УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2018 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури про арешт майна, внесене по кримінальному провадженні за №0004770 від 15.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого 356 КК України, -

встановив:
Слідчий звернувся до суду з указаним клопотанням де зазначено, що ОСОБА_4 04.10.2018 року придбав приміщення прохідної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу №1600 від 04.10.2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №140302522 від 04.10.2018 року.

Однак, ОСОБА_4 фактично не може розпоряджатися належним йому на праві власності приміщенням прохідної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки у даному приміщенні перебуває ФОП ОСОБА_6 .

Допитаний у якості свідка з даного приводу ОСОБА_6 відмовився надавати показання, мотивуючи це тим, що буде свідчити тільки у залі суду. Від надання документів, що підтверджують право перебування у приміщенні прохідної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 , відмовився.
Також, в матеріалах кримінального провадження містяться відео, що містить погрози ОСОБА_6 із змістом спалення прохідної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 , та самого себе.
Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до п. 1 ч.1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, на сьогоднішній день виникла реальна загроза, що до закінчення досудового розслідування кримінального провадження, буде відчужено прохідну автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , внаслідок чого буде втрачено належне останньому на праві власності нерухоме майно і відновити права ОСОБА_7 уже буде не можливо, а тому необхідно вирішити питання накладення арешту на об`єкт нерухомості по АДРЕСА_1 із забороною права користування вказаним приміщенням прохідної гр. ОСОБА_6 .

У судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України - арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України. речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України - слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст.170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вищезазначеного майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання задовольнити.

Накласти на час здійснення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0004770, арешт на об`єкт нерухомості розміром 12,4 кв.м. із забороною права користування вказаним об`єктом гр. ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 .

Заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно в т. ч. нотаріусам, які здійснюють повноваження в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, спрямованих на офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в тому числі, але не виключно: здійснення державної реєстрації прав - відкриття та закриття розділів Державного реєстру речових прав в разі об`єднання, поділу, виділу, перетворення, знищення об`єктів нерухомого майна тощо; внесення змін до записів Державного реєстру прав; скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав, відносно об`єкта нерухомості розміром 12,4 кв.м. по АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1