УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2018 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий ОСОБА_3 звернувся до суду з даним клопотанням про арешт майна, яке погоджено з прокурором ОСОБА_4 , мотивуючи свої вимоги тим, що слідчим управлінням ГУНП у Вінницькій області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженню №0000309 від 25.07.2018, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що з 02.11.2018 по 14.11.2018, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді голови Козятинської районної ради Вінницької області, будучи службовою особою, вступивши у злочинну змову з директором та засновником ПП «АК Майстер-Буд», ОСОБА_6 , створили умови для отримання неправомірної вигоди від перевізників Козятинського району, які здійснюють перевезення каоліну з Жежелівського каолінового кар`єру на ТОВ «СОКА» м. Козятин.
Зокрема, ОСОБА_5 , використовуючи владні повноваження, системно перешкоджав суб`єктам господарювання у здійсненні вантажних перевезень новозбудованою автомобільною дорогою у с. Козятин, Козятинського району, внаслідок чого, перевізниками зібрано кошти в сумі 95 000 гривень, з метою подальшої передачі їх ОСОБА_5 в якості неправомірної вигоди та припинення подальшого перешкоджання їх господарської діяльності.
У подальшому, 07.11.2018 ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу відділення «Укрсиббанк», розташованого за адресою: Вінницька область, м. Козятин, вул. Склярова 1, передав ОСОБА_6 , який діяв за попередньою змовою із ОСОБА_5 та був посібником останнього, в якості неправомірної вигоди зібрані раніше у суб`єктів господарювання кошти в сумі 95000 гривень.
Надалі, ОСОБА_6 передав ОСОБА_5 неправомірну вигоду отриману від ОСОБА_7 в сумі 50 000 гривень, а іншу частину коштів в сумі 45 000 зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
14 листопада 2018 року о 19 год. 50 хв., ОСОБА_6 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст.27, ч. 3 ст. 368 КК України, та здійснено обшук затриманого, під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки iPhone 6, сірого кольору, в чохлі сірого кольору, із сім-картою НОМЕР_1 .

Крім того, 14.11.2018 в домоволодінні ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук в ході якого було виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 45000 грн.

Приймаючи до уваги те, що вказані вище грошові кошти вилучені в домоволодінні ОСОБА_6 можуть бути використані з метою забезпечення можливої конфіскації майна, сплати витрат за проведенні експертизи, є необхідність у накладенні арешту на вказані речі (об`єкти), а саме тимчасовому позбавленні підозрюваного можливості відчужувати майно, а також заборони розпоряджатись будь-яким чином таким майном та використовувати його, оскільки їх не застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна
Враховуючи те, що вищезазначене майно, яке було вилучене під час огляду, може мати доказове значення для досудового розслідування та допомогти у розкритті кримінального правопорушення, відповідає критеріям, зазначеним у п.1 ч. 2 ст. 167 КПК України, крім того, відповідно до ст. 98 КПК України дані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містять відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому з метою забезпечення збереження вилучених у кримінальному провадженні предметів, тому слідчий звернувся з даним клопотанням до суду.
В судове засідання слідчий не з"явився, натомість надав суду заяву про розгляд клопотання у його відсутності, клопотання підтримав, та просив його задоволити.

Захисник ОСОБА_6 ОСОБА_8 , сам ОСОБА_6 в судове засідання не з"явилися, натомість надали суду заяву про розгляд клопотання у їх відсутності, заперечили проти клопотання, зазначивши, що грошові кошти в сумі 45000 грн. належать дружині ОСОБА_6 .

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.
Згідно п.1 ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);Пункт 2 частини другої статті 173 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1019-VIII від 18.02.20163) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); Пункт 3 частини другої статті 173 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1019-VIII від 18.02.2016 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);Частину другу статті 173 доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом № 1019-VIII від 18.02.20164) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);Пункт 4 частини другої статті 173 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1019-VIII від 18.02.2016 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчим управлінням ГУНП у Вінницькій області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженню №0000309 від 25.07.2018, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 368 КК України.
В межах кримінального провадження, 14.11.2018 в домоволодінні ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук в ході якого було виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 45000 грн.

З дослідженого переліку вилучених речей, вбачається, що грошові кошти в сумі 45000 грн, можуть зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, є предметом здобутим в результаті вчинення кримінального правопорушення, доказом злочину, тому є достатні підстави для арешту зазначеного майна.

Слідчий суддя критично ставиться до тверджень ОСОБА_6 про те, що грошові кошти в сумі 45000 грн. належать його дружині, оскільки останнім не доведено, що вилучені під час обшуку кошти є її власністю, не підтверджено джерело походження вищезазначених коштів, не надано відповідних доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 107, 131,132, 170,171, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити .

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки iPhone 6, сірого кольору, в чохлі сірого кольору, із сім-картою НОМЕР_1 ; грошові кошти в сумі 45000 грн.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: