№ 1-кп/755/333/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009613 від 18.10.2018 року, за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, працюючого не офіційно на СТО, із середньо-спеціальною освітою, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 08.02.1989 року Залізничним районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140 КК України до 1 року позбавлення волі з конфіскацією майна, із застосуванням ст. 46-1 КК України, відкладено виконання вироку на 1 рік; 23.08.1991 року Залізничним районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 188-1, ч. 2 ст. 206, ч. 3 ст. ст. 42, 43 КК УРСР, шляхом часткового складання покарання за сукупністю вироків остаточно визначено покарання у виді 3 років позбавлення волі посиленого режиму з конфіскацією всього особистого майна; 21.12.1998 року Залізничним районним суду м. Києва за ч. 3 ст. 141 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, із застосуванням ст. 14 КК України - лікування від наркоманії; 14.04.2010 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки; 25.10.2011 року Голосіївським районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки; 16.06.2016 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, 28.07.2016 року із застосуванням ч. 5 ст. 72 КК України, звільнився по відбуттю строку покарання;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2018 р.н., із середньо-спеціальною освітою, працюючого не офіційно монтажником, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 01.06.2006 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки; 07.02.2007 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі; 08.05.2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений по відбуттю строку покарання за ч. 5 ст. 72 КК України; 04 вересня 2018 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, кожного окремо,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

18 жовтня 2018 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували біля багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де у них виник злочинний умисел на вчинення крадіжки майна з однієї з квартир, розташованих у даному будинку. У подальшому, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою, маючи на меті незаконне збагачення, заздалегідь розподіливши злочинні ролі між собою, скористалися тим, що двері, які ведуть з вулиці до першого парадного вищезазначеного будинку не закриті на кодовий замок, зайшли до середини парадного та на ліфті піднялися на 6-й поверх, де навмання обрали квартиру під номером АДРЕСА_4 , розташовану ліворуч від ліфту. Підійшовши до даної квартири, впевнившись, що за їхніми діями ніхто спостерігає, за допомогою відмички відкрили врізний замок вхідних дверей та з метою викрадення чужого майна, проникли до середини квартири під номером АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_8 . Перебуваючи в даній квартирі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , маючі на меті незаконне власне збагачення, взяли майно, яке вважали найбільш цінним, яким можливо розпорядитися з метою незаконного власного збагачення, а саме: сережки золоті в формі Ейфелевої вежі з феанітами, 585 проби, вартістю 10 000 гривень; каблучку зі смарагдом, 585 проби, вартістю 50 000 гривень; два золотих ланцюжки з ладанкою та хрестиком, вартістю 20 000 гривень; золоту обручку, вартістю 3500 гривень; золоту каблучку, тоненьку з цирконієм, вартістю 3000 гривень; сережки срібні в позолоті, з цирконієм, вартістю 2500 гривень; сережки коралові «Діор», вартістю 1500 гривень; дві каблучки з коралами, вартістю 2000 гривень; браслет змійкою, листочками, із зеленими камінцями, срібний, вартість якого не встановлена; сережки та каблучку, вартістю 3000 гривень; золоту каблучку зі сріблом, шириною приблизно 1 см, вартістю 1500 гривень; дві коралові сережки: одна з цільним камінцем, інша - із заміненим, вартістю 2700 гривень; дві коралові каблучки в мельхіорі, вартістю 1500 гривень; срібний комплект з червоного срібла: сережки та каблучка із зеленим камінцем хрізопразом, вартістю 3500 гривень; сережки цвяшки із перлами, вартістю 1500 гривень; каблучку із перлом, біжутерія, вартість не встановлена; мельхіорову каблучку авторської роботи, вартістю 700 гривень, у вигляді квітки; біжутерію в традиційному національному стилі та іншу біжутерію, вартість якої не встановлена; дукач-монету старовинну, затемнену, вартість якої не встановлена; колекцію монет нумізматичну різних років, вартість якої не встановлена; фотоапаратуру, а саме: фотоапарат «Нікон», цифровий, вартістю 2500 гривень; фотоапарат «Кенон», вартістю 5000 гривень, дзеркальний; об`єктив «Нікон», вартістю 2800 гривень; біноклі театральні в кількості 2 шт.; об`єктиви «Мір» у кількості 3 шт.; камеру «ГоуПро», вартістю 3000 гривень; годинник «Кассіо», з ремінцем з металевим браслетом срібним, вартістю 7500 гривень; планшет «Асус», вартістю 7800 гривень; планшет «Леново», вартістю 3000 гривень; мобільний телефон «Нокіа», кнопковий, вартістю 300 гривень; фотоапарат «Зеніт» та об`єктив до нього, вартість яких не встановлена; нагородні ордена, медалі, медаль за багатодітність бабусі, вартість яких не встановлена, склали все викрадене до рюкзаку, який був із собою у ОСОБА_4 та іншої сумки з рюкзаком, які також взяли у квартирі, після чого, направилися до виходу з вищевказаної квартири, однак, безпосередньо перед виходом з квартири, яка належить ОСОБА_8 , разом з викраденим, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були помічені потерпілою. У подальшому, виконавши всі дії, направлені на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , усвідомивши, що їх дії помічені потерпілою ОСОБА_8 та стали носити явно відкритий характер, утримуючи викрадене майно при собі, вибігли з під`їзду, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, але в подальшому, були затримані працівниками поліції.Своїми умисними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завдали потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 138 800 грн. 00 коп.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 3 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно 18 жовтня 2018 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, разом із ОСОБА_4 перебував біля будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , де вони вирішили викрасти майно з однієї з квартир. Вони побачили, що двері першого парадного не зачинені, зайшли до нього, піднялися на 6-й поверх, де навмання обрали для крадіжки квартиру АДРЕСА_4 . Далі, вони підійшли до квартири, впевнилися, що нікого не має, за допомогою ключів відкрили замок вхідних дверей і зайшли до квартири, з якої викрали дорогоцінності та апаратуру, які склали до свого рюкзаку та до сумки з рюкзаком, які знаходилися у квартирі. Однак, при виході з квартири з викраденим майном, їх помітила потерпіла, тому вони вибігли з під`їзду, але у подальшому, їх затримали працівники поліції. Зокрема, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності та розуміє, що його дії були умисними. У скоєному щиро каявся, обіцяв у подальшому нічого протиправного не вчиняти, зазначив, що викрадене майно було повернуте потерпілій та прохав суворо його не карати.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 3 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно 18 жовтня 2018 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, він разом з ОСОБА_3 знаходилися за адресою: АДРЕСА_3 , де вирішили викрасти майно з однієї з квартир даного будинку та побачили, що двері парадного не зачинені, зайшли до нього, потім, піднялися на 6-й поверх та випадково обрали квартиру АДРЕСА_4 , зламали замок вхідних дверей, зайшли до неї. Там, вони побачили майно - дорогоцінності та апаратуру, які склали до свого рюкзаку та до сумки з рюкзаком, що знаходилися у цій квартирі, й попрямували до виходу, однак, їх помітила потерпіла. Зрозумівши, що вони стали поміченими потерпілої, вибігли з під`їзду та втекли, але в подальшому, з викраденим, їх затримали працівники поліції. Зокрема, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності та розуміє, що його дії були умисними. У скоєному щиро каявся, обіцяв у подальшому нічого протиправного не вчиняти, зазначив, що викрадене майно було повернуте потерпілій, прохав суворо його не карати, оскільки має малолітню дитину, яку бажає виховувати та їй допомагати.

