного, захисник додав до касаційної скарги копію оскаржуваного вироку, отриману з Єдиного державного реєстру судових рішень, з якої убачається, що обвинуваченим є ОСОБА_3, у зв`язку з чим неможливо ідентифікувати особу засудженого.
Крім того, всупереч вимогам ч. 6 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано її копій з додатками у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
При цьому, захиснику слід звернути увагу, що вимоги, викладені у ч. 6 ст. 427 КПК України, стосуються і доданих до касаційної скарги додатків (копій судових рішень).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3