Справа № 589/2744/18
Провадження № 1-кп/589/222/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення злочину не судимого, засудженого вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2018 року за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст. 69, 70 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2018 року близько 01:00 год ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу входу до гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , діючи повторно, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, з корисливих мотивів, завдав одного удару ногою в область обличчя ОСОБА_6 , від чого останній впав на землю, а ОСОБА_4 тим часом у присутності сторонніх осіб з кишені одягу ОСОБА_6 заволодів майном останнього, а саме: мобільним телефоном марки Meizu М5С, моделі М71Н, вартістю 2320 грн, в якому знаходилась сім-карта оператора стільникового зв`язку «Київстар», вартістю 50 грн, карта пам`яті Micro CD об`ємом 16 Гб, вартістю 125 грн.

Після цього, ОСОБА_4 разом з викраденим майном ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 2495 грн та тілесні ушкодження у вигляді забійної рани (2) на слизовій нижньої губи справа, садна на нижньому краю нижньої губи зправа, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке є не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, погодився з обставинами, які викладені в обвинувальному акті, за виключенням тих, що він не викрадав у потерпілого 500 грн.
Пояснив, що 25 травня 2018 року відпочивав з друзями на річці. О 21.00 год жінці його товариша ОСОБА_7 зателефонував клієнт і попросив зробити масаж, оскільки вона працює професійним масажистом, після чого вона одразу поїхала на виклик. О 22.00 год ОСОБА_8 подзвонила чоловіку і сказала, що її намагалися зґвалтувати. Потім вони всі вирушили на вул. Воронізьку, де знаходився гуртожиток, в якому ОСОБА_8 робила чоловіку масаж. З телефону ОСОБА_8 вони почали дзвонити чоловіку, щоб він вийшов, однак він відмовився. Коли вони відійшли від гуртожитку, то зустріли цього чоловіка в компанії з іншими чоловіками. Потім вони почали з ними спілкуватися, сказали, щоб ті віддали гроші за масаж. Проте вони не погодилися. Після цього він вирішив переконати віддати гроші і вдарив потерпілого по обличчю. Удар наніс з позиції стоячи. Потерпілий впав, втратив свідомість. Обвинувачений забрав в нього телефон і пішов. ОСОБА_9 телефоні знаходилась сім-карта та флеш-карта. Телефон потім віддав працівникам поліції. Також пояснив, що грошей у потерпілого не забирав.

Враховуючи вищезазначені пояснення, надані обвинуваченим під час допиту, та сукупність нижченаведених доказів, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину є об`єктивно доведеною.
Так, потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що в один із днів ввечері, перебуваючи в м. Шостка, біля гуртожитку зустрів обвинуваченого, який був з двома хлопцями та жінкою. Останні попросили його покликати з гуртожитку знайомого, який в той день викликав масажистку. Він погодився, почав йому дзвонити, проте товариш не відповідав на дзвінки. Потім між ними виник конфлікт і в один момент він відчув удар та втратив свідомість. Чоловіка, який його вдарив, він майже не бачив. Коли прийшов в себе, виявив пропажу телефону та грошей, приблизно 200 грн. На даний час будь-яких претензій до обвинуваченого не має, телефон йому повернули.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що влітку 2018 року їй зателефонував клієнт і попросив зробити масаж. Після того як вона зробила масаж, він почав до неї чіплятися та відмовився платити. Вона зателефонувала чоловіку та поскаржилася. Після чого чоловік з сином та ОСОБА_11 (обвинуваченим) підійшли до гуртожитку, в якому вона чоловіку робила масаж, однак які події були біля гуртожитку, вона не бачила, так як знаходилась на певній відстані від нього.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, в один із днів влітку 2018 року в нічний час він разом з обвинуваченим, ОСОБА_13 та мамою ОСОБА_14 пішли до гуртожитку, в якому проживає чоловік, якому його мама робила масаж, але він відмовився оплатити його. Біля гуртожитку зустріли знайомого цього чоловіка (потерпілого) та попросили допомогти його знайти. Мама в цей час близько до гуртожитку не підходила. В ході розмови обвинувачений вдарив ногою потерпілого в обличчя та останній впав. Після цього обвинувачений забрав з кишені телефон потерпілого та вони пішли. Будь-який інший речей обвинувачений не брав.

