справа № 691/997/17
провадження № 1-кп/691/49/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді ОСОБА_1

за участі секретарів судових засідань ОСОБА_2

ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городище кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вільховець, Звенигородського району, Черкаської області, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, не одруженої, пенсіонерки, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, стороною обвинувачення ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що, 07.05.2017 року, близько 19.30 години, в приміщенні жилого будинку будинковолодіння по АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклої конфліктної ситуації, на ґрунті з`ясування особистих відносин, умисно, з метою протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій особі, нанесла один удар ножем в область черевної порожнини ОСОБА_8 , від чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого в черевну порожнину коло-різаного ушкодження передньої черевної стінки зліва з ушкодженням брижі тонкого кишечнику, які супроводжувалися внутрішньою кровотечею та які, згідно висновку судово-медичного експерта № 05-11-02/69 від 24.07.2017 року, виникли від дії якогось знаряддя, що володіє властивостями плаского колюче-ріжучого та має гостру ріжучу кромку (лезо) та обух з помірно вираженими ребрами, мають прижиттєве походження, утворилися за кілька годин до настання смерті, відносно живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя, а в даному випадку, спричинили настання смерті.

Такі дії, ОСОБА_7 органами досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого.

В якості доказів винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому їй злочині, за клопотанням прокурора, були допитані потерпіла та свідки:

- потерпіла ОСОБА_5 , яка показала, що. близько 12.30 години, 08.05.2017 року, до неї зателефонувала її дочка і повідомила, що телефонувала ОСОБА_7 та сказала, що помер ОСОБА_8 . Вона відразу пішла до будинковолодіння, де проживали ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Зайшовши до будинку, вона побачила, що в ближній кімнаті на підлозі у майці та трусах лежав без свідомості її брат ОСОБА_8 . Після цього, вона на велосипеді поїхала за лікарем, з яким повернулася приблизно через 30 хв. Зайшовши у будинок, лікар попросив ОСОБА_7 відійти від ОСОБА_8 та, оглянувши останнього, констатував смерть. Після цього він запитав ОСОБА_7 що сталося та де одяг з померлого. ОСОБА_7 пояснила, що ввечері минулого дня ОСОБА_8 прийшов додому та повідомив, що впав з велосипеда і в нього болить живіт. Після цього, ОСОБА_7 надала лікарю одяг. 07.05.2017 року вона зустрічалася з ОСОБА_8 , близько 18.30 годин, при цьому, брат ніяких скарг на стан свого здоров`я не висловлював;

- свідок ОСОБА_9 , який показав, що 08.05.2017 року, у вечірній час, йому зателефонували працівники поліції та попросили, щоб він відкрив приміщення сільської ради, оскільки необхідно було проводити слідчі дії в зв`язку з подією, що відбулася в помешканні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Щодо обставин справи, то він не був очевидцем та нічого не зміг пояснити. Щодо загальної характеристики сім`ї, пояснив, що померлий ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зловживали спиртними напоями та часто сварилися;

- свідок ОСОБА_10 , який показав, що 08.05.2017 року, до нього додому прийшла ОСОБА_5 та попросила його, щоб він пішов з нею, оскільки її брат ОСОБА_8 можливо помер. Через деякий час, він на велосипеді поїхав на АДРЕСА_1 , де біля вказаного будинковолодіння, наздогнав ОСОБА_5 та, разом з нею, вони зайшли до будинку. Він побачив, що на підлозі лежав потерпілий, а біля нього на колінах, спиною до вхідних дверей, сиділа ОСОБА_7 . Що вона робила, йому не було видно. По приходу, він попросив ОСОБА_7 відійти від ОСОБА_8 та оглянув останнього. За результатами огляду, він зробив висновок, що ОСОБА_8 помер близько 20 хв. назад. Після цього, він запитав ОСОБА_7 , що сталося. ОСОБА_7 повідомила, що увечері ОСОБА_8 прийшов додому і сказав, що він впав з велосипеда, поранився і в нього болить живіт. 08.05.2017 року, близько 12.00 години, вони збиралися йти в амбулаторію, проте ОСОБА_8 стало зле. Після цього повідомлення, він підняв майку та оглянув живіт ОСОБА_8 . На животі малася рана, яка була оброблена, а на одязі крові не було. На одязі, в якому був одягнений ОСОБА_8 увечері, була невелика кількість крові. Після цього він зателефонував до поліції та повідомив про дану подію;

