Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
Надіслано судом: 16.04.2019. Зареєстровано: 17.04.2019. Забезпечено надання загального доступу: 18.04.2019.
Дата набрання законної сили: 11.04.2019
Номер судового провадження: 11-сс/4806/215/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

11.04.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/215/19, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 березня 2019 року задоволено погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 клопотання старшого слідчого в ОВССУГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 (далі слідчий) і застосовано щодо підозрюваного у вчиненні передбаченого ч. 2ст. 186 КК України кримінального правопорушення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, із середньою-спеціальною освітою, не працюючого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме, до 16 год. 26 травня 2019 року.

Підозрюваному ОСОБА_6 встановлено заставу 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить96050 (дев`яносто шість тисяч п`ятдесят) гривень.

Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_6 , терміном до 16 год. 26.05.2019, покладено такі обов`язки : прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися з населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають прав на виїзд із України та в`їзд в Україну.

З матеріалів за клопотанням убачається, що 28 березня 2019 року слідчий за погодженням із прокурором звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , якийпідозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що мало місце о 13 год. 14 хв. 28 січня 2019 року, біля будинку АДРЕСА_2 , із належного ОСОБА_10 автомобіля марки «Фольксваген Поло», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок чого потерпілій ОСОБА_10 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 1800 гривень, та у період з 16 год. 20 хв. по 16 год. 50 хв. 21 лютого 2019 року на перехресті вулиць Руська та Робоча в м. Ужгороді, з автомобіля марки «ВАЗ-2104», державний номерний знак НОМЕР_2 , що був припаркований біля будинку № 1-а по вул. Робочій у м. Ужгороді, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_11 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 2970,87 грн.. У клопотанні слідчий вказує на те, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви ОСОБА_10 від 28.01.2019; протоколом огляду місця події від 28.01.2019; протоколами допиту потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 ; протоколами впізнання осіб за фотознімками зі свідком ОСОБА_12 , який впізнав ОСОБА_6 ; протоколом огляду відеозаписів камери спостереження, на яких зафіксовано подію злочину; протоколом прийняття заяви ОСОБА_11 про злочин від 21.02.2019; протоколом огляду місця події від 21.02.2019; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 , у яких зафіксовано фактичні обставини відкритого викрадення майна; протоколами впізнання осіб за фотознімками зі свідком ОСОБА_13 , яка впізнала ОСОБА_6 як особу, що скоїла злочин. Разом із тим, слідчий стверджує, що встановлені під час досудового розслідування обставини та обставини вчинення кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати про наявність передбачених п. п. 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, що підтверджується тяжкістю вчинених злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, у відкритий спосіб, групою осіб, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років; незаконного впливу на потерпілих та свідків, які проживають у межах міста Ужгорода та анкетні дані яких стали відомі підозрюваному в силу користування процесуальними правами, а злочини вчинені ним у відкритий спосіб; знищення, сховання або спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчиненого злочину, що підтверджується тим, що викрадені речі були збуті стороннім особам і їх місцезнаходження на даний час не встановлено, а у органу досудового розслідування наявні відомості про осіб, які можуть бути обізнані про їх місцезнаходження, а також наявністю відомостей про можливу причетність ОСОБА_6 до інших аналогічних злочинів у групі осіб, які можуть за сприяння ОСОБА_6 вжити заходів до знищення речових та інших доказів; перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом; що підтверджується тим, що на даному етапі досудового розслідування є необхідність у проведенні інших слідчих та розшукових заходів, спрямованих на встановлення всіх осіб, які обізнані про обставини вчинених ОСОБА_6 злочинів у групі осіб, встановлення засобів використаних при вчиненні злочину; вчинення іншого кримінального правопорушення, що підтверджується тим, що підозрюваний притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення ряду аналогічних корисливих злочинів, однак належних висновків для себе не зробив, продовжує вчиняти корисливі злочини у відкритий спосіб,офіційно ніде не працює та не має постійного джерела доходу,вчинив корисливі злочини проти власності у відкритий спосіб групою осіб, що характеризується підвищеною суспільною небезпекою. На підставі наведеного, слідчий вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбаченимстаттею 177КПК України. Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що додані до клопотання докази підтверджують наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також існування передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків : переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілих та свідків; знищення, сховання або спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчиненого злочину; перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом; вчинення іншого кримінального правопорушення, що у своїй сукупності з даними про особу підозрюваного, свідчить про те, що застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатньо ефективним для запобігання вказаним вище ризикам. Разом із тим, врахувавши вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, відсутність передбачених ч. 4 цієї статті обставин, а також обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, наявність у нього на утриманні трьох неповнолітніх дітей та наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість визначення заставив розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним передбачених КПК України обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною. Посилається на те, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України кримінального правопорушення, а підозра ОСОБА_6 є необґрунтованою, оскільки не підтверджена жодними доказами. Стверджує, що слідчі дії впізнання осіб за фотознімками та їх протоколи не відповідають вимогам ст. 229 КПК України, оскільки свідкам було надано фотографії чотирьох осіб, з яких тільки на фотографії із зображенням ОСОБА_6 можна розрізнити риси обличчя, через збільшений масштаб, а фотографії інших трьох осіб є значно зменшені, і з них неможливо навіть встановити стать зображених на них осіб, що у свою чергу свідчить про те, що вказані докази є недопустимими та, відповідно, вказує на те, що підозра ОСОБА_6 базується на недопустимих доказах. Крім того, посилається на те, що ризики переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, знищення, сховання або спотворення речей, які мають істотне значення для справи, ґрунтуються виключно на припущеннях слідчого, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази в підтвердження реальності вказаних ризиків. Вважає, що слідчим не доведено наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання наведеним у клопотанні ризикам, а тому, слідчий суддя повинен був постановити ухвалу про відмову в застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом із тим, вказує на те, що, визначивши заставу в сумі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, слідчий суддя не врахував те, що такий розмір є завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_6 ніде не працює і його матеріальний стан не дає змоги внести заставу в такому розмірі. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме, особисте зобов`язання, домашній арешт або заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу; прокурора ОСОБА_5 , який судове рішення вважає законним та обґрунтованим і просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності підозрюваного ОСОБА_6 , неявка якого, з урахуванням положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується те, що про час та місце розгляду апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_6 повідомлено відповідно до вимог закону через посадових осіб Закарпатської УВП № 9; що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища підозрюваного; що від підозрюваного ОСОБА_6 не надходили клопотання про відкладення її розгляду на інший день чи про бажання бути присутнім під час розгляду апеляційної скарги; що під час розгляду апеляційної скарги приймав участь захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 , який подав апеляційну скаргу, і який не заперечував щодо її розгляду без участі підозрюваного.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що під час розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу участь у його розгляді приймали як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник адвокат ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання слідчим суддею і вимог передбачених ст. 193 КПК України.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), зокрема: протоколом прийняття заяви ОСОБА_10 від 28.01.2019; протоколом огляду місця події від 28.01.2019; протоколами допиту потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 ; протоколами впізнання осіб за фотознімками зі свідком ОСОБА_12 , який впізнав ОСОБА_6 ; протоколом огляду відеозаписів камери спостереження, на яких зафіксовано подію злочину; протоколом прийняття заяви ОСОБА_11 про злочин від 21.02.2019; протоколом огляду місця події від 21.02.2019; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 , у яких зафіксовано фактичні обставини відкритого викрадення майна; протоколами впізнання осіб за фотознімками зі свідком ОСОБА_13 , яка впізнала ОСОБА_6 як особу, що вчинила злочин,на підставіяких 28.03.2019слідчий винісповідомлення ОСОБА_6 про підозру. Погоджуючись з указаним висновком та оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що підозра ОСОБА_6 є необґрунтованою, оскільки не підтверджена жодними доказами, - колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити вищевказане кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Разом із тим, при оцінці доводів апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України кримінального правопорушення, а слідчі дії впізнання осіб за фотознімками та їх протоколи не відповідають вимогам ст. 229 КПК України, і є недопустимими доказами, апеляційний суд зазначає, що на даному етапі кримінального провадження слідчим суддею вирішується питання тільки про обґрунтованість підозри у можливому вчиненні конкретною особою кримінального правопорушення, а наявність чи відсутність у діях особи складу кримінального правопорушення підлягає встановленню в ході судового розгляду кримінального провадження по суті, де також вирішуються і питання із приводу допустимості чи недопустимості тих чи інших доказів.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків : переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілих та свідків; знищення, сховання або спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчиненого злочину; перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом; вчинення іншого кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення та фактичні обставини його вчинення, у своїй сукупності з його тяжкістю (вчинено тяжкий злочин, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років) та даними про особу підозрюваного (раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення ряду аналогічних корисливих злочинів) повністю підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині.

