Справа № 206/6020/18
Провадження № 1-кс/206/1125/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2018 р. слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001219 від 08 вересня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,
представника Дніпровської міської ради ОСОБА_6 ,
власника майна
(особи, яка звернулась з вказаним клопотанням) ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2018 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про скасування арешту майна звернувся ОСОБА_3 , в якому просить скасувати арешт квартири за адресою АДРЕСА_1 , накладений на підставі ухвали слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2017 року у кримінальному провадженні № 0001219.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 є законним власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , яку він придбав згідно договору купівлі продажу. Проте, з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно майна ОСОБА_3 , на яке накладено арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом вчинення злочину, підлягає конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Окрім цього матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні арешту майна ОСОБА_3 . У вищевказаному кримінальному провадженні він не є підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не є особою, щодо якої здійснюється провадження та щодо якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна. Потреби у застосуванні арешту не було та не має, потерпілих по кримінальному провадженні не існує, арешт накладено необґрунтовано, чим порушуються права його власника як власника.
Заявник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримали.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, вказав, що внесення відомостей до ЄДРД по кримінальному провадженню № 0001219 є вмотивованим, арешт накладено обґрунтовано, на сьогодні потреба в арешті не відпала, досудове розслідування кримінального провадження триває.
Слідчий у судовому засіданні підтримав думку прокурора, стверджував, що факт здійснення шахрайських дій відносно майна дійсно присутній, а тому потреба у накладенні арешту не відпала.
Представник Дніпровської міської ради в судовому засіданні пояснив, що квартира АДРЕСА_2 знаходилась у комунальній власності. Розпорядження керівника органу приватизації та свідоцтва про право власності на зазначену квартиру не видавалось, а тому купівля продаж квартири здійснювалась незаконно. Також Дніпровську міську раду в рамках зазначеного кримінального провадження було визнано потерпілим, а тому вони заперечують проти задоволення клопотання про скасування арешту, накладеного на цю квартиру.
Вислухавши заявника та його представника, прокурора та слідчого, дослідивши подану заяву та додані до неї матеріали в їх сукупності, а також оглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, вважаю необхідним відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту майна з огляду на наступне.
Ухвалою слідчого судді від 12 вересня 2017 року за клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 .
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що відповідає п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
В той же час, чинним законодавством передбачено порядок скасування такого забезпечення кримінального провадження як арешт, що відповідає ст. 174 КПК України.
Так, положення ч.ч. 1, 2 статті 174 КПК України, передбачає, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Так, згідно витягу з ЄРДР 08 вересня 2017 року були внесені відомості за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 190 та ч. 4 ст. 358 КК України, згідно яких невстановлені особи займаються перереєстрацією об`єктів нерухомості шляхом шахрайства використовуючи при цьому підроблені документи.
З протоколу допиту ОСОБА_8 від 11 грудня 2017 року вбачається, що вона після смерті батька успадкувала квартиру за адресою АДРЕСА_1 . З травня 2016 року вона вирішила продати квартиру через борги за комунальні послуги та придбати інше житло. Після чого її подруга порадила їй чоловіка, ім`я якого вона відмовляється повідомляти, який займається купівлею продажем квартир. Вона ніяких документів на квартиру йому не передавала. В липні 2017 року цей чоловік привів у квартиру покупця, який вирішив придбати її квартиру, при цьому попередньо погасив її борги. В 2016 році на її квартиру було накладено арешт за борги, а чи знімався арешт вона не знає.
Також в матеріалах досудового розслідування міститься відповідь департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради № 1/9-1586 від 11.09.2017, згідно якого в електронні базі департаменту відсутня інформація щодо передачі у власність громадянам квартири АДРЕСА_2 .
Крім того, досліджуючи у судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001219 встановлено, що постановою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 було вирішено відібрати зразки почерку та підпису у ОСОБА_3 для проведення судових експертиз, оскільки при оформленні та переоформленні документів на квартиру АДРЕСА_2 підписувались заяви, договори, довіреності, згоди та інші документи, достовірність яких викликає сумніви. Проте, ОСОБА_3 відмовився надавати експериментальні зразки підписів та почерку, про що свідчить протокол від 22 лютого 2018 року, що є однією і з причин неможливості закінчити слідчому досудове розслідування по даному кримінальному провадженню.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2017 при накладенні арешту слідчий суддя встановив, що накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 унеможливить подальший продаж квартири та забезпечить збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба.
При постановленні ухвали про накладення арешту слідчим суддею враховано правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання, слідчим суддею також враховується те, що ОСОБА_3 з його слів не зареєстрований в цій квартирі, не бажає в ній проживати, а сам по собі арешт квартири не обмежує останнього у користуванні та проживанні в ній.
Доводи ОСОБА_3 про незаконність арешту майна та відсутність підстав для його застосування можуть бути предметом розгляду в апеляційній інстанції відповідно до вимог ст.. 309 КПК України, однак останній правом апеляційного оскарження ухвали слідчого судді від 12.09.2017 року про накладення арешту не скористався, а тому доводи заявника про незаконне втручання з боку органів державної влади у його житло не можуть розглядатися в контексті порушення ст.. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на те, що виключною підставою для скасування арешту майна є доведеність про те, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано, а заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби у застосуванні такого заходу в контексті ч. 1 ст. 174 КПК України, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання.
Керуючись ст. 174 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001219 від 08 вересня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвала, відповідно до ст. 309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1