Згідно протоколу затримання від 26 травня 2018 року, ОСОБА_4 в цей день затримано як особу, яка підозрюється у вчиненні протиправних дій щодо потерпілого ОСОБА_6 .
Висновком судово-медичної експертизи № 101 від 05 червня 2018 року встановлено, що у ОСОБА_6 виявлені забійні рани (2) на слизовій нижньої губи зправа, садно по нижньому краю нижньої губи зправа, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Дані ушкодження виникли в результаті не менш одного травматичного діяння тупим твердим предметом, про що свідчить їх характер, локалізація та могли виникнути від удару руками і ногами. Ушкодження могли виникнути в строк в вказаний в ухвалі, про свідчить стадія загоєння ран, садна. Як зазначено в дослідницькій частині висновку, згідно ухвали нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 мало місце 26 травня 2018 року.
Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 1076 від 21 червня 2018 року, вартість майна, викраденого у потерпілого ОСОБА_6 , складає 2495 грн: мобільний телефон Meizu М5С, моделі М71Н - 2320 грн, сім-карта оператора стільникового зв`язку «Київстар» -50 грн, карта пам`яті Micro CD об`ємом 16 Гб -125 грн.

Досліджені докази не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування. Інші докази по справі не досліджувалися, так як під час судового розгляду не оспорювались фактичні обставини справи та кваліфікація дії обвинуваченого, за виключенням факту викрадення у потерпілого 500 грн.
З огляду на викладене, вбачається наявність достатніх доказів, які підтверджують вину ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за встановлених судом обставин.
При цьому судом на підставі ст. 337 КПК України виключено з обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_4 , посилання на те, що ОСОБА_4 шляхом відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я

потерпілого, діючи повторно, заволодів грошима потерпілого у сумі 500 грн., оскільки вказані обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.
Так, обвинувачений в судовому засіданні заперечував ті обставини, що, крім телефону, викрадав у потерпілого ще 500 грн. В свою чергу свідок ОСОБА_12 , який безпосередньо бачив як обвинувачений наніс удар потерпілому та забрав з кишені телефон, підтвердив пояснення обвинуваченого, що грошей у потерпілого останній не забирав.
Потерпілий повідомив суду, що дійсно в день вчинення злочину у нього не було при собі такої суми грошей, а саме 500 грн. При цьому він не заперечував, що в нього пропали гроші, однак точну суму не пам`ятає, проте стверджує, що ця сума була не більше 200 грн.
Разом з тим, суд не може взяти до уваги лише одні пояснення потерпілого, визнавши ОСОБА_15 винним у викрадені близько 200 грн, а не 500 грн, оскільки, по-перше, під час судового розгляду не вдалося встановити, яка саме сума коштів була наявна у потерпілого, а, по-друге, будь-яких доказів, які б підтверджували, що це саме ОСОБА_15 викрав ці кошти, у суду немає.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Так, при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином; характер та негативні наслідки від вчиненого злочину; дані про особу обвинуваченого, а саме, те, що він не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, має постійне місце проживання, не працює, не одружений, проживає разом з матір`ю та сестрою, за місцем проживання даних про негативну характеристику не має.

Крім того суд враховує, що обвинувачений на момент вчинення злочину був не судимий, однак вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2018 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст. 69, 70 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі.
Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину.

Підстав вважати, що обвинувачений щиро кається у вчиненому під час судового розгляду не вдалося встановити.

Обставин, що обтяжує покарання, суд не вбачає.

Також судом береться до уваги позиція потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого.

З урахуванням наведеного та виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції відповідної статті КК України.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не вбачає.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України ОСОБА_4 слід призначити покарання з урахуванням вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2018 року;зарахувати у строк покарання попереднє ув`язнення у межах зазначеного кримінального провадження; частину покарання відбутого за попереднім вироком.
Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України, а судових витрат відповідно до ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого слід обрати у вигляді тримання під вартою з огляду на призначене судом покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2018 року, більш суворим, призначеним за цим вироком, визначити у вигляді 4 років позбавлення волі.

Зарахувати у строк покарання за даним вироком строк покарання частково відбутий за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2018 року, а саме: з 21.11.2017 року до 13.03.2018 року (включно) та з 21.11.2018 року по 21.12.2018 року (включно) - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 22.12.2018 року по 24.04.2019 року - з розрахунку один день за день.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26.05.2018 року по 20.11.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання за вказаним вироком рахувати з 25.04.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1144 грн. витрат за проведення експертизи.

Речові докази: мобільний телефон Meizu М5С, моделі М71Н залишити потерпілому ОСОБА_6 , скасувавши арешт, накладений на нього ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 травня 2018 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а для обвинуваченого, який тримається під вартою - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1