Справа № 487/5337/17
Провадження № 1-кп/487/215/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018 року Заводський районний суду м. Миколаєва

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002788 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 , не працює, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення : прокурора ОСОБА_6
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

16.07.2017 року близько о 10-30 год. (більш точного часу в ході досудового слідства не встановлено), ОСОБА_4 , виходячи з квартири АДРЕСА_2 , зачепив диван, який виносив ОСОБА_8 , що дало підстави для виникнення конфлікту. Під час даного конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, ОСОБА_4 діючи умисно, наніс один удар правою рукою в обличчя, зокрема в район нижньої частини щелепи та в подальшому обома руками вчепився в обличчя, спричинивши пошкодження шиї, правої та лівої щоки ОСОБА_8 . В результаті дій ОСОБА_4 у ОСОБА_8 утворилися тілесні ушкодження у вигляді ссадин правої, лівої щоки та шиї, поверхневих ран слизової правої та лівої щоки, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №999 від 19.07.2017 року.
Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, а саме умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, у вчиненні якого визнається винним.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину не визнав. Суду пояснив, що в літку 2017 року він разом з дружиною виходив зі своєї квартири. В коридорі стояв диван, який виносили ОСОБА_8 разом з батьком та сусідом ОСОБА_9 . Коли він відчинив двері, то вони вдарилися об диван, та ОСОБА_10 розпочав висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою. Він відповів ОСОБА_11 щоб той закрив рота, після чого ОСОБА_11 відштовхнув його долонею руки у груди, що змусило його відступити на пів кроку, а батько ОСОБА_11 у цей час затиснув його ноги диваном у кут. Після цього, ОСОБА_8 нахилився, головую вперся йому у живіт і рукою наніс йому 3-4 удари по ногах. Він, у свою чергу, долонею лівої руки підняв голову ОСОБА_8 доторкнувшись до нього в районі лоба та перенісся, та відштовхнув від себе. Після цього ОСОБА_8 сховався за свого батька, зателефонував своєму другові слідчому та він приїхав. Стверджував, що ударів ОСОБА_8 не наносив, та після припинення конфлікту у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень не було. Вважає, що його дії були необхідною обороною.
Незважаючи на не визнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за вказаних вище обставин, його вина підтверджується доказами дослідженими під час судового розгляду, зокрема:

Показами потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що 16.07.2017 року він допомагав своїй сестрі перевозити речі на іншу квартиру. Коли він разом з батьком та свекром його сестри виносили диван з`явився сусід (обвинувачений), який дуже сильно відкрив двері тамбуру. Він зробив йому зауваження щоб той був обережніше. Але обвинувачений розпочав голосно висловлюватися нецензурною лайкою, ображав його, погрожував, що потім переросло у бійку між ним та обвинуваченим. Після нецензурної лайки обвинувачений накинувся на нього, вчепився до рота та почав розривати рота, тобто встромив пальці до його рота та почав розривати. Він вирвався, потім був ще один удар в губу та потім батько обвинуваченого забрав його до квартири. Внаслідок бійки у нього були тілесні ушкодження: ссадини на двох щоках, на носі на губі, на шиї, та внутрішні пошкодження ротової порожнини. Після конфлікту він звертався до ЛШМД, а потім до стоматолога, відповідні довідки надавав слідчому.
Показами свідка ОСОБА_13 , яка будучи допитаною в судовому засіданні пояснила, що 16.07.2017 року приблизно о 10-30 год. вона переїжджала від батьків чоловіка з АДРЕСА_3 на іншу адресу. 3 чоловіка виносили матрац від дивану, першим йшов батько її чоловіка ОСОБА_9 , потім її батько, а третім йшов її брат ОСОБА_8 , після них йшла вона та за нею її донька ОСОБА_14 . В цей час різко відкрилися двері сусіднього тамбуру та вдарилися в диван. ОСОБА_8 зробив зауваження ОСОБА_4 , щоб той був обережніший. На що ОСОБА_4 почав сваритися та погрожувати, і вдарив ОСОБА_12 кулаком правої руки в обличчя у нижню губу, схопив його за рота та став розривати рота. Було відчутно стогни ОСОБА_8 , він намагався відштовхнути ОСОБА_15 від себе, вони всі стали кричати. Вийшов батько ОСОБА_15 та покликав його до квартир, але той не відреагував. В цей час жінки ОСОБА_15 не було, вона з`явилася після бійки та стала ображати її доньку. У ОСОБА_16 була кров з губи та подряпини на обличчі. Кров також була у нього на одежі та у під`їзді. Вона викликала поліцію та медичну допомогу.
Показами свідка ОСОБА_14 , яка суду показала, що 16.07.2017 року приблизно о 10-30 год. батьки переїжджали з АДРЕСА_3 на іншу адресу. Коли виносили матрац від дивану різко відкрилися двері сусіднього тамбуру 25 та 26 квартири та вдарилися в диван. ОСОБА_8 зробив зауваження ОСОБА_4 , щоб той був акуратнішим. Почалась словесна перепалка, ОСОБА_4 почав сваритися та погрожувати ОСОБА_8 , казав, що відірве йому другу руку, принижував його, потім вдарив ОСОБА_12 кулаком в обличчя та схопив його за рота, і став роздирати рота. Домбровський стогнав від болю. У ОСОБА_8 була кров на ротовій порожнині, на зубах та на одежі, розбита губа, були подряпини біля носа, на щоках.
Показами свідка ОСОБА_9 , який суду пояснив, що 16.07.2017 року допомагав невісткі з сином переїжджати на іншу квартиру, виносили меблі втрьох він, батько потерпілого та ОСОБА_8 . Коли винесли диван перегородили прохід біля ліфту, в цей час ОСОБА_4 відкрив двері сусіднього тамбуру та вони вперлися в диван, що перешкоджало їх подальшому руху. ОСОБА_8 у ввічливій формі попросив ОСОБА_4 не заважати їм виносити диван. ОСОБА_4 став відповідати у різкій формі, на підвищених тонах, почав погрожувати, що відірве другу руку. Потім ОСОБА_4 кинувся на ОСОБА_8 та вдарив кулаком в обличчя у нижню частину щелепи. Від удару ОСОБА_8 присів, а ОСОБА_4 схопив його за рота та намагався розривати. ОСОБА_8 стогнав, відбивався, та відштовхнув його. ОСОБА_13 почала кричати. Вони не могли допомогти ОСОБА_8 оскільки були відгороджені диваном. Потім вийшов батько ОСОБА_4 та забрав його. Потім викликали поліцію та медичну допомогу. У ОСОБА_8 на обличчі була кров, та кров була на підлозі.
Такі покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 є чіткими, послідовними та такими, що узгоджуються між собою, з показами потерпілого та з іншими дослідженими письмовими доказами, а тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів їх правдивість.
Крім того, винуватість ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, а саме:

- Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.07.2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_8 просить вжити заходи до чоловіка на ім`я ОСОБА_17 , що проживає в квартирі АДРЕСА_2 , який 16.07.2017 року у під`їзді будинку АДРЕСА_4 спричинив йому тілесні ушкодження.

-Постановою про призначення судово-медичної експертизи від 18.07.2017 року;

-Зворотнім повідомленням міської лікарні швидкої медичної допомоги від 16.07.2017 року та довідкою міської поліклініки №3 від 16.07.2017 року, в яких міститься інформація про наявні у ОСОБА_8 тілесні ушкодження;

-Висновком експерта №999 від 19.07.2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 мають місце тілесні ушкодження у вигляді ссадин правої, лівої щоки та шиї, поверхневих ран слизової правої та лівої щоки, які утворилися внаслідок дії тупих твердих предметів з обмеженою поверхнею якими могли бути пальці та нігті рук, давністю 3-4 доби на момент освідоцтва, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, не носять ознак небезпеки для життя, в момент нанесення потерпілий та нападник були звернені обличчям один до одного, утворення даних тілесних ушкоджень при падінні виключено.

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.08.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_8 .

Крім того, допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_18 пояснив, що у потерпілого було виявлено наступні пошкодження: на лівій щоці, верхній губі зліва, на правій щоці, на боковій поверхні зправа та зліва 7 ссадин, на слизовій правої та лівої щоки поверхневі рани. Розташування ссадин (подряпини) свідчить про те, що вони були нанесені зверху до низу. Спричинення пошкоджень на внутрішній поверхні щік можливо як одночасно з нанесення зовнішніх подряпин, наприклад, у разі зовнішнього притискання рук до щік внутрішні рани могли утворитися від притискання внутрішньої поверхні щік до зубів, так і у разі контактування пальців рук з внутрішнього боку щік, наприклад при встромлянні пальців рук до рота. Підтвердив, що виходячи зі стану та характеру пошкоджень, вони були завдані 16.07.2017 року.

Досліджені докази судом визнані належними та допустимими, оскільки отримані у порядку встановленому КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що мають значення для кримінального провадження. Підстав для визнання доказів недопустимими судом не встановлено.

Суд критично оцінює покази обвинуваченого про те, що він не наносив потерпілому тілесних ушкоджень, оскільки вони повністю спростовуються показами допитаних у судовому засіданні потерпілого та вище вказаних свідків, а його покази розцінює не інакше як спосіб свого захисту. Більш того, характер та локалізація тілесних ушкоджень, зафіксованих в медичних документах та висновку експерта, свідчать про умисне нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 на ґрунті особистих неприязнених відносин, які виникли під час конфлікту.

Крім того, суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_19 , оскільки вона є дружиною обвинуваченого та відповідно є зацікавленою у наданні свідчень, які виправдовують її чоловіка та більш того, згідно з показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , не була безпосередні свідком нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , оскільки вийшла з квартири вже після цих подій.

Доводи сторони захисту щодо дій ОСОБА_4 у стані необхідної оборони судом не приймаються до уваги, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про необхідну оборону» №1 від 26.04.2002 року, судам роз`яснено необхідність мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Перехід використовуваних при нападі знарядь або інших предметів від нападника до особи, яка захищається, не завжди свідчить про закінчення посягання. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.
Разом тим, в судовому засіданні не встановлено та не підтверджено належними та допустимими доказами обставин, які б свідчили про вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного посягання або створення реальної загрози заподіяння шкоди. А навпаки встановлено, що своєю агресивною поведінкою ОСОБА_4 спровокував конфлікт, внаслідок якого, на ґрунті раптово виниклих неприязне них відносин умисно спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_8 .

При обранні покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, враховує обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 одружений, має неповнолітнього сина, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, виходячи з загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд приходить до висновку, що обвинуваченому повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, передбачене санкцією статті ч.1 ст.125 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на думку суду відповідатиме меті кримінального покарання.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання - у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1