Наведені в клопотанні слідчого доводи про те, що тяжкість злочинів, у скоєнні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 ; потерпілі та свідки проживають у межах міста Ужгорода, і їх анкетні дані стали відомі підозрюваному в силу користування процесуальними правами, а злочини вчинені ним у відкритий спосіб; викрадені речі були збуті стороннім особам, їх місцезнаходження на даний час не встановлено, а в органу досудового розслідування наявні відомості про осіб, які можуть бути обізнані про їх місцезнаходження, а також відомості про можливу причетність ОСОБА_6 до інших аналогічних злочинів у групі осіб, які можуть за сприяння ОСОБА_6 вжити заходів до знищення речових та інших доказів; на даному етапі досудового розслідування є необхідність у проведенні інших слідчих та розшукових заходів, спрямованих на встановлення всіх осіб, які обізнані про обставини вчинених ОСОБА_6 злочинів у групі осіб, встановлення засобів використаних при вчиненні злочину; ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення ряду аналогічних корисливих злочинів, однак належних висновків для себе не зробив, продовжує вчиняти корисливі злочини у відкритий спосіб,офіційно ніде не працює та не має постійного джерела доходу,вчинив корисливі злочини проти власності у відкритий спосіб групою осіб, що характеризується підвищеною суспільною небезпекою, - призводять до суджень про обґрунтованість передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також убачається, що слідчий та прокурор під час розгляду клопотання посилалися на вищенаведені обставини, і що слідчим суддею таким дана належна оцінка.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що ризики переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, знищення, сховання або спотворення речей, які мають істотне значення для справи, ґрунтуються виключно на припущеннях слідчого, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази в підтвердження реальності вказаних ризиків, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, спростовуються наведеним вище й не свідчать про необґрунтованість висновку слідчого судді про існування передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків.

Вищенаведені обставини свідчать і про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи ніж тримання під вартою, можуть бути недостатніми для запобігання вищенаведеним ризикам, у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги про недоведеність слідчим недостатності застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання наведеним у клопотанні ризикам, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги та жодним чином не спростовують указаного висновку слідчого судді.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, врахував і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано визначив розмір застави, який на переконання колегії суддів, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що розмір є завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 з посиланням на те, що підозрюваний ніде не працює і його матеріальний стан не дає змоги внести заставу в такому розмірі, - апеляційний суд враховує те, що слідчий суддя, врахувавши обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, наявність у нього на утриманні трьох неповнолітніх дітей та наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, визначив підозрюваному ОСОБА_6 середній розмір застави, передбачений за вчинення тяжкого злочину, і підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного апеляційним судом не встановлено. При цьому, апеляційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, і, оцінивши в сукупності тяжкість кримінального покарання за вчинення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, - апеляційний суд вважає, що встановлений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є необхідним і достатнім у разі його внесення для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_14 у кримінальному провадженні.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

При встановленні строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_6 28.03.2019 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що у свою чергу свідчить про те, що слідчим суддею визначено строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою та строк дії постановленої ухвали (до 26.05.2019) відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б істотно могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не вказувала.

Керуючись ст.ст.176-178,183,194,376, 404,405,407,418,419,422КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 березня 2019 року, якою щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_6 застосовано запобіжнийзахід увигляді триманняпід вартою з визначенням застави 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 96050 гривень, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...