У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000725,

за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 липня 2018 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

- обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

потерпілий ОСОБА_7

обвинувачена ОСОБА_5

захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 липня 2018 року ОСОБА_5 засуджена за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Визначено строк покарання обчислювати з 09.07.2017 р., зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 20.02.2018 р. до 09.07.2018 р.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави в особі Міської лікарні швидкої медичної допомоги 10 065 грн 49 коп.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачена ОСОБА_5 просить вирок змінити та призначити їй покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачена ОСОБА_5 зазначає, що у неї з батьком виник конфлікт, у ході якого він бив її руками по голові. Вона є хворою людиною та перебуває на обліку у лікарні, є інвалідом 3 групи. Стверджує, що вона захищалася від батька та махнула в його сторону ножем та випадково поранила батька у живіт. Чому її батько надавав у суді інші показання, пояснити не може.

Зазначає, що вона раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності та є хворою людиною, у зв`язку із чим є підстави для застосування ст. 75 КК України та звільнення її від покарання з випробуванням.

Крім того, зазначає про те, що не була присутня під час оголошення вироку у залі судових засідань та вирок вона отримала поштою у слідчому ізоляторі. Таким чином, суд їй не роз`яснив право на ознайомлення з журналом судового засідання, на подання апеляційної скарги та інші передбачені законом права.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_5 , 20.02.2018 р. близько 01.00 год., знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту, умисно нанесла один удар в область живота праворуч ОСОБА_7 , заподіявши тілесні ушкодження у вигляді рани в пупковій області з раньовим каналом, що проникає до черевної порожнини з пошкодженням брижі тонкої кишки і внутрішньочеревною кровотечею, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

ОСОБА_5 визнана винною в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння. Її дії кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без змін, пояснення потерпілого, який просив задовольнити апеляційну скаргу та вважав призначене обвинуваченій покарання занадто суворим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені дослідженими судом доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку.

Доводи обвинуваченої про те, що вона нанесла удар потерпілому випадково, захищаючись, є неспроможними. У матеріалах кримінального провадження відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_7 здійснював напад на обвинувачену, а остання діяла у стані необхідної оборони.

Надані у судовому засіданні показання ОСОБА_5 спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що обвинувачена проживала разом з ним, вимагала у нього гроші на спиртне. Коли він відкрив двері у кімнату, вона його вдарила ножем в живіт. Пояснив, що при цьому він її не бив.

Отже, кваліфікація дій обвинуваченої за ч.1 ст. 121 КК України є вірною, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вирок у відношенні ОСОБА_5 оголошувався судом без її участі. Разом із тим, негайно після проголошення вироку суд першої інстанції надіслав обвинуваченій його копію, в якому було роз`яснено порядок та строки апеляційного оскарження вироку, цю копію ОСОБА_5 отримала 12.07.2018 р., при цьому своєчасно склала та подала апеляційну скаргу на вирок.

У зв`язку із чим апеляційний суд приходить до висновку, що право обвинуваченої на ознайомлення зі змістом вироку, порядком і строком його оскарження, не було порушено. Апеляційний суд зазначає, що не роз`яснення обвинуваченій права ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження не є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону та не тягне за собою зміну або скасування вироку.

При цьому під час апеляційного розгляду обвинувачена не вказувала на необхідність ознайомитися із журналом судового засідання та подати на нього письмові зауваження, будь-яких перешкод у цьому не мала.

Що стосується призначеного покарання, апеляційний суд приходить до висновку, що призначене ОСОБА_5 покарання є занадто суворим, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно вимогам ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Враховуючи вищевказані вимоги закону, апеляційний суд приходить до наступного.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості злочину, який є тяжким злочином. Також суд послався на дані про особу винної, яка не судима, є інвалідом 3 групи, страждає на психічний розлад, зловживає алкоголем, характеризується негативно.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлені.

Проте, під час апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_5 визнала вину, висловила щире каяття та просила пробачення у потерпілого. Окрім того, ОСОБА_5 є інвалідом 3 групи та має тяжке захворювання з дитинства. Зазначені декілька обставин є такими, що помякшують покарання ОСОБА_5 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Окрім того, під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що пробачив ОСОБА_5 та вважав, що призначене їй покарання є занадто суворим. Пояснив, що його дружина померла, і він мешкає разом з донькою, яка має з дитинства тяжку хворобу та потребує періодичного лікування. Пояснив, що взмозі контролювати поведінку доньки.

Таким чином, з огляду на дані про особу обвинуваченої, яка має тяжке захворювання, наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, враховуючи позицію потерпілого, який просив пом`якшити призначене ОСОБА_5 покарання, апеляційний суд вважає за можливе пом`якшити ОСОБА_5 призначене покарання за ч.1 ст. 121 КК України із застосуванням вимог ч.1 ст. 69 КК України, тобто призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст. 121 КК України.

Суд вважає, що таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

Разом із тим, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, який є тяжким, та його тяжкі наслідки, апеляційний суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання є неможливим. Тому підстав для звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, про що просить апелянт, немає.

З огляду на наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 409, 424, 425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 липня 2018 року у відношенні ОСОБА_5 змінити в частині призначеного покарання та за ч.1 ст. 121 КК України пом`якшити покарання із застосуванням ст. 69 КК України до 2 років позбавлення.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3