Справа № 750/1640/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/175/19
Категорія - ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового

засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.11.2018 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від відбування основного та додаткового покарання, згідно ст. 81 КК України, оскільки ним відбуто 2/3 частини строку покарання та своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.11.2018 року у застосуванні до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення як від основного так і додаткового покарання відмовлено.

В основу свого рішення суд поклав те, що додаткове покарання, призначене засудженому поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду. Враховуючи, що основне покарання у виді позбавлення волі засудженому було замінено більш м`яким виправними роботами 02.10.2017 року, то на момент розгляду засуджений не відбув передбачену ст. 81 КК України частину строку даного покарання, яка б дала можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник засудженого в інтересах останнього звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженого.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд, мотивуючи відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення саме від додаткового покарання, жодного рішення про можливість звільнення від основного покарання не зазначив, тоді як захисник стверджує, що ОСОБА_7 відбув 2/3 частини призначеного строку покарання, що дає можливість застосування до нього положень ст. 81 КК України. При цьому звертає увагу на те, що судом першої інстанції не було дотримано вимог закону щодо повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, оскільки клопотання по суті не розглядалось, особова справа засудженого витребувана не була, поза увагою залишилися характеризуючи його особу дані.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини більш м`яким можуть бути застосовані тільки після фактичного відбуття тієї частини покарання, яка зазначена у ч. 3 ст. 81 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України до осіб, яким покарання замінено більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими ст. 81 КК України.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо засудженого, покарання якому було пом`якшене згідно з актом амністії, помилування чи за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись, виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів, ОСОБА_7 засуджений вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.04.2015 року за ч. 3 ст. 368 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням функцій представника влади чи місцевого самоврядування, а також обіймати постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах, організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих, адміністративно-господарських функцій або виконувати такі функції спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління зі спеціальним статусом, повноважним органом повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом строком на три роки, яке визначено виконувати самостійно. Даний вирок частково змінений ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 02.02.2016 року, що не вплинуло на призначене покарання.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 02.10.2017 року на підставі ст. 82 КК України замінено засудженому ОСОБА_7 невідбуту частину строку покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 8 місяців 11 днів позбавлення волі на цей же строк виправними роботами з відрахуванням щомісяця в дохід держави 20 % заробітку.

Згідно ст.55 Кримінального кодексу України при призначенні позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткового покарання до арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк - воно поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили.

Статтею 43 ч. 1 КВК України передбачено, що строк покарання у виді виправних робіт обчислюється роками, місяцями і днями, протягом яких засуджений працював і з його заробітку проводилось відрахування. Початком строку відбуття покарання вважається день, з якого фактично розпочато відрахування із заробітку засудженого.

Відповідно до матеріалів особової справи засудженого, відрахування із його заробітку почато 03.11.2017 року (а.с. 79-80), а тому фактичний строк відбутого покарання відповідно до положень КВК України необхідно рахувати саме з цієї дати

Таким чином, на день розгляду його клопотання у суді першої інстанції був строк відбутого основного та додаткового покарання є недостатнім та таким, що перешкодив можливості застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення як від основного так і додаткового покарань.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання, ухвала суду є законною, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.11.2018 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4