Справа № 502/334/19
Провадження № 1-кп/515/972/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

14 травня 2019 р. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої особи ОСОБА_4

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000418 від 09.08.2018 р., за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.

Кілія Одеської області, українця, громадянина України, уч-

ня 11-го класу Кілійської ЗЗСО І-Ш ступенів № 4 - гімназія, призовника, не одруженого, не судимого, зареєстрованого

та проживаючого у АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

08 серпня 2018 року приблизно о 03 год. 30 хв. год. ОСОБА_5 , знаходячись біля магазину АТБ, розташованого по вул.Гагаріна, 98-а у м.Кілія Одеської області, побачив біля вхідних дверей в магазин урну для сміття синього кольору марки «Мадрид», після чого у нього виник раптовий намір на скоєння умисного викрадення майна з корисливих мотивів. Далі, ОСОБА_5 , переконав- шись, що його дії не будуть помічені, взяв вищевказану урну для сміття у руки та пішов в неуста- новленому напрямку, розпорядившись нею на власний розсуд, заподіявши ТОВ «АТБМаркет» матеріальний збиток у розмірі 480 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у вчиненні зазначеного кримі- нального правопорушення і детально розповів про обставини заподіяного.

Обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорювались, тому судом, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, було визнано недоцільним дослідження доказів показів представника потерпілого, свідків, дослідження у повному обсязі письмових доказів, проти чого не заперечували учасники судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 погодився з тим, щоб судовий розгляд було обмежено його до- питом та дослідженням матеріалів, що стосуються його особистості. Йому було роз`яснено, що в цьому випадку він позбавляється права оскаржити в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

Дії ОСОБА_5 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 в судовому засіданні заявив клопотання, в якому просив відповідно до ст.105 КК України звільнити обвинуваченого від покарання та застосувати щодо ОСОБА_5 заходи виховного характеру, передавши його під нагляд батьків, а саме батька ОСОБА_6

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 , батько обвинуваченого, у судовому засі- данні зазначив, що він посилить контроль над поведінкою сина, останній весь час перебуватиме під його наглядом.

Прокурор не заперечував проти звільнення обвинуваченого від покарання на підставі ст.105 КК України.

Представник потерпілої юридичної особи ТОВ «АТБ-маркет» у судове засідання не з`явився.

Заслухавши прокурора, неповнолітнього обвинуваченого, його захисника та законного пред- ставника, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

При вирішенні питання про призначення покарання суд приймає до уваги характер та ступі- нь тяжкості вчиненого обвинуваченим, дані про особу обвинуваченого та всі обставини справи.

ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував заподіяну шкоду, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем навчання, злочин вчинив до досягнення повноліття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Також суд враховує досудову доповідь стосовно обвинуваченого, підготовлену Кілійським районним відділом філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області, відповідно до якої, даний орган вважає за можливе виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі (а.с.55-59).

Відповідно до ч.1 ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або се- редньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не по- требує застосування покарання.

Згідно п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 5 «Про прак- тику застосування судами України законодавства про злочини неповнолітніх», вирішуючи питан- ня про звільнення неповнолітніх від кримінальної відповідальності із застосуванням до них при- мусових заходів виховного характеру, суди мають виходити з вимог ст.ст.97 і 105 КК, ст.ст.9 і 447 КПК, а також враховувати відповідні роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які містя- ться в його постанові від 31.05.2002 р. N 6 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру».

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться в постанові від 05.05.2006 р. № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів ви- ховного характеру», передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п.3 ч. 2 ст.105 КК України) допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити по- зитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Питання про пере- дачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з ура- хуванням даних, що їх характеризують. Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати та- ку згоду.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 вчинив злочин, який підпа- дає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у віці 17 ро- ків, а отже відносно нього може бути застосовано примусовий захід виховного характеру, передба- чений п.3 ч.2 ст.105 КК України, а саме передача неповнолітнього під нагляд батьків.

Згідно ч.3 ст.88 КК України, особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, злочинність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368371, 373, 374. 484 КПК України, ст.105 КК Ук- раїни, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, пе- редбаченого ч.1 ст.185 КК України.

На підставі ч.1 ст.105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_5 від покарання.

Згідно п.3 ч.2 ст.105 КК України, застосувати відносно ОСОБА_5 примусо- вий захід виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд батька ОСОБА_6 - ча до його повноліття.

Речовий доказ у справі сміттєву урну марки «Мадрид» (а.с.72,73) залишити ТОВ «АТБ Маркет».

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1