- свідок ОСОБА_11 , яка показала, що увечері 07.05.2017 року вона по телефону спілкувалася з матір`ю ОСОБА_7 і та повідомила їй, що ОСОБА_8 себе погано почуває. Так як, ОСОБА_8 страждав на хворобу серця, вона порадила матері або викликати лікаря, або нехай ОСОБА_8 прийме ліки. Зранку 08.05.2017 року, мати знову зателефонувала та повідомила, що стан ОСОБА_8 погіршився, на що вона порадила йти до лікарні або викликати лікаря додому і дала номер телефону лікаря. Потім матір знову передзвонила і сказала, що не може додзвонитись і щоб вона сама передзвонила лікарю. Вона телефонувала декілька разів, але той не відповідав. Зателефонувавши матері, вона порадила їй передзвонити ОСОБА_5 , повідомити, що сталося та щоб та, по дорозі до них, зайшла до лікаря додому та забрала його із собою. В наступній телефонній розмові, близько 13.00 години, мати повідомила їй, що ОСОБА_8 помер. На електропотязі вона, разом з чоловіком, близько 15.00 години, приїхали у смт. Цвіткове. Зайшовши у двір, вона побачила, біля хати працівників поліції та матір, яка сиділа та плакала. На її запитання, мати лише сказала, що вона не змогла допомогти ОСОБА_8 . Через деякий час, вона, разом з матір`ю та працівниками поліції пішли до приміщення сільської ради, де вона та матір були допитані працівниками поліції;

- свідок ОСОБА_12 , яка показала, що вона 08.05.2017 року була запрошена працівниками поліції в якості понятої при проведенні огляду будинковолодіння, де проживали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . По приходу до будинковолодіння, вона та ще один понятий, разом з працівниками поліції, які запросили її бути понятою, зайшли до будинку. Побачивши ноги лежачого на підлозі ОСОБА_8 , вона перелякалася та вийшла з будинку і більше в нього не заходила, а стояла на подвір`ї разом з іншим понятим на ім`я ОСОБА_13 . Що відбувалося у будинку та які дії вчиняли працівники поліції, вона не бачила. А пізніш, на прохання поліцейського, який вийшов з будинку, вона зайшла в коридор, підписала порожні пакети та ще якісь документи. Як пояснив їй працівник поліції, в пакети мали помістити речові докази. Під час перебування на вулиці, вона спілкувалась із ОСОБА_7 , яка, в розмові, повідомила, що ввечері 07.05.2017 року, у неї з ОСОБА_8 була сварка і вона, з метою викинути ніж, що лежав неподалік на столі, зачепила цим ножем ОСОБА_8 .

Будучи додатково допитаною, свідок ОСОБА_12 на своїх показах не наполягала та однозначної відповіді на запитання, чи пам`ятає, що саме казала ОСОБА_7 щодо події, яка сталася увечері 07.05.2017 року, суду не надала;

- свідок ОСОБА_14 , який показав, що 08.05.2017 року, він проїжджав на велосипеді по вул. Кірова у смт. Цвіткове і його працівники поліції запросили бути понятим. Він погодився на пропозицію, проте до будинковолодіння не заходив, оскільки боїться небіжчиків. Що відбувалося у будинку та які дії вчиняли працівники поліції, він не бачив. А пізніш, на прохання поліцейського, який вийшов з будинку, він зайшов в коридор, підписав порожні пакети та ще якісь документи. Всього на території будинковолодіння він знаходився близько 40 хв. Під час перебування на вулиці, він чув, як ОСОБА_7 розповідала, що ввечері 07.05.2017 року, у неї з ОСОБА_8 була сварка і вона, з метою викинути ніж, що лежав неподалік на столі, зачепила цим ножем за живіт ОСОБА_8 . Коли ОСОБА_7 розповідала про події, що сталися, біля нього також знаходились ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

Окрім того, в якості доказів винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому їй злочині, прокурор в судовому засіданні надав наступні письмові та відео докази:

- протокол огляду місця події від 08.05.2017 року з фототаблицею, згідно якого було оглянуто територію та безпосередньо домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де був виявлений труп ОСОБА_8 та вилучені речі та біологічні зразки з трупу ОСОБА_8 , які, в подальшому були визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів справи;

- копію лікарського свідоцтва про смерть № 75 від 11.05.2017 року, згідно якого, причиною смерті ОСОБА_8 зазначено: відкрита рана черевної стінки;

