Рівненський апеляційний суд
_________________________________________________копія:______
У Х В А Л А
Іменем України

23 січня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за клопотанням заступника начальника другого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області ОСОБА_4 (далі слідчий) від 17 грудня 2018 року про арешт майна у рамках кримінального провадження №0000064, за внесеними відомостями до ЄРДР від 26 листопада 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України;

За участі:
секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_7 ;

за апеляційною скаргою представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ПП «Транс-Брок» адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2018 року;

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі представник ПП «Транс-Брок» - адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати арешт, накладений слідчим суддею на транспортні засоби належні ПП «Транс-Брок».

Згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді, задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вісім транспортних засобів ввезених ПП «Транс-Брок» на митну територію України із використанням незаконної схеми по заниженню сплати митних платежів, які на даний час зареєстровані та знаходяться на балансі підприємства, а саме на: 1) автобус марки MERCEDES-BENZ, модель - SPRINTER 319, номер кузова - НОМЕР_1 ; 2) автобус марки VOLKSWAGEN, модель CRAFTER, номер кузова - НОМЕР_2 ; 3) автобус марки VOLKSWAGEN, модель - CRAFTER, номер кузова - НОМЕР_3 ; 4) автобус марки MERCEDES-BENZ, модель - SPRINTER 313, номер кузова - НОМЕР_4 ; 5) автобус марки MERCEDES-BENZ, модель - SPRINTER 310, номер кузова - НОМЕР_5 ; 6) автобус марки VOLKSWAGEN, модель - CRAFTER, номер кузова - НОМЕР_6 ; 7) автобус марки MERCEDES-BENZ, модель - SPRINTER 319, номер кузова - НОМЕР_7 ; 8) автобус марки VOLKSWAGEN; модель - CRAFTER, номер кузова - НОМЕР_8 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник ПП «Транс-Брок» - адвокат ОСОБА_7 вказує, що ні власникам арештованого майна, ні керівнику ПП «Транс-Брок» нічого не було відомо про те, що органом досудового розслідування 26 листопада 2018 року було розпочато досудове розслідування по даному кримінальному провадженню, у рамках якого слідчий суддя наклав арешт на майно його довірителя. Додає, що із оскаржуваної ухвали слідчого судді та клопотання слідчого не вбачається конкретних доказів, які б вказували на обґрунтовані підстави накладення арешту на транспортні засоби ПП «Транс-Брок», а у судовому засіданні орган досудового розслідування не навів переконливих доводів того, що службовими особами цього підприємства вчинялись якісь дії з метою приховування, пошкодження, псування арештованих транспортних засобів, чи будуть вчинятись у майбутньому, а тому достатніх підстав для накладення арешту на них у слідчого судді не було.

Слідчий суддя, у ході задоволення клопотання слідчого мотивував своє рішення тим, що на його думку, наявні достатні підстави вважати, що ввезені транспортні засоби із використанням незаконної схеми по заниженню сплати митних платежів фактично були вантажними, а не пасажирськими та використовують в якості механізму ухилення від сплати митних платежів та є матеріальними об`єктами, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, слідчий суддя зазначив, що оскільки технічний стан та технічні особливості ввезених транспортних засобів, а також їх реєстраційні документи містять фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, зокрема документи щодо реєстрації транспортного засобу у країнах ввезення, митних документах щодо фізичного огляду та технічних особливостей, та відомості, що містяться в даних документах, можуть будуть використані при допитах, документальних перевірках, при проведенні технічних, товарознавчих та інших криміналістичних експертиз, інших слідчих та процесуальних дій, а тому існувала сукупність підстав і розумних підозр вважати, що вказані транспортні засоби та супровідні документи на них є доказом злочину і слідчий суддя визнав дане майно таким, що підлягає арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_7 , який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити та скасувати ухвалу слідчого судді, пояснення прокурора про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги представника володільця майна, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала слідчого судді - скасуванню із постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, виходячи з наступного.

При вирішенні питання щодо арешту майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як убачається з оскаржуваного адвокатом ОСОБА_7 рішення слідчого судді суду першої інстанції, зазначених вимог закону останній не дотримався, а сторона обвинувачення в судовому засіданні у ході розгляду клопотання існування обставин, з якими закон пов`язує правові підстави для арешту майна у конкретному кримінальному провадженні, не довела.

Із матеріалів судового провадження слідує, що слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000064, за внесеними відомостями до ЄРДР від 26 листопада 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України

Із попередніх, встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення апеляційним судом встановлено, що службові особи ПП «Транс-Брок» при здійсненні митного оформлення транспортних засобів на Рівненській митниці державної фіскальної служби протягом 2018 року, ухилилися від сплати податків, обов`язкових митних платежів до бюджету на загальну суму 2 826 337 (два мільйона вісімсот двадцять шість тисяч триста тридцять сім) грн. 13 (тринадцять) коп. (у т.ч. акцизного податку 2 355 280 (два мільйона триста п`ятдесят п`ять тисяч двісті вісімдесят) грн.. 94 (дев`яносто чотири) коп. та ПДВ 471 056 (чотириста сімдесят одна тисяча п`ятдесят шість) грн. 19 (дев`ятнадцять) коп.)., у зв`язку із чим дії цих осіб підпадають під ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що закріплений для досягнення дієвості кримінального провадження, є арешт майна.

Слідчий суддя з урахуванням того, що транспортні засоби були ввезені ПП «Транс-Брок» із використанням, на його думку, незаконної схеми по заниженню сплати митних платежів, були об`єктом кримінально-протиправних дій та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також того, що такі транспортні засоби у якості речових доказів відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, то з метою їх збереження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для арешту, зазначених слідчим у клопотанні транспортних засобів.

Разом з тим, дослідивши додані слідчим до клопотання про арешт майна матеріали, колегія суддів прийшла до висновку про помилковість висновків слідчого судді, з яких він убачав наявність правових підстав для накладення арешту на вказаний слідчим у клопотанні перелік транспортних засобів.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, а згідно ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Із посиланням, переважно, на вищевказану норму кримінального процесуального закону, слідчий суддя робив посилання у ході накладення арешту на майно ПП «Транс-Брок», визнавши транспортні засоби майном, що критеріям, зазначеним у цій статті, відповідає у повному обсязі.

При цьому, надані матеріали судового провадження не містять будь-яких процесуальних рішень органу досудового розслідування про визнання зазначених у клопотанні транспортних засобів речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, матеріали судового провадження містять певні суперечності, зокрема і клопотання слідчого про арешт майна та свідчать про те, що автобуси марок MERCEDES-BENZ та VOLKSWAGEN, на які слідчим суддею було накладено арешт, згідно інформації заводу виробника є вантажними та вантажопасажирськими, а згідно матеріалів органу досудового розслідування та встановлених ним обставин, службові особи ПП «Транс-Брок» здійснили незаконне митне оформлення пасажирських автобусів зі встановленою невідповідністю типу кузовів у відповідності до наявних документів під час митного їх оформлення.

До того ж, положення ч.ч. 4, 5 ст.173 КПК України вказують, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, яке підлягає арешту; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Як уважає апеляційний суд, слідчим суддею при розгляді вказаного клопотання належним чином вищевказаних вимог кримінального процесуального закону не було дотримано у повному обсязі, оскільки слідчий суддя не визначив спосіб арешту майна, місце його зберігання у ході виконання ухвали про арешт та порядок виконання такого судового рішення у відповідності до вимог КПК України.

Разом з тим, як пояснив в судовому засіданні при апеляційному розгляді справи прокурор, орган досудового розслідування не встановив місцезнаходження вказаних транспортних засобів, огляд їх не проведений, речовими доказами вони не визнані тощо.

У колегії суддів викликають певні сумніви і щодо твердження в клопотанні про вид транспортних засобів, які на думку органів досудового слідства, є об`єктами ухилення від сплати відповідних податків. Як убачається з клопотання, службові особи ПП «Транс-Брок» здійснювали митне оформлення пасажирських автобусів, в тому числі і тих, про арешт яких ставиться питання в клопотанні, однак на митну територію України вони були ввезені як вантажні. Документів, які підтверджували би право власності на автобуси, що належить арештувати, або конкретних фактів і доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження ПП «Транс-Брок», як того вимагає п.2 ст.171 КПК України, в клопотанні не зазначено.

На підставі викладених обставин, які свідчать про істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, за недоведеності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників гарантованими законом і завданням даного кримінального провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ПП «Транс-Брок» адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вісім транспортних засобів ввезених ПП «Транс-Брок» на митну територію України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна від 17 грудня 2018 року у рамках кримінального провадження №0000064 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення цим судом, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач - підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1