Житомирський апеляційний суд
Справа №279/5022/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 72 КК України, ст. 539 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року. Житомирський апеляційний суд у складі: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: прокурора ОСОБА_5 , секретаря судового засідання ОСОБА_6 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 листопада 2018 року про відмову у задоволенні клопотання цього засудженого про зарахування попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, -

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання та зарахувати йому у строк відбуття покарання строк його перебування в ДУ Житомирська ВК №8 під час розгляду Богунським районним судом м. Житомира питання про визначення порядку застосування покарань, призначених йому за вироками Святошинського районного суду м. Києва від 18.07.2016 та Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2016

Заслухавши міркування прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.

З матеріалів справи видно, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.07.2016 ОСОБА_7 , щодо якого не обирався запобіжний захід, було засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання вирішено рахувати з моменту приведення вироку до виконання. Цей вирок набув законної сили 18.08.2016 (а. с. 16-19).

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2016 того ж ОСОБА_7 , щодо якого було обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, було засуджено за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 5 місяців. Початок строку відбуття покарання вирішено рахувати з моменту поміщення його до арештного дому. Цей вирок набув законної сили 19.10.2017 (а. с. 11-15).

На підставі розпорядження суду про виконання останнього вироку ОСОБА_7 знаходився у розшуку та був затриманий 09.12.2017

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 02.04.2018 було задоволено подання начальника ДУ «Житомирська ВК №8» про застосування покарань щодо засудженого ОСОБА_7 за кількома вироками, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирішено призначити цій особі остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за вироками Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2016 та Святошинського районного суду м. Києва від 18.07.2016, - у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з 09.12.2017, зарахувавши в цей строк відповідно до ст. 72 КК України покарання, відбуте частково за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2016, з розрахунку один день арешту за один день позбавлення волі (а. с. 3).

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 21.06.2018 апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вказану ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 02.04.2018., - без змін (а. с. 22-23).

Засуджений ОСОБА_7 не брав участі у судовому розгляді питання про застосування покарань за кількома вироками.

За таких обставин, у кримінальних провадженнях, у яких щодо засудженого ОСОБА_7 було постановлено вироки від 18.07.2016 та від 12.10.2016., та після набрання цими вироками законної сили судом вирішувалося питання про застосування покарань за вказаними вироками, відсутні факти тримання цієї особи в установах попереднього ув`язнення, що можуть бути зараховані йому у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі на підставі ч. 2 ст. 75 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015

Тому суд першої інстанції законно та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку тримання під вартою з 09.12.2017.

Підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, що є законною та обґрунтованою, немає.

Тому доводи апеляційної скарги засудженого є необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 листопада 2018 року про відмову у задоволенні клопотання цього засуджено про зарахування попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді: