Справа № 550/1255/18
Провадження №1-кп/550/162/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року
Чутівський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
обвинуваченої - ОСОБА_5 ,
адвоката - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чутове кримінальне провадження № 0000321 від 13.09.2018 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Скороходове (стара назва Артемівка) Чутівського району Полтавської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, не заміжньої, не працюючої, з неповною середньою освітою, особи з інвалідністю 3 групи, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимої, -
в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, -

у с т а н о в и в:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 13.09.2018 близько 14:10 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у приміщенні кабінету № 11 опорного закладу Скороходівська загальноосвітня школа I-III ступенів, який розташований по вул. Миру, 22 в смт. Скороходове Чутівського району Полтавської області, діючи з прямим умислом, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, нанесла ОСОБА_4 удар кулаком в ділянку грудей, після чого штовхнула в бік квітника, в результаті чого потерпіла впала на підлогу. Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_5 , намотавши волосся ОСОБА_4 на свої руки, декілька разів ударила її головою об підлогу. Потім ОСОБА_5 , піднявши з підлоги ОСОБА_4 та тримаючи за волосся , почала тягнути останню до стіни, і в цей час нанесла їй ще кілька ударів по голові. Підвівши ОСОБА_4 до стіни, ОСОБА_5 , продовжуючи тримати останню за волосся, вдарила її головою та тілом об стіну та нанесла ще одного удару лобом в ділянку обличчя останньої. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_4 , згідно висновку експерта № 987 від 04.10.2018 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, багаточисельних синців голови, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, які могли утворитись не менш ніж від 15-ти кратної дії тупих обмежених предметів, якими могли бути пальці рук, стиснуті в кулак, нога людини у взутті, або інші предмети з подібними характеристиками, можливо в строк та при обставинах, вказаних вище і кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Зазначеними діями ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнала повністю і повідомила суду, що 13.09.2018 в обід прийшла в Скороходівську школу для бесіди із вчителем в зв`язку із тим, що її сина ображали у школі. Під час розмови із ОСОБА_4 вона розсердилась на те, що вчитель підвищила тон, і в подальшому обвинувачена штовхнула її в бік квітника, від чого потерпіла впала на підлогу. ОСОБА_5 намотала волосся ОСОБА_4 на свої руки та декілька разів вдарила її головою об підлогу. Потім ОСОБА_5 підняла вчителя з підлоги та тримаючи за волосся тягнула останню до стіни, вдарила її декілька разів об стіну та нанесла один удар лобом в ділянку обличчя.
Всебічно вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні вказаного вище злочину, виходячи з наступного.
Потерпіла ОСОБА_4 суду повідомила, що 13.09.2018 близько 14.00 год мати учня 5-А класу ОСОБА_7 , зайшла до класу, кричала, висловлювалась нецензурною лайкою та несподівано штовхнула її руками в груди, від чого вчитель впала на підлогу. ОСОБА_5 почала бити її ногами по тулубу, а потім намотала волосся на руку, потягла її по класу і сильно штовхнула, від чого вона вдарилась об стіну. Після чого, ОСОБА_5 не випускаючи волосся з рук, нанесла знову удар головою в голову вчителя. ОСОБА_5 була в нетверезому стані та дуже розлючена.
Свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що 13.09.2018 вдень йшла по коридору школи та почула крики з кабінету № 11. Коли вона зайшла до класу, побачила, що ОСОБА_4 сиділа на підлозі в класі, а ОСОБА_5 тримала вчителя за волосся та била ногами по тулубу. Потім почала тягнути ОСОБА_9 за волосся через увесь клас до стіни. Наприкінці бійки ОСОБА_5 нанесла удар головою в голову вчителя. ОСОБА_5 була п`яна.
