Провадження № 1-в/537/21/2019
Справа № 537/5921/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2019 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання ОСОБА_4 , яка діє в якості опікуна в інтересах недієздатного сина ОСОБА_6 про звільнення від відбування додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку та скасування обтяження нерухомого майна у вигляді арешту квартири,

встановив:

До Крюківського районного суду м. Кременчука надійшла заява ОСОБА_4 , яка діє в якості опікуна в інтересах недієздатного сина ОСОБА_6 , про звільнення від відбування додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку та скасування обтяження нерухомого майна у вигляді арешту квартири.
По суті заявник вказала, що її син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є недієздатною особою, інвалідом з дитинства 2-ї групи, безтерміново. Вона призначена опікуном над ним. Згідно з посвідченням №2, виданим виконкомом Автозаводської райради м. Кременчука, вона є опікуном над своїм недієздатним повнолітнім сином. На підставі вироку Крюківського районного суду м. Кременчука від 30.09.1996 року у справі №1-260 ОСОБА_6 був засуджений за скоєння злочинів, передбачених ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 141 КК України до кримінального покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна в дохід держави. Вирок набрав чинності 8.10.1996 року. Основний вид кримінального покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_6 відбув повністю. Він повернувся з місць позбавлення волі на початку 2001 року, прописався за місцем свого постійного проживання по АДРЕСА_1 , 28 березня 2001 року. З того часу, син ОСОБА_6 постійно проживає разом зі нею за вказаною адресою, що підтверджується копією його паспорта з відміткою про реєстрацію місця проживання, у зв`язку із чим, перебіг строків давності не переривався і формально минув. Додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, за вказаним вище вироком, не було виконано до цього часу з причин, що від її сина ОСОБА_6 не залежали. У відповідності до Свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ Кременчуцького міськвиконкому згідно з розпорядженням від 10.08.1994 року №4864/1, квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 54,10 кв. м, є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , без визначення часток. 17.02.2005 року Першою Кременчуцькою держаною нотаріальною конторою за реєстровим номером обтяження 1691326 на квартиру АДРЕСА_2 було накладено арешт; підставою якого зазначено лист Автозаводського райсуду м. Кременчука від 13.12.1996 року. Арешт на квартиру було накладено під час проведення досудового слідства у справі, за якою в подальшому, сина було засуджено на підставі вироку Крюківського районного суду м. Кременчука від 30.09.1996 року у справі №1-260. В грудні 1996 року судовим виконавцем Автозаводського району ОСОБА_8 було проведено опис майна - 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , В акті опису майна зазначено, що опис було проведено на підставі вироку Крюківського райсуду м. Кременчука від 30.09.1996 року в частині конфіскації майна ОСОБА_6 . Обтяження у вигляді арешту квартири, є чинним по цей час. На даний час, в Автозаводському відділі державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на примусовому виконанні не перебувають виконавчі провадження про будь-які майнові стягнення з ОСОБА_6 .
В судовому заявник та захисник адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримали, просили його задовольнити з підстав вказаних у ньому.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.
Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали заяви встановив:
Вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.09.1996 року ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні злочинів передбачених ч.1 ст. 118, ч .2 ст. 141, ст. 42 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Основний вид кримінального покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_6 відбув повністю та постійно проживає по АДРЕСА_1 , з 28 березня 2001 року.
На даний час, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є недієздатною особою, інвалідом з дитинства 2-ї групи, безтерміново, що підтверджується довідкою серія АВ №04772924, посвідченням інваліда, та рішенням Автозаводського райсуду м. Кременчука від 18.01.2013 року. Цим же рішенням суду, ОСОБА_4 призначена опікуном над ним.
Додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, за вказаним вище вироком, не було виконано до цього часу.
У відповідності до Свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ Кременчуцького міськвиконкому згідно з розпорядженням від 10.08.1994 року №4864/1, квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 54,10 кв. м, є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , без визначення часток.
В грудні 1996 року судовим виконавцем Автозаводського району ОСОБА_8 було проведено опис майна - 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 .
В акті опису майна зазначено, що опис було проведено на підставі вироку Крюківського райсуду м. Кременчука від 30.09.1996 року в частині конфіскації майна ОСОБА_6
17.02.2005 року Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою за реєстровим номером обтяження 1691326 на квартиру АДРЕСА_2 було накладено арешт; підставою якого зазначено лист Автозаводського райсуду м. Кременчука від 13.12.1996 року. Арешт на квартиру було накладено під час проведення досудового слідства у справі, за якою в подальшому, сина було засуджено на підставі вироку Крюківського районного суду м. Кременчука від 30.09.1996 року у справі №1-260.
Обтяження у вигляді арешту нашої квартири, є чинним по цей час, що підтверджується витягом з Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 17.12.2018 року № 149835824.
В Автозаводському відділі державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на примусовому виконанні не перебувають виконавчі провадження про будь-які майнові стягнення з ОСОБА_6 , що підтверджується листом від 5.12.2018 року №102886.
Відповідно до вимог, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин.
Частиною другою цієї статті, передбачено, що строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.
Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 після відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, не переховується, веде звичайне життя під опікою матері, постійно проживає по місцю реєстрації. З моменту набрання чинності вироком суду, минуло вже 22 роки.
Також, пунктом 8 розділу другого прикінцевих та перехідних положень Кримінального Кодексу України в редакції від 5 квітня 2001 року передбачено наступне: «Не приводити у виконання вироки судів в частині конфіскації майна і стягнення штрафу, якщо до набрання чинності цим Кодексом конфісковане майно не було вилучене і реалізоване, а штраф не був стягнутий у разі, якщо за даний злочин цим Кодексом конфіскація майна і накладення штрафу не передбачені».
З огляду на те, що в частині другій статті 186 КК України 2001 року відсутнє покарання у виді конфіскації майна, яке було передбачене в частині другій статті 141 КК України 1960 року, у відповідності до п.8 р. 2 прикінцевих та перехідних положень КК України в редакції від 05.04.2001 року, вирок Крюківського райсуду м. Кременчука від 30.09.1996 року відносно ОСОБА_6 в частині додаткового покарання не підлягає виконанню.
Керуючись ст.ст. 537-539 КПК України, суд,

постановив :

Клопотання ОСОБА_4 , яка діє в якості опіку в інтересах недієздатного сина ОСОБА_6 про звільнення від відбування додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку та скасування обтяження нерухомого майна у вигляді арешту квартири - задовольнити.
3вільнити засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, належного йому на праві власності по вироку Крюківського районного суду м. Кременчука від 30.09.1996 року у справі №1-260.
Скасувати обтяження у вигляді арешту квартири АДРЕСА_2 , накладеного 17.02.2005 року Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою за реєстровим номером обтяження 1691326.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області.

Суддя : ОСОБА_1