Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/324/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеля2ційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, в режимі відео конференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 квітня 2019 року, якою стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградська область, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 20.03.2007 Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;
- 04.04.2017 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.185, ч.1 ст.187, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- 20.09.2017 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 13.12.2017 вважати засудженим за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70, ч.2 ст.190, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;
- 25.06.2018 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців,
відмовлено в задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_8 від покарання за хворобою,

В С Т А Н О В И Л А:

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням, в порядку ч.2 ст. 84 КК України про звільнення ОСОБА_8 від покарання за хворобою.
Клопотання обґрунтовує тим, що його підзахисний перебуває на диспансерному обліку в медичній частині №6 Філії ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» в Кіровоградській області, оскільки хворіє на ВІЛ - інфекцію IV клінічної стадії (діагноз В 20.7), великі залишкові зміни після перенесеного туберкульозу легень, хронічний вірусний гепатит «С», що заважає йому відбувати покарання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 квітня 2019 року відмовлено адвокату ОСОБА_7 в задоволенні зазначеного клопотання.

Своє рішення районний суд мотивував тим, що визначальним для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку з хворобою є нормативно визначена тяжка хвороба, що перешкоджає відбуванню покарання. Однак, дані що наявні захворювання ОСОБА_8 перешкоджають його відбуванню покарання в матеріалах клопотання та в матеріалах особової справи відсутні.
Під час судового розгляду не здобуті дані, що ОСОБА_8 має захворювання, що може бути передумовою для звільнення від відбування покарання на підставі положень Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я №1348/5/572 від 15.08.2014. Вважає, що підстави для задоволення клопотання захисника - відсутні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання у зв`язку з наявним тяжким захворюванням, яке перешкоджає подальшому відбуванню покаранню.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що згідно з результатів СD-4 лімфоцитів ОСОБА_8 : від 27.12.2016 року - 97 кл/ мкл.;від 17.05.2017 року -96 кл/мкл;Від 11.04.2018 року- 79 кл/мкл; від 12.06.2018 року -63 кл/мкл; від 30.08.2018 року-52 кл/мкл.

Вірусне навантаження від 14.02.2018 року та 10.07.2018 року менше 40 РНК копій.

Відповідно до п.п. 1 (п.2) Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання є Інфекція вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ/СНІД) 4 клінічна стадій (абсолютна кількість результатів СD-4 менше 400 кл/ мкл).

На момент звернення з клопотанням стан здоров`я його підзахисного з кожним днем погіршується.

Також захисник посилається на практику ЄСПЛ відповідно до якої несвоєчасне діагностування захворювань та ненадання йому швидкої і комплексної медичної допомоги становило нелюдське та таке, що принижує гідність провадження, а тому вважає, що має місце порушення ст. 3 Конвенції.
На думку захисту, ОСОБА_7 продовжує відбувати покарання з діагнозом, який входить до Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити,думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень ч.2 ст.84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8, факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.
Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в переліку захворювань.

Із матеріалів клопотання про звільнення від покарання за хворобою вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.06.2018 за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

Згідно медичної довідки медичної частини № 6 філії «ЦОЗ ДКВС України» в Кіровоградській області ОСОБА_8 має захворювання В20 ІV стадія, хронічний вірусний гепатит «С», туберкульоз легень.

В судовому засіданні суду першої інстанції лікар при ДУ «Установа виконання покарань №14» показав, що засуджений хворіє вищевказаними захворюваннями тривалий час, його стан потребує постійного лікування у зв`язку з невиліковністю хвороби. Згідно висновку філії ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» в Херсонській області Дар`ївської багатопрофільної лікарні №10 ОСОБА_8 відмовлено в застосуванні вимог ст. 84 КК України.

В судовому засіданні апеляційного суду лікар-інфекціоніст СІЗО № 14 ОСОБА_9 , який за сумісництвом є лікарем Центру профілактики СНІДУ Кіровоградської області зазначив, що на даний час ОСОБА_8 , який відбуває покарання надається належна антиретровірусна терапія. В установі в достатній кількості маються ліки для проведення АРВ терапії та призначення декількох схем лікування.
Також, ОСОБА_8 за направленням лікарів медчастини установи відбування покарань м. КУропивницького направлявся до спеціалізованої установи - ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» в Херсонській області Дар`ївської багатопрофільної лікарні №10, яка спеціалізується на лікуванні хворих на СНІД. Згідно висновку лікарів даної установи у ОСОБА_8 не виявлено захворювань, які є підставою для подання в суд матеріалів про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що з виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №21 від 13.02.2019 на засудженого ОСОБА_8 вбачається, що за результатами проведених досліджень та даних огляду, у ОСОБА_8 не виявлено захворювань визначених Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, затвердженої Наказом Міністерством юстиції України та Міністерством охорони здоров`я №1348/5/572 від 15.08.2014 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі (із внесеними змінами), оскільки виявлені хвороби у засудженого ОСОБА_8 не перешкоджають відбуванню покарання.
Засудженому призначено курс лікування строком на 2 місяці, та видано відповідні медичні препарати.

Крім того, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку з хворобою необхідно наявність нормативно визначеної тяжкої хвороби, що перешкоджає відбуванню покарання.
Проте, будь-які дані, що наявні захворювання ОСОБА_8 перешкоджають його відбуванню покарання в матеріалах клопотання та в матеріалах особової справи відсутні.
Під час судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанції не здобуто даних, що ОСОБА_8 має захворювання, що можуть бути передумовою для звільнення йоговід відбування покарання на підставі положень Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я №1348/5/572 від 15.08.2014.

Враховуючи стан здоров`я засудженого, те, що він захворів на хвороби, зазначені у висновку ЛКК, фактично до засудження, а факт їх наявності сам по собі не тягне обов`язкового звільнення ОСОБА_8 від відбуття покарання на підставі ст.84 КК України.

Сам факт захворювання засудженого на тяжку хворобу не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.
Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.

З урахуванням даних про особу засудженого, який раніше судимий, на шлях виправлення не став та знову вчинив новий злочин, тяжкості вчинених злочинів, суспільної небезпечності засудженого, значної частини невідбутого строку призначеного покарання, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав звільнення від відбування покарання за хворобою ОСОБА_8 .
Більш того необхідно зазначити про те, що ОСОБА_8 з 2000 року має судимості, що в свою чергу свідчить про його не бажання соціально адаптуватися у суспільстві та законним шляхом заробляти на життя.
А тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не має.
Твердження апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 з не отримує належного та якісного лікування в умовах відбування покарання являються є необґрунтованими та спростовуються поясненнями лікарів та виписками з медичної картки.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді подання судом першої інстанції в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу засудженого належить залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 квітня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання за хворобою, залишити без змін.
Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4