Свідок ОСОБА_10 повідомила суду, що була очевидцем бійки, яка сталась 13.09.2018 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . ОСОБА_5 зайшла до кабінету № 11 і почала конфліктувати із вчителем ОСОБА_4 . Обвинувачена стала несподівано неодноразово наносити удари вчителю. Перший удар був нанесений по тулубу, від чого ОСОБА_4 впала. ОСОБА_5 схопила вчителя за волосся і завдала ще декілька ударів руками в обличчя, після чого потягла потерпілу, тримаючи за волосся, по класу. Під час бійки ОСОБА_5 наносила удари ОСОБА_4 руками і ногами. Останній удар був нанесений вчителю в голову, від чого вона втратила свідомість. ОСОБА_5 була в нетверезому стані.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомила, що 13.09.2018 близько 14.00 в коридорі школи побачила медсестру ОСОБА_12 , яка повідомила, що побили вчителя та просила викликати швидку медичну допомогу. Коли вона зайшла до кабінету № 11, то побачила, що вчитель ОСОБА_4 була в шоковому стані, скаржилась на болі в шиї та запаморочення і просила не залишати її одну в класі. ОСОБА_11 викликала швидку медичну допомогу та поліцію.
Свідок ОСОБА_12 повідомила, що 13.09.2018 була на своєму робочому місці в Скороходівській школі, де вона працює медичною сестрою. Близько 14.00 вона почула галас на другому поверсі школи. Вона вийшла із кабінету і зрозуміла, що галас лунає із кабінету № 11. Коли зайшла в кабінет, то побачила, що на підлозі сиділа вчитель ОСОБА_4 , яка перебувала в шоковому стані та скаржилась на головні болі та запаморочення.
Свідок ОСОБА_13 повідомила, що 13.09.2018 після шостого уроку вона вийшла в коридор школи, де почула крики з кабінету № 11. Коли вона зайшла до цього кабінету, то побачила, що вчитель ОСОБА_4 сиділа на підлозі і плакала, а ОСОБА_5 тягнула її за волосся. Вона перехопила руку ОСОБА_5 , чим припинила бійку. Потерпіла була на підлозі і скаржилась на біль в спині і шиї. Коли вона з іншими вчителями намагались підняти ОСОБА_4 , вона втратила свідомість. Медична сестра привела до тями ОСОБА_9 і вони стали чекати швидку допомогу. Вчителя було госпіталізовано. ОСОБА_5 казала вчителям, що їй за це нічого не буде.
Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 повідомили, що 17.10.2018 були запрошені в якості понятих при проведенні слідчого експерименту під час якого ОСОБА_5 розповіла про обставини скоєння злочину, а саме про те, що 13.09.2018 близько 13.40 вона нанесла тілесні ушкодження вчителю ОСОБА_4 в приміщенні школи.
Свідок ОСОБА_16 надала пояснення суду, що 13.09.2018 секретар повідомила їй про напад на вчителя ОСОБА_4 . Коли вона під`їхала до школи, то ОСОБА_5 стояла біля школи, розмовляла по телефону і курила. ОСОБА_16 , як директор школи, виключає будь-яку особисту неприязнь з боку вчителя відносно ОСОБА_5 та її дитини. На цей час вже всій школі було відомо про побиття вчителя, яку забрала швидка допомога до лікарні. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_5 , батьки не пускали дітей до школи, боялись за їх фізичний та емоційний стан. Звертались до неї, як до директора, з проханням бути присутніми на уроках. Практично кожного дня стали виникати конфліктні ситуації між дітьми, тому що вони сказали, що будуть захищати свого вчителя.
