Провадження № 1-в/761/301/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

при секретарі ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від подальшого відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році»,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від подальшого відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», яке останній обгрунтовує тим, що має на утриманні неповнолітню дитину.

Перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи клопотання, заслухавши висновок прокурора, яка заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_4 засуджено за тяжкий злочин і на нього не розповсюджується дія вказаного Закону в частині звільнення особи з підстав насвності у останнього неповнолітньої дитини, окрім іншого ОСОБА_4 не відбув частину призначеного судом покарання, суд приходить до наступного висновку.

Так, вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року ОСОБА_4 було засуджено за ч.1 ст.121 КК України на 5 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 14.03.2017 р. вищезазначений вирок суду було залигено без змін.

При цьому засуджений ОСОБА_4 клопоче перед судом про його звільнення від подальшого відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», що обгрунтовує тим, що має на утриманні неповнолітню дитину

Так, відповідно до п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільняються від відбування покарання особи, визнанні винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

При цьому, виходячи з того, що ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 121 КК України, який є умисним тяжким злочином, а тому дія вказаної вище статті Закону до нього не може бути застосована

Окрім іншого, згідно ч.4 вищезазначеного Закону, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, зазначені у статті 1 цього Закону, що засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Досліджуючи матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_4 визнаний судом винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 121 КК України, яке статтею 12 КК України віднесено до тяжких умисних злочинів, в той же час насьогодні не відбув половини призначеного строку покарання у виді позбавлення волі, а тому на нього насьогодні не поширюється дія статті 4 Закону України «Про амністію у 2016 році».

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 86 КК України, ст. 537, 539 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від подальшого відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена прокурором або засудженим протягом семи днів з моменту її проголошення до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Києва.

Суддя ОСОБА_1