Справа № 570/5001/17
номер провадження 1-кп/570/83/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2018 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
з участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

розглянувши колегіально у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000689 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вольськ Саратовської області Російської Федерації, громадянина України, який має вищу освіту, пенсіонера, неодруженого, зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , який є раніше не судимим,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 в період часу з 19 години 06 квітня 2017 року по 07 годину 07 квітня 2017 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кухні житлового будинку за своїм місцем проживання, по АДРЕСА_3 вчинив умисне вбивство - під час розпивання спиртного та в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_9 , через висловлену останнім нецензурну лайку в адрес померлої ОСОБА_10 , маючи умисел на протиправне заподіяння смерті, використовуючи невстановлені гострі, плоскі, односторонньо загострені, колото-ріжучі знаряддя на зразок ножа або подібного (кухонна сокира), умисно наніс останньому не менше сорока семи ударів в життєво важливі частини тіла голову та шию, чим умисно протиправно заподіяв смерть ОСОБА_9 .
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 визнав фактичні обставини вчиненні умисного вбивства та суду показав, що 06 квітня 2017 року він разом із ОСОБА_9 випивали у нього вдома. В період часу з 19 години 06 квітня 2017 року по 07 годину 07 квітня 2017 року він перебував в стані алкогольного сп`яніння, тому пам`ятає мало. Зазначив, що алкоголь вживав до 06 квітня 2017 року сорок днів, оскільки це було після смерті його співмешканки ОСОБА_10 . Пояснив, що він разом з ОСОБА_9 знаходились в кухні житлового будинку за місцем проживання, по АДРЕСА_3 , та розпивали спиртне. Під час розпивання спиртного між ним та ОСОБА_9 раптово виник конфлікт через висловлену потерпілим нецензурну лайку в адрес померлої своєї матері ОСОБА_10 , яка була співмешканкою ОСОБА_5 . Пам`ятає, що потерпілий в ході словесної перепалки потягнувся за ножем, він вихватив у нього ніж та наніс йому удар в шию. Після цього вони обоє впали на підлогу, впав і ніж, деякий час вони боролися, він схопив ніж в руки, а після цього нічого не пам`ятає. Зранку 07 квітня 2017 року прокинувся, побачив, що ОСОБА_9 лежить на підлозі весь в крові. Коли зрозумів, що сталося, то став знищувати сліди злочину, а саме прибрав у кухні, помив ножі, тіло замотав у килим та за допомогою «кравчучки» вивіз до сільськогосподарської будівлі, залишивши там біля складених досок. В своїх показаннях вказав, що не може зрозуміти, як виявилося, що він наніс ОСОБА_9 ножем тілесне ушкодження в ділянку шиї, оскільки лише вивернув руку потерпілого, який схопився за ніж. Неодноразово в своїх поясненнях та в судових дебатах обвинувачений ОСОБА_5 вказував на те, що у нього не було мотиву вбивати ОСОБА_9 , оскільки у них були дружні тривалі стосунки. В своїх поясненнях ОСОБА_5 не заперечував, що намагався знищити сліди злочину, а після того вирушив до Російської Федерації. Вказав, що вирушив до Росії не з метою уникнення відповідальності, а з метою відновлення його документів, оскільки всі документи у нього забрав ОСОБА_11 .
Захисник в судовому засіданні вказав, що дії, вчиненні в межах даного злочину, були необхідною обороною обвинуваченого від посягання на його життя та здоров`я з боку ОСОБА_9 . В момент, коли потерпілий потягнувся за ножем, обвинувачений зрозумів, що той хоче нанести йому тілесні ушкодження, тому рефлекторно заломав йому руку. Умислу вбивати у ОСОБА_5 не було. Тому дії обвинуваченого в даному кримінальному провадженні кваліфіковано невірно, як наслідок підлягають перекваліфікації. В судових дебатах просив виправдати ОСОБА_5 за ч.1 ст. 115 КК України.
Зважаючи на те, що обвинувачений визнає фактичні обставини справи, однак вказує на те, що не всі моменти вчинення злочину він пам`ятає, так як знаходився в стані алкогольного сп`яніння, суд приходить до висновку про необхідність дослідження всіх обставин справи.
Вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та фактичні обставини кримінального провадження підтверджуються показаннями свідків, які були допитані в судовому засіданні, потерпілої та дослідженими документами.
