КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 12 березня 2019 року, з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, де перебуває підозрювана ОСОБА_5 , апеляційні скарги прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 січня 2019 року, відносно

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, українка, громадянка України, тимчасово не працює, не заміжня, з середньою освітою, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -
за участю: прокурора захисника підозрюваної ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , та застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 14 березня 2019 року, із одночасним визначенням застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 74 120 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці її постійного проживання, у тому числі наявність в неї родини й утриманців, репутацію, та майновий стан.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , та захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 , кожен окремо подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 січня 2019 року та постановити нову ухвалу.
При цьому, прокурор просить застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави у розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а захисник запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.
В апеляційній скарзі з доповненнями до неї, прокурор зазначає, що визначений слідчим суддею розмір застави у вигляді 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не буде достатнім для виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, з урахуванням ступеню суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та інших обставин кримінального провадження у їх сукупності.
Зокрема, прокурор вважає, що судом першої інстанції при визначенні розміру застави не враховано обсяги наркотичних засобів, збут яких здійснювала ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , та те, що підозрювана здійснювала систематичну діяльність пов`язану з незаконним збутом наркотичних засобів на території міста Києва за грошові кошти, отримуючи при цьому значні доходи від реалізації наркотичного засобу - «метадону». Крім того із зібраних на цей час доказів у даному кримінальному провадженні вбачається, що ОСОБА_5 є складовою частиною добре налагодженої злочинної мережі систематичного збуту наркотичних засобів на території м. Києва тому будучи усвідомленою про наявні шляхи постачання та подальші шляхи збуту наркотичних речовин, підозрювана, сплативши визначений розмір застави та перебуваючи на свободі може перешкоджати органу досудового розслідування встановлювати інших можливих співучасників, зокрема організаторів злочинної діяльності та джерело надходження наркотичного засобу - метадону.
Захисник в апеляційній скарзі зазначає, що відносно його підзахисної незаконно застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки органом досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. Також слідчим суддею не було враховано, що ОСОБА_5 має реєстрацію та постійне місце проживання в м. Києві, та мешкає разом з батьками.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу і заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, пояснення захисника та підозрюваної, кожен з яких підтримав апеляційну скаргу захисника та заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг і доповнення до апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Дніпровським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 17 січня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000576, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
16 січня 2019 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичного засобу, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КПК України.
17 січня 2019 року слідчий СВ Дніпровського управління поліції ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначенням застави у розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 січня 2019 року вказане клопотання слідчого було задоволено та застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 14 березня 2019 року, із одночасним визначенням застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 74 120 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою і підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була допитана підозрювана, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, та дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, колегією суддів з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених ст. 177 КПК України.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови)

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні слідчим, так і в судовому засіданні прокурором доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, що підтверджуються матеріалами судового провадження, які були оцінені слідчим суддею в межах КПК України наданих на даній стадії кримінального провадження, а тому доводи сторони захисту з цього приводу є безпідставними.

З огляду на викладене та враховуючи всі обставини у їх сукупності, підстав для застосування відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у тому числі у вигляді домашнього арешту в певний період доби, колегією суддів не встановлено.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Даних, які б унеможливлювали перебування ОСОБА_5 під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Доводи захисника про те, що слідчим суддею не було враховано те, що підозрювана має реєстрацію та постійне місце проживання в місті Києві, та мешкає разом з батьками, є надуманими, та спростовуються матеріалами провадження, зокрема оскаржуваною ухвалою зі змісту якої убачається, що вказані обставини були відомі слідчому судді та враховані ним при прийнятті рішення.

Судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Слідчий суддя, також відповідно до вимог ст. 182 КПК України, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора визначив розмір застави, що належним чином забезпечить виконання підозрюваною ОСОБА_5 покладених на неї обов`язків у випадку внесення застави, з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваної, інших даних про її особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. З таким твердженням слідчого судді погоджується і колегія суддів. При цьому, слід зазначити, що обсяг наркотичних засобів, збут яких здійснювала ОСОБА_5 , та роль останньої у кримінальному правопорушенні, не є достатніми підставами для визначення застави у розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який у даному випадку буде завідомо непомірним для підозрюваної.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких прокурор і захисник просять скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , даних про її особу, обрав запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 січня 2019 року, якоюзадоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , та застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 14 березня 2019 року, із одночасним визначенням застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 74 120 грн., - залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/1081/2019 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1