Справа № 495/2650/18
Номер провадження 1-кп/495/207/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0002764 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України уродженця с. Молога, Білгород-Дністровського району Одеської області, з середньо-спеціальною освітою, працюючого інженером-будівельником у ПСП «Виноградар», одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6 в інтересах потерпілого

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 24 вересня 2015 року, приблизно о 20 годині 35 хвилин, при сухому дорожньому покритті, обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи та рухаючись на справному автомобілі марки «Volkswagen-Polo» державним номерним знаком НОМЕР_1 , направляючись по автодорозі Р-70 Одеса-Білгород-Дністровський-Монаші, в смт. Затока, на 61 км., не вибравши безпечну швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки, маючи можливість контролювати рух свого автомобіля й безпечно управляти ним, при появі на проїзній частині тварини по величині й масі меншого, чим величина й маса автомобіля, не впорався з керуванням та скоїв з`їзд на ліве узбіччя за напрямком руху та подальше зіткнення у придорожнє дерево. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди., були заподіяні тілесні ушкодження пасажиру потерпілому ОСОБА_5 .

Порушення виразилось в тому, що, водій обвинувачений ОСОБА_3 , допустив порушення вимог:

1)п. 2.3. б) згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі;

2)п.12.1., згідно якого при виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

3)п 12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Згідно висновку судової авто технічної експертизи №5796 від 12.10.2015 технічного стану, систем управління і ходової частини, освітлювані прилади автомобіля «Volkswagen-Polo» р/н НОМЕР_1 , перебували в працездатному стані, дозволяли водієві здійснювати рух по наміченій траєкторії, ефективно знижувати швидкість аж до зупинки й не мали несправностей, які б раптово для водія могли обумовити відмову систем, втрату керованості, або відведення автомобіля від заданого водієм напрямку руху. Cвітлотехнічне устаткування головних фар (за винятком відсутнього штекеру-гнізда правої головної фари) автомобіля «Volkswagen-Polo» р/н НОМЕР_1 також знаходилися в працездатньому стані.

Згідно висновку авто технічної експертизи обставин виїзду автомобіля за межи проїзної частини й наїзду на придорожнє дерево №2189 від 08.06.2016 року, «належні дії водія автомобіля «Volkswagen-Polo» р/н НОМЕР_1 в умовах пригоди регламентувалися вимогами пунктів 2.3 б, 12.1., 12.4, ПДР і передбачали необхідність вибору у встановлених межах такої безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, при яких водій мав би можливість постійно контролювати рух свого автомобіля й безпечно управляти їм.

Технічна можливість запобігання розглянутої події для водія, з експертної точки зору, полягала в належному виконанні зазначених вище вимог ПДР, а не виконання їх, також з експертної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 387 від 19.01.2016 року;

1.Важка закрита краніо-спинальна травма з порушенням спинного мозку у потерпілого ОСОБА_5 , з множинними переломами, переломо-вивихами грудних та шийних хребців, що призвели до грубих порушень чутливості і паралічу в нижніх кінцівках, до різких порушень функції тазових органів по типу затримку, згідно з п.2.1.3. з) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (1995) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

2. Характер тілесних ушкоджень (забійні рани, садна обличчя) у потерпілого ОСОБА_5 , вказує на те, що вони виникли від травмуючої дії тупих твердих предметів індивідуальні особливості котрих в тілесних ушкодженнях не відзначилися. Переломи, переломо-вивихи хребців могли виникнути і при позамежному згинанні або розгинанні відділів хребта.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_7 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляються права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 24 вересня 2015 року, приблизно о 20 годині 35 хвилин, він керуючи та рухаючись на своєму автомобілі марки «Volkswagen-Polo» державним номерним знаком НОМЕР_1 , разом з потерпілим, направляючись по автодорозі Р-70 Одеса-Білгород-Дністровський-Монаші, в смт. Затока, на 61 км., не впорався з керуванням та скоїв з`їзд на ліве узбіччя за напрямком руху та подальше зіткнення у придорожнє дерево. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди, були заподіяні тілесні ушкодження пасажиру потерпілому ОСОБА_5 . У скоєному розкаявся. Цивільний позов потерпілого визнав у повному обсязі та пояснив, що буде працювати та відшкодовувати заподіяну ним шкоду.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що 24 вересня 2015 року, приблизно о 20 годині 35 хвилин, він їхав разом з обвинуваченим ОСОБА_3 по автодорозі Р-70 Одеса-Білгород-Дністровський-Монаші, в смт. Затока, на 61 км., де обвинувачений не впорався з керуванням та сталося ДТП внаслідок якого він отримав тілесні ушкодження. Обвинувачений частково відшкодував йому заподіяну шкоду, але це дуже мала сума, яка була сплачена давно та більш обвинувачений не відшкодовував збитки. Цивільний позов підтримав у повному обсязі та просив призначити покарання обвинуваченому у вигляді реального позбавлення волі.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіло тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, позитивні характеристики за місцем роботи та місцем проживання, його вік та стан здоров`я, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин який, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, виключно позитивно характеризується, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував потерпілому матеріальну шкоду, враховуючи думку потерпілого, який просив призначити покарання обвинуваченому у вигляді реального позбавлення волі, а також те, що обвинувачений має постійне місце проживання на території Білгород-Дністровського району Одеської області, вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, те, що обвинувачений працює, має на утриманні двох батьків пенсіонерів, те, що згідно наданих довідок батько обвинуваченого хворіє та потребує догляду, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України

У ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_5 заявив уточнений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь майнову шкоду у розмірі 43 544,42грн. та моральну шкоду у сумі 300 000грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_5 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, враховуючи тяжкі наслідки для потерпілого, які настали внаслідок ДТП з вини обвинуваченого, цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити повністю, а саме стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 компенсацію майнової шкоди в сумі 43 544,42грн., компенсацію моральної шкоди в сумі 300 000грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судової авто-технічної експертизи № 5796 від 12.10.2016 року у сумі 844,80 грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судової авто-технічної експертизи виїзду автомобіля за межі проїзної частини № 2189 від 08.06.2016 року у сумі 528,60грн.

Речові докази: автомобіль марки «Volkswagen-Polo» білого кольору, д/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 належить «ПОРШЕ ЛИЗИНГ Україна» НОМЕР_3 , який зберігається на спеціальному майданчику СП 3 у с. Салгани Білгород-Дністровського району Одеської області повернути власнику.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування основного призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити у повному обсязі, та стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 компенсацію майнової шкоди в сумі 43 544,42 грн., та компенсацію моральної шкоди у сумі 300 000 грн.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судової авто-технічної експертизи № 5796 від 12.10.2016 року у сумі 844,80 грн.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судової авто-технічної експертизи виїзду автомобіля за межі проїзної частини № 2189 від 08.06.2016 року у сумі 528,60грн.

Речові докази: автомобіль марки «Volkswagen-Polo» білого кольору, д/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 належить «ПОРШЕ ЛИЗИНГ Україна» НОМЕР_3 , який зберігається на спеціальному майданчику СП 3 у с. Салгани Білгород-Дністровського району Одеської області повернути власнику.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому, потерпілому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1