Потерпіла ОСОБА_12 в судовому засіданні розповіла, що обвинуваченого вона добре знає, він був співмешканцем її покійної свекрухи. В своїх показаннях вона більше розповіла про обставини зникнення її чоловіка. Вказала, що з чоловіком вони проживали разом в м. Рівне, а в с. Обарів Рівненського району проживала свекруха та її співмешканець ОСОБА_5 . Після смерті свекрухи там залищився жити сам ОСОБА_5 . Чоловік інколи вживав спиртні напої і як наслідок виникали в сім`ї сварки, тоді він не приходив додому, а їхав ночувати в с. Обарів. Так сталося і того тижня. Останній раз вона бачила його 05 квітня 2017 року. 06 квітня вона востаннє говорила із своїм чоловіком по телефону, по голосу чула, що він тверезий, вибачився, та сказав, що повернеться додому ввечері. Він одного вечора прийшов в стані алкогольного сп`яніння і вона додому його не впустила. Так бувало не один раз. Там він ночував декілька днів, потім повертався додому. Тому її лише через декілька днів насторожило, що чоловік не приїзжає додому. Тоді вона подзвонила до чоловікового брата ОСОБА_13 , щоб той з`їздив до материної хати та подивився, що там робить ОСОБА_9 . На що той відповів, що поїде подивиться, але не зараз, а його брат скоріше всього випивають разом із ОСОБА_5 , як це було завжди. На наступний день і пізніше вона декілька раз то зі своїми дітьми, то з ОСОБА_14 їздила в АДРЕСА_3 , розпитувала сусідів та знайомих та шукала свого чоловіка або ОСОБА_5 . Однак нікого ні в дворі, ні в будинку, ні просто в селі не зустріла. Згодом подала заяву до поліції про зникнення чоловіка. Вказала, що стосунки між її чоловіком та обвинуваченим були дружніми, конфліктів вона між ними ніколи не спостерігала, тому їй важко повірити в те, що саме ОСОБА_5 вчинив вбивство її чоловіка.
Свідок ОСОБА_15 , яка є його першою та колишньою дружиною, розповіла, що ОСОБА_9 дзвонив їй 06 квітня 2017 року десь о 10 годині ранку. По телефону розповів, що посварився з дружиною та зараз ночує у хаті, де жила його мати. Про свої плани не розповідав. Про відносини обвинуваченого та потерпілого нічого не знає.
Свідок ОСОБА_14 , яка є другом сім`ї, в своїх показаннях розповіла, що знала про те, що ОСОБА_16 був хворий і йому була потрібна операція. ОСОБА_5 до ОСОБА_16 відносився добре, відкладав йому гроші на операцію, конфліктів між ними не було. Коли сварився ОСОБА_16 із дружиною ОСОБА_17 , то приїзжав і жив у ОСОБА_5 . Про зникнення ОСОБА_16 вона дізналася від його дружини ОСОБА_18 , яка подзвонила їй і сказала, що він додому не приїзжає уже декілька днів і попросила її разом піти до батьківської хати ОСОБА_16 подивитися чи там його немає. Вони обоє приїхали в с. Обарів Рівненського району розпитували у сусідів, де поділися обоє і ОСОБА_5 , і ОСОБА_9 . В хаті горіло світло. Попросили сусіда, щоб зайшов разом із ними до хати. Коли зайшли в кімнату, то в хаті нікого не було, на дивані лежали розкидані речі. Після цього дружина вирішила звернутися до поліції із заявою про зникнення чоловіка. Вона також розповіла, що ОСОБА_5 був хорошим господарем, любив порядок у всьому, заробляв тим, що допомагав сусідам, однак вживав спиртні напої. ОСОБА_13 брат ОСОБА_19 та ОСОБА_5 сварилися між собою часто.
Свідок ОСОБА_20 бачив обвинуваченого після того, як зник ОСОБА_21 . Він був адекватний. На запитання, де ОСОБА_16 , обвинувачений відповів, що поїхав у Рівне завезти продукти, приїде через день-два. Нічого незвичного у поведінці ОСОБА_5 він не замітив.