Крім показань обвинуваченої, потерпілої та свідків, допитаних у судовому засіданні, винність ОСОБА_5 у вищевказаному злочині також підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, що надані стороною обвинувачення:
- медичним висновком № 188 від 13.09.2018, яким було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 знаходилася в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 143);
- висновком судово-медичної експертизи № 987 від 04.10.2018, згідно якого у ОСОБА_4 встановлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, багаточисельних синців голови, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, які могли утворитись не менш ніж від 15-ти кратної дії тупих обмежених предметів, якими могли бути пальці рук, стиснуті в кулак, нога людини у взутті, або інші предмети з подібними характеристиками, можливо в строк та при обставинах, вказаних вище і кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с.120-122);
- повідомленням Чутівської центральної районної лікарні № 1455 від 03.10.2018 та даними журналу приймального відділення, із яких вбачається, що ОСОБА_4 доставлена 13.09.2018 автомобілем екстреної медичної допомоги до ЦРЛ, оглянута черговим лікарем, який встановив діагноз: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій шийного відділу хребта. Госпіталізована до хірургічного відділення, де перебувала на стаціонарному лікуванні з 13.09.2018 по 21.09.2018 (а.с.123-125);
- протоколом огляду місця події від 14.09.2018 та фототаблицями до нього, яким зафіксовано місце вчинення злочину, а саме приміщення кабінету № 11 Скороходівської ЗОШ (а.с.113-119);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.10.2018 із фототаблицями до нього, за участю обвинуваченої ОСОБА_5 , під час якого ОСОБА_5 на місці вчинення злочину розказала та показала, як 13.09.2018 в приміщенні школи наносила тілесні ушкодження вчителю ОСОБА_4 (а.с. 106-112);
- протоколами одночасного допиту підозрюваної ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 від 22.10.2018, якими підтверджено, що ОСОБА_5 під час бійки наносила тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 ногами (а.с.144-149). Суд не бере до уваги посилання сторони захисту на неузгодженість показань вищевказаних свідків щодо взуття обвинуваченої, оскільки остання в суді не заперечувала фактичних обставин, вказаних в обвинувальному акті.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні вище зазначеного злочину, а її дії кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При обранні ОСОБА_5 виду і міри покарання суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п. 38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16 жовтня 2008 та у п.п. 34, 41 "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 .
Враховуючи зазначене, суд, керуючись ст.ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченій враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
За класифікацією злочинів, передбаченою ч. 2 ст. 125 КК України ОСОБА_5 вчинила злочин невеликої тяжкості.
Суд не вбачає такої обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , як щире каяття, оскільки дана обставина мала б місце лише в разі наявності у обвинуваченої критичної оцінки вчиненого нею злочину, співчуття до потерпілої, прагнення зменшити негативні наслідки протиправної поведінки. Натомість, поведінка ОСОБА_5 , як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, не свідчить про те, що остання щиро шкодує про вчинений нею злочин.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , згідно п. 13 ч.1 ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що вона по місцю проживання характеризується формально посередньо, є особою з інвалідністю 3 групи та має на утриманні двох малолітніх дітей.
Як вбачається із досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 можливе при застосуванні до неї покарання не пов`язаного з обмеженням чи позбавленням волі та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Разом із тим, при призначенні обвинуваченій виду та міри покарання, судом ураховується думка потерпілої ОСОБА_4 , яка наполягала на суворому покаранні для обвинуваченої, відношення ОСОБА_5 до вчиненого та її поведінка під час досудового розслідування і судового розгляду, які на глибоке переконання суду не свідчать про те, що остання щиро шкодує про вчинений нею злочин. Суд також бере до уваги дані про особу обвинуваченої та характер вчиненого ОСОБА_5 діяння, під час якого обвинувачена нанесла багаточисельні тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 , яка працює вчителем та перебувала на робочому місці, що свідчить про зухвалий характер дій обвинуваченої.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді арешту в межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 125 КК України та вважає, що саме даний вид покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
З урахуванням наведених вище обставин, суд вважає, що інша міра покарання, буде недоцільною і не матиме виховного та профілактичного впливу для обвинуваченої ОСОБА_5 . Перешкод для призначення даного виду покарання (арешту) відповідно до змісту вимог ч. 3 ст. 60 КК України на час винесення вироку судом не встановлено.
Суд вважає, що клопотання прокурора про обрання обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під ватою з метою виконання рішення суду не підлягає задоволенню, оскільки ним не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави суду вважати, що обвинувачена ОСОБА_5 може переховуватися від виконання вироку суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Враховуючи те, що у даному кримінальному провадженні обвинувачена в порядку ст.208 КПК України не затримувалась та запобіжний захід у даному провадженні їй не обирався, строк відбуття покарання ОСОБА_5 слід обчислювати з часу звернення вироку до виконання, після набрання вироком законної сили.
Потерпілою ОСОБА_4 до обвинуваченої ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування завданої внаслідок злочину матеріальної шкоди на суму 14349,51 грн. та моральної шкоди на суму 30 000 грн.
Вирішуючи цивільний позов суд зауважує наступне.
Згідно з ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України. Відповідно до цієї правової норми шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Таким чином, єдиною підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає такі елементи, як шкода, протиправність поведінки, причинний зв`язок між ними, а також за виключенням передбачених законом випадків, вина заподіювача шкоди, тобто відшкодуванню підлягає тільки та шкода, яка є об`єктивним наслідком протиправної дії чи бездіяльності.
Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Як встановлено судом, обвинувачена ОСОБА_5 13.09.2018 нанесла потерпілій ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Наявність у потерпілої ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я об`єктивно підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та судового розгляду доказами, зокрема висновком експертизи та довідками з медичних установ.
Матеріальна шкода, завдана потерпілій в зв`язку із лікуванням, на суму 9565,92 грн підтверджується наявними у матеріалах справи товарними чеками, розрахунком оплати за послуги медичної допомоги, медичними направленнями, листком лікарських призначень, виписками із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, медичними довідками. (а.с. 39,41-51).
Як вже зазначалось судом, відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до пункту 2 частини другої тієї ж статті збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Отже, поняття «збитки» передбачає й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.
На думку суду, у даній справі збитки полягають, в реальних витратах на обстеження та лікування потерпілої ОСОБА_4 , які підлягають відшкодуванню обвинуваченою на користь потерпілої.
Суду не надано беззаперечних доказів того, що заявлена ОСОБА_4 шкода у виді зменшення доходу в сумі 2863,59 грн (в зв`язку з відмовою від класного керівництва учнів 5-А класу) знаходиться у причинному зв`язку із неправомірними діями ОСОБА_5 , а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 14349,51 грн. підлягає задоволенню частково на суму 9565,92 грн, оскільки в цій частині він заявлений в межах обвинувачення та підтверджений належними та допустимими доказами.
Згідно ч.1, ч.2 п.3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодження її майна.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як достовірно встановлено судом, внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень, потерпіла ОСОБА_4 в період лікування була змушена пристосовуватись до негативних умов існування, що завдало їй моральних страждань, які виразилися в переживаннях від фізичного болю і приниження перед колегами та учнями, остання зазнала втрат немайнового характеру, тобто їй завдано моральну шкоду.
Суд зауважує, що в результаті побиття ОСОБА_4 понесла моральні страждання, які виразились у втраті частини заробітку, тривалій непрацездатності, що зумовило зміну способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для утримання себе та своєї сім`ї, приниженні потерпілої, що визнається судом моральною шкодою, яка підлягає задоволенню частково з урахування ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, розміру та тривалості завданих моральних страждань.
Враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнала потерпіла, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, та зважаючи на положення Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають задоволенню частково в розмірі 6000,00 грн.
Суд вважає, що в даній справі моральна шкода в розмірі 6000,00 грн., разом із матеріальною шкодою в сумі 9565,92 грн. є достатніми для сприяння відновлення порушених прав потерпілої.
Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125 КК України і призначити їй покарання за цим законом у виді 1 (одного) місяця арешту.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати після набрання вироку законної сили, під час приведення вироку до виконання, з часу затримання.
Цивільний позов ОСОБА_4 до обвинуваченої ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт серія НОМЕР_4 ) майнову шкоду в сумі 9565 ( дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) грн 92 коп, та моральну шкоду в сумі 6 000 (шість тисяч) грн.
В решті заявлених позовних вимог, відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1