- копію висновку експерта № 05-11-02/69 від 24.07.2017 року, згідно якого смерть ОСОБА_8 настала від крововтрати, яка розвинулася внаслідок внутрішньочеревної кровотечі, що супроводжувала проникаюче в черевну порожнину коло-різаного ушкодження передньої черевної стінки зліва з ушкодженням брижі тонкого кишечнику. Дані тілесні ушкодження виникли від дії якогось знаряддя, що володіє властивостями плаского колюче-ріжучого та має гостру ріжучу кромку (лезо) та обух з помірно вираженими ребрами, мають прижиттєве походження, утворилися за кілька годин до настання смерті, відносно живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя, а в даному випадку, спричинили настання смерті. При токсологічній експертизі крові і трупу, етиловий спирт не виявлено;

- висновок експерта № 1/1068 від 18.05.2017 року, згідно якого сліди пальців рук та долоні руки залишені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;

- ухвалу слідчого судді Городищенського районного суду від 12.05.2017 року про надання дозволу на огляд у домоволодінні по АДРЕСА_1 ;

- ухвалу слідчого судді Городищенського районного суду від 16.05.2017 року про накладення арешту на вилучене майно під час огляду домоволодіння по АДРЕСА_1 ;

- висновок експерта № 05-1-09/264 від 24.05.2017 року, згідно якого кров ОСОБА_7 відноситься до групи крові OaB (І);

- висновок експерта № 05-1-09/200 від 15.06.2017 року, згідно якого кров ОСОБА_8 відноситься до групи крові АB (ІІ). Антиген А, виявлений в слідах крові людини на відрізку тканини зі змивом речовини бурого кольору з дверей до кімнати № 1 (об`єкт № 1), відрізку тканини зі змивом речовини бурого кольору з холодильника (об`єкт № 2) міг походити за рахунок крові особи (осіб) з групою крові АB (ІІ). Походження крові від потерпілого ОСОБА_8 не виключається;

- висновок експерта № 05-5-06/85 від 01.06.2017 року, згідно якого, при судово-медичній експертизі змивів з ножів (об. 1-3, 5-12) кров та ядровмісні епітеліальні клітини не виявлено. При судово-медичній експертизі змиву з клинка ножа (об. 4) виявлено кров, видову приналежність якої встановити не можливо із-за підпорогового вмісту білка в ній, ядровмісні епітеліальні клітини не виявлено;

- висновок експерта № 05-5-06/83 від 02.06.2017 року, згідно якого антиген А і Н виявлені в слідах крові піднігтьового вмісту правої руки підозрюваної ОСОБА_7 можуть походити від особи (осіб) з групою крові А (ІІ). Походження крові від потерпілого ОСОБА_8 не виключається, домішка крові підозрюваної ОСОБА_7 не виключається;

- висновок експерта № 05-1-08/201 від 22.06.2017 року, згідно якого антигени А і Н виявлені в слідах крові людини на светрі сірого кольору можуть походити за рахунок крові особи (осіб) з групою крові АВ (ІІ) з супутнім антигеном Н, або за рахунок змішування крові осіб з групами крові АВ (ІІ) та ОаВ (І). Походження крові від потерпілого ОСОБА_8 не виключається;

- висновок експерта № 05-5-06/84 від 01.06.2017 року, згідно якого, при судово-медичній експертизі мікронакладень з рук потерпілого ОСОБА_8 , кров та ядровмісні епітеліальні клітини не виявлено;

- висновок експерта № 55 МК від 21.07.2017 року, згідно якого не виключається можливість виникнення ушкодження клинками ножів № 1 та 3; можливість спричинення даного ушкодження клинками ножів № 2 та 4 є малоймовірною; можливість спричинення ушкодження клинками ножів № 5 та 6 виключається;

- висновок судово-психіатричного експерта № 219 від 24.05.2017 року, згідно якого на період часу, до якого відноситься скоєння ОСОБА_7 інкримінованого їй правопорушення та на теперішній час, остання здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними;

- висновок експерта № 2/1132 від 07.07.2017 року, згідно якого на наданих на дослідження футболці, шортах та трусах виявлена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_8 . За умови змішування, не виключається належність виявленої крові особам з групами крові А (ІІ) і 0 (І) за ізосерологічною системою АВ0;

- CD - диск з відеозаписом до заяви ОСОБА_7 , здійснений 08.05.2017 року з 17 год. 53 хв. по 17. год. 56 хв., на якому ОСОБА_7 дала згоду на проведення огляду її будинковолодіння та повідомила про обставини події, яка сталася 07.05.2017 року ввечері, а саме: остання повідомила, що увечері між нею та ОСОБА_8 сталася сварка, в ході якої останній ображав її, а вона, помітивши на столі ніж, з метою викинути його, ненароком зачепила цим ножем ОСОБА_8 . Рана була не глибока. Від чого чоловік помер, вона не знає, проте зазначила, що він хворів та зловживав алкогольними напоями.

Допитана судом обвинувачена ОСОБА_7 винною себе у скоєні вказаного кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не визнала. При цьому, пояснила, що конфлікт між нею та ОСОБА_8 дійсно був 05.05.2017 року. Проте, в ході конфлікту тілесні ушкодження один одному вони не спричиняли. В подальшому, 06.05.2017 року та 07.05.2017 року вранці, вони разом з чоловіком ходили на базар, де чоловік зі своїми знайомими вживав алкогольні напої. 07.05.2017 року, повернувшись додому з базару, чоловік трохи поспав, а потім пішов ремонтувати водяний насос. Повернувся він увечері, близько 21.00 години. Вона помітила у нього на одязі пляму крові та запитала, що сталося, на що ОСОБА_8 відповів, що нічого страшного. Вона наполягала, щоб той показав свій живіт. Піднявши одяг, ОСОБА_8 показав живіт, на якому була невелика рана та було видно, що вона спричинена недавно, проте кров з неї не йшла. Вона обробила рану та ОСОБА_8 ліг спати. 08.05.2017 року, вранці, ОСОБА_8 прокинувся, проте стан його погіршився і вона запропонувала йому піти до лікаря. Під час переодягання, ОСОБА_8 стало зле, його знудило кров`ю і він втратив свідомість. Вона почала телефонувати племінниці, декілька раз дочці, місцевому лікарю та на лінію «швидкої допомоги». Невдовзі прийшла сестра ОСОБА_8 ОСОБА_5 , якій вона повідомила, що ОСОБА_8 стало зле та необхідно викликати лікаря, а сама продовжила проводити реанімаційні заходи (робити масаж серця та штучне дихання ОСОБА_8 ). Пізніше прийшов лікар, який відсторонив її від ОСОБА_8 та констатував смерть останнього.

Згідно положень ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора.

Оцінивши, надані прокурором докази, суд вважає наступне.

Згідно ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд, при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1, 3, 7 ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.

Зазначені особи можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Беручи до уваги пояснення свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які категорично заперечували свою присутність при огляді місця події в будинку по АДРЕСА_1 , за відсутності інших доказів, які б спростували їх пояснення, керуючись приписами ч. 1, 2 ст. 86 КПК України, суд визнає недопустимим доказом протокол огляду місця події від 08.05.2017 року, оскільки слідчим не була забезпечена в даній слідчій дії участь понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які участі в огляді місця події (будинку) не брали, а їх роль була зведена до підпису сейф-пакетів та протоколу огляду місця події, який вони, з їх слів не читали та він їм не оголошувався.

З наведених вище підстав, клопотання сторони захисту щодо недопустимості письмового доказу протоколу огляду місця події від 08.05.2017 року підлягає до задоволення та суд виключає його з числа доказів, що підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні нею злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В зв`язку з наведеним, суд не може покласти в обвинувачення ОСОБА_7 всі інші докази, які зібрані, в результаті огляду місця події, як-то: речові докази та висновки проведених експертиз.

Крім того, стороною обвинувачення не надано доказів, а сторона захисту категорично заперечує факт відкриття їй речових доказів, в порядку ст. 290 КПК України.

Згідно ч.1, 3, 4, 9, 12 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

Надання доступу до матеріалів включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів.

Сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Беручи до уваги зазначені обставини та вимоги ст. 290 КПК України, суд не вбачає правових підстав допустити відомості, що несуть ці речові докази, в якості доказів в даному кримінальному провадженні.

З наведених вище підстав, клопотання сторони захисту щодо недопустимості речових доказів підлягає до задоволення та суд виключає їх з числа доказів, що підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні нею злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Щодо CD - диска з відеозаписом до заяви ОСОБА_7 , здійсненим 08.05.2017 року, то суд вважає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 87 КПК України, докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, є недопустимими.

Зокрема, згідно п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Згідно зазначеного на відеокамері часу, відеозапис ОСОБА_7 , з визнанням останньою своєї причетності до тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_8 , зроблений 08.05.2017 року у період часу з 17 год. 53 хв. по 17. год. 56 хв.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 08.05.2017 року, ОСОБА_7 була затримана о 20 год. 00 хв. 08.05.2017 року.