Свідок ОСОБА_11 рідний брат вбитого ОСОБА_9 дав в судовому засіданні наступні показання. Суду розповів, що про зникнення брата взнав від його жінки, яка подзвонила йому і повідомила, що ОСОБА_16 зник, удома не з`являється, попросила піти до батьківської хати та подивитися чи немає там її чоловіка. ОСОБА_11 розповів, що і ОСОБА_5 і брат ОСОБА_9 могли разом вживати тривалий час алкогольні напої, про сварки між ними йому невідомо, тому він не відразу став виконувати прохання потерпілої, думав, що брат у ОСОБА_5 , бо посварився з дружиною, тому все нормально. Тому лише через декілька днів поїхав в с. Обарів Рівненського району. Коли зайшов до будинку, то там нікого не було, нічого підозрілим не здалося, лише відчутний запах газу. Він виявив, що цей запах іде із відкритої духовки газової плити. Все виключив та вийшов з будинку. На наступний день приїхав і змінив замки в будинку, все позакривав. Востаннє брата бачив десь за місяць до події. Спілкувалися рідко. Розповів, що і мати, і брат і ОСОБА_5 любили випити, ОСОБА_5 деколи міг битися з матір`ю, тому він завжди приїздив на розбірки. Про конфлікти і бійки між братом та ОСОБА_5 він не знає, вказує, що навіть, не зважаючи на хворобу, брат був сильнішим за обвинуваченого і міг собі дати раду.
Про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину свідчить ряд досліджених в судовому засіданні доказів.
Клопотання про надання дозволу на проведення обшуку (а.с. 13 Т.1) вказує на те, що місцем вчинення вбивства є домогосподарство по АДРЕСА_3 , оскільки на вказаній території виявлено труп ОСОБА_9 з ознаками гниття тіла та насильницької смерті.
Протоколи огляду місця події (а.с. 21-38 Т.1) та фототаблиці до нього (а.с. 39-62), (а.с. 83-91 Т.1), (92-95 Т.1) вказують на те, яким саме знаряддям було вчинено злочин, де саме відбувалося вбивство та яким чином обвинуваченим знищувалися сліди злочину.
Постанову про призначення судової імунологічної експертизи (а. с. 39 Т.2) винесено з метою визначення групи крові потерпілого ОСОБА_9 , а висновком експерта в даній експертизі № 2.2-152/17 (а.с. 42 Т.2) визначено, що потерпілий ОСОБА_9 мав групу крові А(ІІ).
Судові імунологічні експертизи № 2.2-149/17 (а.с. 47-51 Т.2), №2.2-148/17 (а.с. 56-60 Т.2), № 2.2.-147/17 (а.с. 65-67 Т.2), №2.2-146/17(а.с. 72-74 Т.2), проведені з метою співставлення зразків крові та визначення знаряддя вбивства. Ні на одному із представлених для експертизи предметів не виявлено, що свідчить про змивання слідів крові з предметів злочину.
Також було проведено імунологічну експертизу вирізки із килима, в який було замотано труп ОСОБА_9 . Висновком експерта № 207 від 23.05.2017 (а.с. 75-76 Т.2) зазначено, що виявлена на фрагменті килима кров могла належати ОСОБА_9 .
Висновок експерта судової імунологічної експертизи № 2.2-156/17 від 20.06.2017 (а.с. 81-84 Т.2) на речах, виявлених в ході додаткового огляду місця події домогосподарства по АДРЕСА_3 , а саме на рушниках, банній шапці та скатертині є сліди крові групи А(ІІ), можлива кров убитого ОСОБА_9 .
Судова імунологічна експертиза №220 від 26.05.2017 року (а.с. 92-94 Т.2) десяти ганчірок підтвердила нашарування речовини бурого кольору; встановлено, що ці сліди це сліди крові. Вказана обставина підтверджує те, що обвинувачений ОСОБА_5 знищував сліди злочину.
Судова цитологічна експертиза №47 від 21.06.2017 (а.с. 95-98 Т.2) зрізів нігтів та піднігтьового вмісту була проведена з метою виявлена боротьби або супротиву потерпілого при нанесенні йому тілесних ушкоджень. Виявлено незначні сліди крові з піднігтьового вмісту, що підтверджує слова обвинуваченого про те, що потерпілий не міг здійснювати супротив через стан алкогольного сп`яніння.