Покази обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених та дослідженням письмових документів, а саме: протоколу огляду місця події від 18.10.2018 року; протоколів обшуку від 18.10.2018 року та 19.10.2018 року; постанови про визнання предметів до кримінального провадження в якості речового доказу та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 20.10.2018 року; протоколів затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18.10.2018 року; протоколів проведення слідчого експерименту від 19.10.2018 року та 08.12.2018 року та матеріалів, що характеризують особи обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Вина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю підтверджується їх показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими доказами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 186 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного вину визнав повністю, щиро кається у скоєному, дані про його особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра не перебуває, однак, з 11.11.1997 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, раніше судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_3 , його особи - раніше судимий, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, і тому вважає за необхідне призначити йому міру покарання у виді позбавлення волі, але, з урахуванням його ставлення до скоєного вину визнав повністю, щиро каявся, викрадене майно повернуто, зокрема, потерпіла звернулася до суду з клопотанням, що будь-яких претензій до обвинувачених не має, суд приходить до висновку про призначення міри покарання, наближеної до мінімального розміру, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 186 КК України.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 186 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного вину визнав повністю, щиро кається у скоєному, дані про його особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, має на утриманні малолітню дитину 2018 року народження.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , його особи - раніше судимий, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, і тому вважає за необхідне призначити йому міру покарання у виді позбавлення волі, але, з урахуванням його ставлення до скоєного вину визнав повністю, щиро каявся, має на утриманні малолітню дитину 2018 р.н., викрадене майно повернуто, зокрема, потерпіла звернулася до суду з клопотанням, що будь-яких претензій до обвинувачених не має, суд приходить до висновку про призначення міри покарання, наближеної до мінімального розміру, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 186 КК України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київського слідчого ізолятора» Міністерства юстиції України залишити без змін та вважати його продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 18 жовтня 2018 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (шести) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднати ОСОБА_4 невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 04 вересня 2018 року, призначивши остаточно йомупокарання у виді 4 (чотирьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київського слідчого ізолятора» Міністерства юстиції України залишити без змін та вважати його продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 18 жовтня 2018 року.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у справі, а саме: сережки золоті в формі Ейфелевої вежі з фіанітами; каблучку зі смарагдом, золото 585 проби; два золотих ланцюжки з ладанкою та хрестиком; золоту обручку; золоту каблучку, тоненьку з цирконієм; сережки срібні в позолоті, з цирконієм; сережки коралові «Діор»; дві каблучки з коралами; браслет змійкою, з листочками, з зеленими камінцями, срібний; сережки; каблучку; золоту каблучку зі сріблом, шириною приблизно 1 см.; коралові дві сережки - одна з цільним камінцем, одна з заміненим; дві коралові каблучки в мельхіорі; срібний комплект з червоного срібла: сережки та каблучка з зеленим камінцем хризопразом; сережки цвяшки із перлами; каблучку із перлами; біжутерію; мельхіорову каблучку авторської роботи, у вигляді квітки; біжутерія в традиційному національному стилі та іншу біжутерія; дукач-монету старовинну, затемнену; колекцію монет нумізматичну різних років; фотоапаратуру, а саме: фотоапарат Нікон, цифровий; фотоапарат Кенон, дзеркальний; об`єктив Нікон; біноклі театральні, в кількості 2 шт.; фотооб`єктиви «Мір» в кількості 3 шт.; камеру «ГоуПро»; годинник «Кассіо», з ремінцем металевим, браслетом срібним; планшет «Асус»; планшет «Леново», білого кольору; мобільний телефон «Нокіа 1208» кнопковий; фотоапарат «Зеніт» та об`єктив до нього; нагородні ордена та медалі; медалі за багатодітність; будильник синього кольору; окуляри для зору в чохлі; годинник з ремінцем чорного кольору; будильник настільний; годинник «Луч»; грошові кошти в сумі 1458 гривень, що передані під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_8 залишити у її власності.
Речові докази у справі, а саме: рюкзак чорного кольору; рукавиці чорного кольору; канцелярське приладдя; фонарик; газовий балончик «Терен 1-Б»; відмички з накладками; ключі з магнітами; рукавиці сірого кольору; балончик «Кобра 1-М»; павербанк, годинник «Слава», фонарик з шокером, що передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві знищити, а мобільний телефон марки «Айфон 4-8» чорного кольору, сім-картка з номером НОМЕР_1 , блютус-гарнітура повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисникам та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя