ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2018 року по кримінальному провадженню за № 0001335,-

за участю:

третьої особи,

щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, а саме на мотоцикл марки Honda Hornet, д.р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ОСОБА_6 .
Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя посилався на те, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення, відповідає ст. 98 КПК України, а отже є підстави, передбачені ч. 3 ст. 170 КПК України, для накладення арешту з метою збереження речових доказів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про накладення арешту на майно, а саме на мотоцикл марки Honda Hornet, д.р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном.
Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що висновок слідчого судді не обґрунтований, оскільки матеріали кримінального провадження не містять процесуального рішення про визнання вказаного майна речовим доказом, а тому відсутні підстави, передбачені ч. 3 ст. 170 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 , який наполягав на задоволенні апеляційної скарги за викладених у ній підстав, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З наданих матеріалів випливає, що мотоцикл марки Honda Hornet, д.р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, який приналежний ОСОБА_6 на праві власності згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , було викрадено з гаражу № НОМЕР_3 кооперативу "Світлофор", що розташований за адресою: м. Дніпро, пров. Противонаклонний, 3 б, а в подальшому виявлено в кузові автомобіля марки "ГАЗ-3302" після його зупинки, який було доставлено до Дніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області, а тому є всі ознаки того, що даний мотоцикл слугує речовим доказом у кримінальному провадження, так як є предметом злочину і має суттєве значення для кримінального провадження.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , які полягають у тому, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, оскільки матеріали провадження не містять відомостей про визнання його мотоцикла марки Honda Hornet д.р.н. НОМЕР_1 речовим доказом у кримінальному провадженні, то слід зазначити, що матеріалами провадження встановлено наявність постанови слідчого ОСОБА_7 від 17 липня 2018 року про визнання речових доказів (а.с. 15), якою мотоцикл марки Honda Hornet, д.р.н. НОМЕР_1 , приналежний ОСОБА_6 , визнано речовим доказам, а тому відповідні доводи апелянта є неспроможними, а відповідність арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України є беззаперечною.
Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції обґрунтовано прийнято рішення про арешт мотоцикла марки Honda Hornet, д.р.н. НОМЕР_1 , посилаючись на те, що необхідність такого арешту виправдовується метою його збереження як речового доказу у кримінальному провадженні, втім, задовольняючи клопотання слідчого у повному обсязі було накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, що в свою чергу є не достатньою мірою обґрунтованим саме в частині заборони користування мотоциклом марки Honda Hornet д.р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, який приналежний ОСОБА_6 , що в свою чергу є і невиправданим процесуальним обмеженням останнього, так як у даному випадку експлуатація даного мотоциклу не може завадити слідству в частині необхідності його збереження як речового доказу.
Враховуючи вище наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту, на що слідчий суддя не звернув уваги та в порушення вимог ч. 3 ст. 172 КПК України дійшов до необґрунтованого висновку про необхідність його задоволення в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову.
Виходячи з викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2018 року про арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, а саме мотоциклом марки Honda Hornet д.р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про накладення арешту на майно, а саме мотоцикл марки Honda Hornet д.р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ОСОБА_6 задовольнити частково, накласти арешт на мотоцикл марки Honda Hornet д.р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ОСОБА_6 , шляхом заборони відчуження та розпорядження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4