Судова молекулярно-генетична експертиза №10/412 (а.с. 100-109 Т.2), №10/413 (а.с. 114-121 Т.2), №10/414 (а.с. 127-131 Т.2) вказала на належність кістки ОСОБА_9 , зокрема була визначена ДНК ОСОБА_9 , що в подальшому дало змогу встановити його сліди на окремих речах на місці події, що вказувало на його перебування там.
Судова дактилоскопічна експертиза № 1.3-279/17 (а.с. 136-143 Т.2), яка свідчить про те, що на місці події виявлені сліди пальців правої руки потерпілого, судова дактилоскопічна експертиза № 1.3-277/17 (а.с. 158-161 Т.2), вказує на перебування потерпілого на місці події.
Судові експертизи нафтопродуктів: № 2.1-408/17 (а.с. 217-223 Т.2) на зразках пожежного сміття - ключів, монети, шматки тканини, паперу, вирізки з килима; № 2.1-427/17 (а.с. 228-233 Т.2) на зразках пожежного сміття чотирьох металевих гудзиків та бігунка; № 2.1-409/17 (а.с. 238-244 Т.2) на зразках пожежного сміття виявлено бензин, що свідчить про спробу підпалу з метою приховування слідів злочину.
Судова комп`ютерно-технічна експертиза № 1.4-35/17 (а.с. 249-252 Т.2) залишку мобільного телефону «Нокіа С2-000», який був обвуглений та розібраний не привела до встановлення контактів, але підтвердила факт спроби знищення телефону.
Судова медична експертиза № 238 (а.с. 3-23 Т.3) вказує на те, які саме тілесні ушкодження отримав потерпілий та які з них були небезпечними в момент заподіяння. Експерт в своєму висновку вказує на те, що ОСОБА_9 було нанесено більше тридцяти тілесних ушкоджень, смерть його наступила внаслідок отриманого колото-різаного поранення передньої поверхні шиї з ушкодженням трахеї. Вказаною експертизою підтверджується причинн-наслідковий зв`язок між нанесенням тілесних ушкоджень та смертю потерпілого.
Судова медико-криміналістична експертизи № 82-83-84( а.с. 28-34 Т.3) № 184-185-186-мк (а.с. 35 -42 Т.3 ) рани заподіяні могли бути заподіяні лезом представленої сокири, тобто гострорублячим травмуючим знаряддям, плоским, одностороннє згостреним колото-ріжучим предметом на зразок клинка ножа.
Амбулаторна комплексна психолого-психіатрична експертиза (а.с. 84-90 Т.3) вказує на те, що ОСОБА_5 на момент вчинення інкримінованого йому діяння в стані фізіологічного афекту чи іншому емоційному стані, який би істотно вплинув на його поведінку не перебував. Спроможний правильно сприймати обставини та надавати про них відповідні показання.
Протокол проведення слідчого експерименту (а.с. 165-171 Т.3) та його відеовідтворення свідчать про те, що саме обвинувачений вчинив вбивство ОСОБА_9 , вказують спосіб вчинення вбивства, а також на те, що обвинувачений ОСОБА_5 намагався знищити сліди злочину шляхом відмивання предметів побуту в будинку, а також шляхом підпалу замотаного в килим трупа потерпілого.
Досліджені в судовому засіданні дані, які характеризують обвинуваченого (а.с. 132-138 Т.3) вказують на те, що він є пенсіонером, військовим офіцером у відставці, володіє прийомами рукопашного бою, об`єктивних негативних характеризуючих даних обвинуваченого Обарівською сільською радою (за його місцем проживання) не наведено.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи зазначені вище докази, визнає їх належними і допустимими, такими, що містять у собі фактичні дані, які підтверджують винність обвинуваченого.
Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.115 КК України як умисного вбивства.
У відповідності до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.
Крім того, Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення вини поза розумним сумнівом (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
При цьому, суд враховує, що однією із засад судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.4 ст.129 Конституції України). Судом, на виконання вимог ч.1 ст.22 КПК України, якою передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом, створено всі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Не підтверджено доказами в ході досудового слідства та судового розгляду, що ОСОБА_5 намагався знищити сліди злочину шляхом випускання газу із газової плити. Ніхто із свідків (крім ОСОБА_11 ) не підтвердив, що відчував запах газу під час відвідування будинку після вчинення в ньому злочину.
