ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/5463/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/661/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення.
В обґрунтування прийнятого рішення суд вказав на те, що на даний час засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого повного виправлення оскільки засуджений фактично не приймає активної участі у роботі самодіяльних організацій, має значний термін невідбутого покарання, призначеного судом, а також те, що він хоча і не мав стягнення, отримав лише одне заохочення, та фактично отримане не за активну поведінку, а за відсутність порушень, крім того, 05.08.2018 р. комісією установи розглядалось питання про можливість застосування до ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України, у представленні відповідних матеріалів йому було відмовлено, так як засуджений не стає на шлях виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу, його клопотання задовольнити.
Зазначає, що на момент розгляду клопотання він відбув більше ніж 2/3 строку покарання, працевлаштований різноробом, добре ставиться до праці, не конфліктний у взаємовідносинах з іншими, за час відбування покарання має одне заохочення, стягнень не має, своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
Відповідно до ч.2 ст.67 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
У роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові пленуму Верховного суду України «Про умовнодо-строкове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних встановлено наступне:
З характеристики засудженого вбачається, що в Холодногірській виправній колонії № 18 працевлаштований різноробом, до праці ставиться зухвало, характеризується посередньо.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Приймає участь у програмі диференційного виховного впливу «Духовне відродження», до якої ставиться зухвало, має 1 заохочення, стягнень не має, зв`язок з рідними підтримує. Не завжди сумлінно виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.
Дослідженням відомостей про особу засудженого ОСОБА_7 встановлено, що за час відбування покарання має 1 заохочення, стягнень не має, працевлаштований, відбув більш ніж 2/3 призначеного строку покарання.
Судом першої інстанції також взято до уваги та належно оцінена така обставина, що 05.08.2018 р. комісією установи розглядалось питання про можливість застосування до ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України, у представленні відповідних матеріалів було відмовлено, оскільки засуджений не довів своє виправлення не стає на шлях виправлення (протокол № 33).
Крім того, раніше, 20.09.2017 року на комісії ХВК № 18 розглядалось питання щодо застосування ст. 82 КК України. Згідно висновку комісії установи засудженому відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, оскільки засуджений не став на шлях виправлення (протокол №37).
Також матеріали особової справи містять дані щодо неодноразової відмови у застосування до ОСОБА_7 заходів заохочення.
Враховуючи, що засуджений фактично не приймає активної участі у роботі самодіяльних організацій, має значний термін невідбутого покарання, призначеного судом, , а також те, що він хоча і не мав стягнення, отримав лише 1 заохочення, фактично отримане не за активну поведінку, що свідчить про його виправлення, а за відсутність порушень, висновок суду про те що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого повного виправлення є правильним.
Отже викладені в оскарженій ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними, оскільки вони ґрунтуються на аналізі даних про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не лише за час, що безпосередньо передував розгляду питання про застосування умовно-досторокового звільнення.
Зважаючи на усі вказані обставини в їх сукупності, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -