Справа № 755/9870/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" листопада 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

- у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 30 травня 2018 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, перебуваючи по бульвару Перова, 4 в м. Києві, зустрів неповнолітнього ОСОБА_7 , в руках якого знаходився мобільний телефон. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь. Реалізовуючи свій злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_5 підійшов ззаду до потерпілого та використовуючи принцип раптовості, шляхом ривка, відкрито заволодів мобільним телефоном марки Мейзу М6, який знаходився у кишені куртки, в яку був одягнений ОСОБА_7 , після чого з місці вчинення злочину зник, та в подальшому був затриманий працівниками поліції.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині обвинувального акту, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення та щиро розкаявся у вчиненому.
Крім того, обвинувачений показав, що дійсно 30.05.2018 року, приблизно о 16 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, бул. Перова,4, зустрів потерпілого ОСОБА_7 в руках якого побачив мобільний телефон, підійшовши ззаду до потерпілого, та шляхом ривка заволодів мобільним телефоном марки «Мейзу М6», після чого з місця вчинення злочину зник, та в подальшому його затримали працівники поліції.

Покази ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин кримінального провадження, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових документів, а саме: постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 31.05.2018 року; розписки потерпілого про отримання на зберігання мобільного телефону чорного кольору марки Мейзу М6, а також документи, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.
Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у тому, що він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 186 КК України.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, щиро розкаявся, вину визнав повністю.
Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного, щиро каявся, вину визнав, жалкує про вчинене, наявності пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України у виді штрафу. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.
Цивільний позов не заявлено.
Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винним за ч. 1 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Речовий доказ у справі: мобільний телефон марки Мейзу М6, чорного кольору залишити у власності потерпілого ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_5 , захиснику та прокурору.

С у д д я :