Тобто, пояснення ОСОБА_7 , надані нею на відеозапис з 17 год. 53 хв. по 17. год. 56 хв. 08.05.2017 року, суд розцінює як пояснення свідка та, в силу приписів п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України, визнає їх недопустимим доказом у справі, оскільки цей доказ отриманий з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним та обвинуваченим.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що клопотання сторони захисту щодо визнання диску з відеозаписом недопустимим доказом, підлягає до задоволення, саме з підстав, наведених вище, а не тих, які зазначені у клопотанні.

Щодо показань свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , наданих ними у судовому засіданні, то вони ніяких відомостей про причетність ОСОБА_7 до скоєного злочину не несуть.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які були запрошені в якості понятих при огляді місця події, в своїх поясненнях зазначили, що в розмові з ОСОБА_7 , остання говорила, що саме вона, з необережності, спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_8 . Проте, в силу приписів ч. 7 ст. 223 КПК України, поняті можуть бути допитані під час судового розгляду тільки як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Крім того, в силу положень ч. 2 ст. 97 КПК України, суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів, незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, лише у виняткових випадках, якщо такі показання, є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів. Тобто, пояснення ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , в частині причетності ОСОБА_7 до скоєного злочину, які, в розумінні ч. 7 ст. 223 КПК України, є недопустимими доказами, в цьому разі також не можуть братись судом до уваги. Крім того, особою, яка, зі слів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , надала первинні пояснення, є обвинувачена ОСОБА_7 , яка, будучи допитана судом заперечила факт своєї причетності до спричинених ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. Зазначена обставина, в силу приписів ч. 4 ст. 97 КПК України, згідно якої суд може визнати доказами показання з чужих слів якщо сторони погоджуються визнати їх доказами, також позбавляє суд можливості визнати належними доказами пояснення вказаних свідків щодо причетності ОСОБА_7 до скоєного злочину.

Досліджені в судовому засіданні протоколи допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , складені на стадії досудового слідства, де зазначені свідки вказали на причетність ОСОБА_7 до спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 з необережності, суд, в силу положень ч.1, 2 ст. 23 КПК України, щодо безпосередності дослідження показань, речей і документів, - не має правових підстав визнати належними доказами.

Інших доказів причетності ОСОБА_7 до інкримінованого злочину, прокурор не надав.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 21 Постанови ПВС України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», виправдувальний вирок постановляється, зокрема, за недоведеністю участі підсудного у вчиненні злочину, коли факт суспільно небезпечного діяння встановлено, але досліджені судом докази виключають або не підтверджують вчинення його підсудним.

Згідно п. 23 зазначеної Постанови, Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В силу вимог ч. 1,3 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення, в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності обвинуваченої ОСОБА_7 до спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, відтак, ОСОБА_7 , у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, необхідно визнати невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та виправдати.

Згідно ч. 3 ст. 129 КПК України, у разі виправдання обвинуваченого, за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд залишає цивільний позов без розгляду.

Таким чином, цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 слід залишити без розгляду.

Речові докази по справі, а саме: 9 слідів папілярних узорів; шорти синього кольору; труси зі слідами речовини бурого кольору; футболку світло-коричневого кольору; гамаші чорного кольору; светр сірого кольору; ніж з кімнати № 1; п`ять ножів з веранди; тампон зі змивами речовини бурого кольору з дверей кімнати № 1; тампон зі змивами речовини бурого кольору з холодильника; зразки волосся з трупу; мікронакладення з долонь; зрізи нігтів, які знаходяться в камері схову речових доказів Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області, суд вважає за необхідне знищити.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , до вступу вироку в законну силу, не застосовувати.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати невинуватою у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та виправдати у зв`язку за недоведеністю вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення (злочину).

Цивільний позов залишити без розгляду.

Речові докази по справі, а саме: 9 слідів папілярних узорів; шорти синього кольору; труси зі слідами речовини бурого кольору; футболку світло-коричневого кольору; гамаші чорного кольору; светр сірого кольору; ніж з кімнати № 1; п`ять ножів з веранди; тампон зі змивами речовини бурого кольору з дверей кімнати № 1; тампон зі змивами речовини бурого кольору з холодильника; зразки волосся з трупу; мікронакладення з долонь; зрізи нігтів, які знаходяться в камері схову речових доказів Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області, знищити.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , до вступу вироку в законну силу, не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Городищенський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити виправданій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1