Суд вважає, що не знайшли також свого підтвердження в судовому засіданні твердження ОСОБА_5 про те, що у нього не було жодного умислу вбивати потерпілого ОСОБА_9 , а також позиція захисника, що дії, вчиненні в межах даного злочину, були необхідною обороною обвинуваченого від посягання на його життя та здоров`я з боку ОСОБА_9 . Дана позиція суду випливає з наступного.
Диспозиція частини 1 статті 115 КК України, за якою пред`явлене обвинувачення ОСОБА_5 передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
З об`єктивної сторони даний злочин характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, яке, відповідно до ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідком, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.
Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 7 лютого 2003 року за частиною 1 статті 115 КК України кваліфікуються вбивства, вчинені під час обопільної сварки чи бійки або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим.
Як вбачається з досліджених в судовому засіданні та проаналізованих судом доказів, нанесення удару ОСОБА_5 ножем потерпілому ОСОБА_9 в життєво важливий орган мало місце під час обопільної сварки. А тому, враховуючи спосіб, знаряддя вчинення злочину, характер і локалізацію поранення, поведінку винного і потерпілого, що передувала події (раптово виниклий конфлікт під час розпивання спиртних напоїв), суд приходить до висновку про наявність в діях обвинуваченого прямого умислу на заподіяння смерті потерпілому.
Вищевказані показання обвинуваченого та твердження його про те, що він не пам`ятає окремих епізодів події судом розцінюються як намагання останнього інтерпретувати події у вигідному для себе світлі, що дало б можливість ОСОБА_5 уникнути відповідальності за вчинене. Про це свідчить подальша зміна позиції обвинуваченим у судових дебатах і останньому слові, під час виступу у яких ОСОБА_5 повністю визнав фактичні обставини кримінального провадження і свою вину у вчиненні умисного вбивства потерпілого.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, врахувавши показання свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що дії обвинуваченого носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками існував прямий причинний зв`язок, тому винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст.ст.65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який згідно ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. А тому суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого має на меті його виправлення, перевиховання та соціальну реабілітацію, запобігання вчиненню нових злочинів.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується за місцем проживання.
Разом з тим, суд при призначенні покарання суд бере до уваги те, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчинення злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчинення злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим. ОСОБА_5 під час досудового слідства (що зазначено прокурором) та судового розгляду сприяв розкриттю злочину, а в судових дебатах висловив щирий жаль з приводу того, що сталося. Тому як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає вчинення злочину особою пенсійного віку та щире каяття обвинуваченого.
Обставинами, що обтяжують покарання суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Потерпілою ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди. Обвинувачений в судових дебатах не визнав поданий потерпілою позов, вказавши, що потерпіла із своїм чоловіком часто сварилися, тому він не вважає, що завдав їй сильних моральних страждань.
Ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого.
Ст.3 Конституції України проголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов`язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язанні ні з тією, ні з іншою. Моральну шкоду, на відміну від майнової, не можна вимірювати у грошах, але це не означає, що вона не може бути компенсованою в будь-якій формі.
Потерпіла, як в позовній заяві, так і в своїх поясненнях вказує на те, що із чоловіком вони жили добре, разом виховували неповнолітню доньку. Через його передчасну смерть вона отримала сильний стрес, він заробляв, роблячи євроременти, тому зараз вона перебуває в скрутному матеріальному становищі. Зважаючи на вищенаведені обставини, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній у виді тримання під вартою.
В строк відбутого покарання засудженому ОСОБА_5 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 20 вересня 2017 року. Початок строку відбування покарання засудженому рахувати з 20 вересня 2017 року.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 150 (сто п`ятдесят) тисяч гривень
Речові докази по справі - хрестик та ланцюжок з металу сріблястого кольору повернути потерпілій ОСОБА_7 ; документи обвинуваченого, а саме: паспорт громадянина України ОСОБА_5 , трудову книжку ОСОБА_5 , два пенсійних посвідчення ОСОБА_5 , посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році, банківські картки ПАТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , картка з SIM карткою ПАТ «Київстар» та картку ПАТ «Київстар» без SIM картки зберігати за місцем відбування покарання засудженого та повернути ОСОБА_5 після відбування покарання; решту речових доказів знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3