УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" квітня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001983 від 09 червня 2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зі слів працює без офіційного працевлаштування у охоронній фірмі «Кедр» експедитором в м.Запоріжжя, що має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого 1) 26.11.2007 Шевченківським р/с м.Запоріжжя за ст.185 ч.3 КК України до 5 років п/в, ст.75 КК України 3 роки; 2) 09.10.2012 Дзержинським р/с м.Харкова за ст.185 ч.5; ст.15 ч.3, ст.185 ч.5; ст.70, ст.71 КК України до 10 років 3 місяців п/в, звільнений 19.01.2016 по відбуттю строку покарання, який реєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Харкова, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зі слів працює без офіційного працевлаштування на ТЦ «Барабашова» в м.Харкові грузчиком, раніше судимого: 1) 17.02.2004 Дзержинським р/с м.Харкова за ст.186 ч.2 КК України до 4 років п/в, 2) 23.06.2011 Жовтневим р/с м.Харкова за ст.186 ч.2 КК України до 4 років 6 міс п/в, ст.75 КК України 2 роки; 3) 07.05.2013 Комінтернівським р/с м.Харкова за ст.345 ч.2, 71 КК України до 5 років п/в; 4) 24.02.2014 Харківським р/с Харківської області за ст.391, 71 ч.1 КК України до 1 року 9 місяців п/в, звільнений 24.11.2015 по відбуттю строку покарання; який реєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла заява ОСОБА_6 , відповідно до якої просить суд уточнити вирок в частині повернення їй, як власнику, автомобіля ВАЗ 21124, д.н. НОМЕР_1 , як речового доказу.
Прокурор проти задоволення заяви ОСОБА_6 щодо уточнення вироку в частині повернення транспортного засобу, не заперечував.
ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, відповідно до поданої до суду заяви, заяву підтримала та просила задовольнити, розгляд справи просила проводити без її участі.
Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Суд, вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність її задоволення, виходячи з наступного.
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2017 року засуджено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
В абз. 9 резолютивної частини вироку зазначено про те, що зняти арешт з автомобіля ВАЗ 21124, д.н. НОМЕР_1 , та після набрання цим вироком законної сили - видати власнику ОСОБА_6 .
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29.11.2018 року вирок Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2017 року залишено без змін.
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії ухвали Київського районного суду м. Харкова від 14.06.2017 р., справа № 640/8924/17, накладено арешт на автомобіля ВАЗ 21124, д.н. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 /а.с. 126-127/.
В мотивувальній частині вказаної ухвали суду зазначено про те, що згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні. Таким чином, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст.170 КПК України, оскільки належне ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 майно є речовим доказом та має значення для забезпечення кримінального провадження, а тому клопотання підлягає задоволенню. Втім, за кваліфікації кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України, доцільність арешту свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_6 не доведена.
З викладеного вбачається, що арешт, накладений на належний ОСОБА_6 автомобіль ВАЗ 21124, д.н. НОМЕР_1 , було накладено саме як на речовий доказ по кримінальному провадженню.
Пунктом 14 ч. 1 ст. 537 КПК України закріплено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 14 частини першої статті 537 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність уточнення вироку в частині зняття арешту з автомобіля ВАЗ 21124, д.н. НОМЕР_1 , власника ОСОБА_6 саме як з речового доказу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 372, 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_6 - задовольнити.
Викласти абзац 9 резолютивної частини вироку Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2017 року в наступній редакції: "Зняти арешт з речового доказу - автомобіля ВАЗ 21124, д.н. НОМЕР_1 , та після набрання цим вироком законної сили - видати власнику ОСОБА_6 ".
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1