УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000322, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 липня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України,
в с т а н о в и в:
13.12.2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_4 , в якому ставилось питання про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 09.12.2018 в ході проведення огляду місця події на земельних ділянках кадастрові номери :22:039:0017, :22:039:0016, :22:039:0015, :22:039:0014 в межах Селичівської сільської ради Баришівського району Київської області, а саме на: пісок, земснаряд без ідентифікуючих ознак, бульдозер L220E, бульдозер без ідентифікуючих ознак, які перебували у фактичному володінні та користуванні ОСОБА_5 з забороною розпоряджатись, користуватися арештованим майном та без права на його відчуження.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що СУ ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000322, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 липня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.07.2018 надійшла оперативна інформація, що поблизу селища Селичівка, Баришівського району Київської області здійснюється незаконний видобуток надр.

Так, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що посадова особа ФОП « ОСОБА_5 »., в особі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою вільно найманих працівників, які не були обізнані в злочинному умислі ОСОБА_5 в період часу з 18.06.2018 по 09.12.2018 знаходячись за вказаною адресою, за допомогою одного земельного снаряду без ідентифікуючих номерних знаків та двох бульдозерів незаконно здійснюють гідронамив корисної копалини, а саме піску, на території Баришівського району, Київської області, який складують на карту намиву та в подальшому здійснюють реалізацію реальному сектору економіки без спеціального дозволу на користування надрами та акту гірничого відводу.

Відповідно до п.п. 16, 17 постанови Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 № 808 «Про затвердження переліку видів діяльності та об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку» проведення робіт з розчищення і днопоглиблення русла та дна річок, їх берегоукріплення, зміна і стабілізація стану русел, а також проведення будівельних робіт, що передбачають видобування піску і гравію, прокладання кабелів, трубопроводів та інших комунікацій на землях водного фонду відносяться до діяльності об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку.

Крім того, відповідно до ст. 86 Водного кодексу України зазначено, що на землях водного фонду можуть проводитися роботи, пов`язані з будівництвом гідротехнічних, лінійних та гідрометричних споруд, поглибленням дна для судноплавства, видобуванням корисних копалин (крім піску, гальки і гравію в руслах малих та гірських річок), розчисткою русел річок, каналів і дна водойм, прокладанням кабелів, трубопроводів, інших комунікацій, а також бурові та геологорозвідувальні роботи.

Місця і порядок проведення зазначених робіт визначаються відповідно до проектів, що погоджуються з обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства (крім робіт на землях, зайнятих морями), та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Відповідно до ст. 19 Кодексу України «Про надра» передбачено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Статтею 23 Кодексу України «Про надра» передбачено, що землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, а також підземні води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, за умови, що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Землевласники і землекористувачі, які є сільськогосподарськими товаровиробниками, частка сільськогосподарського товаро-виробництва яких за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, крім випадків, передбачених частиною першою цієї статті, в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати підземні води (крім мінеральних) для сільськогосподарських, виробничих, а також власних господарсько-побутових потреб.

Видобування корисних копалин місцевого значення і торфу з застосуванням спеціальних технічних засобів, які можуть призвести до небажаних змін навколишнього природного середовища, погоджується з місцевими радами, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 557 «Про затвердження Порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду» дозволи видаються Держводагенством за погодженням з Мінприроди - у разі проведення на землях водного фонду днопоглиблюваних робіт, робіт з прокладення кабелів, трубопроводів та інших комунікацій,

п. 5 передбачено, що суб`єкт господарювання, який претендує на отримання дозволу обов`язково узгоджує питання видачі дозволу з органами місцевого самоврядування.

Відповідно до договору № 03/01-2018 від 18.06.2018 укладеного між замовником ДП «Укрводсервіс» Держводагенства України та виконавцем ФОП « ОСОБА_5 » зазначено, що з метою реалізації загальнодержавної цільової програми розвитку водного господарства та екологічного оздоровлення басейну річки Дніпро н період до 2021 року шляхом здійснення природоохоронних заходів з покращення гідрологічного режиму та санітарно-екологічного стану акумулюючої водойми яка знаходиться на сільськогосподарських угіддях 6,69 Га, які є приватною власністю ОСОБА_6 , кадастрові номери земельних ділянок :22:039:0017, :22:039:0016, :22:039:0015, :22:039:0014 в межах Селичівської сільської ради Баришівського району Київської області і облаштування прибережних смуг в межах земель водного фонду.

09.12.2018 в ході проведення огляду місця події на земельних ділянках кадастрові номери :22:039:0017, :22:039:0016, :22:039:0015, :22:039:0014 в межах Селичівської сільської ради Баришівського району Київської області виявлено та вилучено знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме земснаряд без ідентифікуючих ознак, бульдозер без ідентифікуючих ознак, бульдозер L220E, які фактично використовувалися вільно найманими працівниками ФОП « ОСОБА_5 » без відповідних документів, а саме спеціального дозволу на користування надрами та акту гірничого відводу. Документі на виявлену та вилучену техніку, а саме земснаряд без ідентифікуючих ознак, бульдозер без ідентифікуючих ознак, бульдозер L220E ОСОБА_5 та працівниками, які здійснювали роботи надано не було.

Постановою від 09.12.2018 вилучений пісок, земснаряд без ідентифікуючих ознак, бульдозер L220E, бульдозер без ідентифікуючих ознак визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду клопотання повідомлявся завчасно та належним чином. Від слідчого ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутність, а також довідка зі змісту якої вбачається, що здійснити повідомлення володільця тимчасово вилученого майна не можливо з огляду на відсутність будь-якої контактної інформації.

Враховуючи інформацію, надану слідчим, слідчий суддя приходить до висновку, що враховуючи потреби досудового розслідування, обмежений час на розгляд даного виду клопотань та надану суду інформацію з приводу володільця тимчасово вилученого майна, доцільним вбачається здійснення розгляду вищевказаного клопотання без участі володільця тимчасово вилученого майна.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги винесення слідчим 09 грудня 2018 року постанови про визнання майна речовим доказом, наявність достатніх доказів того, що майно, зазначене у клопотанні відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а саме є майном, щодо якого є наявність розумних підозр, що воно є знаряддям кримінального правопорушення та майном, набутим в результаті його вчинення, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, передачі та відчуження такого майна, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 09.12.2018 в ході проведення огляду місця події на земельних ділянках кадастрові номери :22:039:0017, :22:039:0016, :22:039:0015, :22:039:0014 в межах Селичівської сільської ради Баришівського району Київської області а саме на: пісок, земснаряд без ідентифікуючих ознак, бульдозер L220E, бульдозер без ідентифікуючих ознак, які перебували у фактичному володінні та користуванні ОСОБА_5 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000322, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 липня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 09.12.2018 в ході проведення огляду місця події на земельних ділянках кадастрові номери :22:039:0017, :22:039:0016, :22:039:0015, :22:039:0014 в межах Селичівської сільської ради Баришівського району Київської області а саме на: пісок, земснаряд без ідентифікуючих ознак, бульдозер L220E, бульдозер без ідентифікуючих ознак, які перебували у фактичному володінні та користуванні ОСОБА_5 , з забороною розпоряджатись, користуватися арештованим майном та без права на його відчуження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1