КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 грудня 2018 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілих ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 , представника потерпілих ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 11.04.2018 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 309 КК України, та призначено покарання:
за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки та відповідно до ст.54 КК України з позбавленням військового звання - майор.

На підставі ст.70 КК України, ОСОБА_9 визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки та відповідно до ст.54 КК України з позбавленням військового звання - майор.

Також даним вироком вирішені питання в частині цивільного позову, судових витрат та речових доказів,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_9 з 29.10.2004р. проходив військову службу в органах Служби безпеки України (далі - СБ України). З 21.02.2012 року призначений на посаду провідного спеціаліста сектору захисту інформації Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю СБ України. Перебуває у військовому званні «майор». У його власності перебуває автомобіль марки «Toyota RAV4» д.н.з. НОМЕР_1 .

17.02.2016 року, приблизно о 06.00 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного та психотропного сп`яніння (амфетамін), керуючи на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу технічно справним транспортним засобом автомобілем марки «Toyota RAV4» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині у крайній лівій смузі автомобільної дороги вул. Кільцева дорога у м. Києві, зі сторони масиву Борщагівка у напрямку Жулянського шляхопроводу та повинен, був керуватися вимогами ст. 68 Конституції України, ст. 14, 15, 16 Закону України «Про дорожній рух», п.п.1.5, 2.3 б), 12.3, 12.4, 13.1 та термінологією п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінетів Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правил), відповідно до яких зобов`язаний знати та неухильно дотримуватись вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям та громадянам, вживати усіх можливих заходів для забезпечення безпечних умов для пересування найбільш уразливих учасників дорожнього руху - дітей, інвалідів, велосипедистів і людей похилого віку, своїми діями або бездіяльністю не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням цим засобом на дорозі, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною руху переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Тоді ж ОСОБА_9 , рухаючись у крайній лівій смузі зі швидкістю близько 100 км/год з ввімкненим ближнім світлом фар, діючи зі злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча об`єктивно повинен був і міг їх передбачити, у порушення зазначених вимог, не переконавшись перед початком перестроювання та зміною напрямку руху керованого ним транспортного засобу, що це буде безпечним і не створить перешкод, або небезпеки іншим учасникам руху, а також що проїзна частина на траєкторії, якою він мав намір рухатися, вільна від об`єктів на достатній для здійснення маневру відстані, почав здійснювати маневр, оскільки, під`їжджаючи до розвороту в районі заїзду на вул. Трублаїні на відстані близько 20-30 м він побачив автомобіль «ВАЗ-2107» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , який рухався зліва від місця розвороту в напрямку його смуги руху зі швидкістю 20-30 км/год. З метою запобігання зіткнення з даним автомобілем ОСОБА_9 різко крутнув кермо праворуч і змістився з третьої смуги руху у другу. Автомобіль «ВАЗ-2107» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 уже проїхав третю смугу руху та знаходився повністю у другій смузі руху на відстані близько 1 м від смуги горизонтальної дорожньої розмітки, що поділяє другу і третю смугу руху та зміщувався до правого краю проїзної частини.

Унаслідок цього ОСОБА_9 допустив зіткнення, яке відбулось у другій смузі руху напрямку слідування транспортних засобів на Жулянський міст (напроти ТОВ «Арма Мотор», м. Київ, вул. Велика Кільцева. 18), передньою правою частиною автомобіля «Toyota RAV4» д.н.з. НОМЕР_1 та задньої правої кутової частини автомобіля «ВАЗ-2107» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, які знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті.

Крім того, ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом і з метою використання для власного вживання, без мети збуту психотропної речовини, у порушення вимог ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, Закону України №60/95 від 15.02.1995 «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року, незаконно придбав у невстановленої особи, у невстановлений час і місці та зберігав психотропну речовину амфетамін, масою 0,249г., а також в портсигарі загальною масою 1,1517г., які 17.02.2016 під час огляду місця події, по вул.Кільцева дорога у м. Києві, в автомобілі «Toyota RAV-4» д.н.з. НОМЕР_1 та на зупинці громадського транспорту було виявлено та вилучено.

Захисник ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та виправдати ОСОБА_9 .

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, ОСОБА_10 посилається на істотні порушення вимог КПК України, однобічність та неповноту судового слідства, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема зазначає, що матеріали провадження не містять будь-яких належних доказів, що доводять винуватість його підзахисного. Висновок експертизи №2-06/16 від 23.06.2016 року, який суд поклав в основу вироку за ч.2 ст. 286 КК України, не є належним доказом, оскільки містить суперечливі дані і є неповним, у зв`язку з чим сторона захисту просила суд призначити повторні експертизи, що необґрунтовано було залишено без задоволення. При цьому суд не надав належної оцінки обставинам справи, які мають значення для вирішення справи. Зокрема тому, що ДТП сталась через порушення потерпілим по справі вимог п.п. 10.3, 10.8 ДПР та вимоги знаку 2.1 «Дати дорогу». Також суд не дослідив та не встановив причинний зв`язок між допущеними обома учасниками ДТП порушеннями правил безпеки дорожнього руху та суспільно небезпечними наслідками, що настали. Обвинувачення за ст. 309 КК України ґрунтуються доказах, які суд повинен був визнати недопустимими. Зокрема висновок експерта №472х від 14.04.2016 року є недопустимим доказом, оскільки був доказом у іншій справі щодо ОСОБА_12 , який був засуджений за ч.1 ст. 309 КК України. Також суд безпідставно взяв до уваги неправдиві покази свідка ОСОБА_13 . Також вказує на те, що стороні захисту не відкрили та не надали доступ до матеріалів провадження в порядку ч.9 ст. 290 КПК України. Крім того зазначає про істотні процесуальні порушення під час огляду місця події, в ході якого фактично було проведено обшук, через що протокол огляду місця події від 17.02.2016 року є недопустимим доказом. Також вказує про порушення порядку відбору біологічних зразків для експертизи.
Представник потерпілих ОСОБА_8 подав в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінальних правопорушень та правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 8 років позбавлення волі, в решті вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зокрема зазначає, що призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції не повною мірою взяв до уваги ті обставини, що ОСОБА_9 не покаявся у вчиненому, не висловив жалю з приводу смерті потерпілого, не вибачився перед потерпілими, намагався уникнути відповідальності, його поведінку після вчиненого злочину, не намагався відшкодовувати моральну та матеріальну шкоду.

Прокурор ОСОБА_5 подав заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив надані сторонами докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень ґрунтуються на доказах, які були досліджені в ході судового розгляду, а саме:

показаннях свідка під псевдонімом « ОСОБА_14 », щодо якого застосовано заходи безпеки, який був безпосереднім очевидцем дорожньо-транспортної події та в судовому засіданні суду першої інстанції повідомив про обставини зіткнення автомобілів, які повністю узгоджуються в обставинами, викладеними в обвинуваченні;

показаннях працівників поліції ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які повідомили суд про дорожню обстановку на місці зіткнення після їх прибуття, розташування транспортних засобів, обставини складання протоколів огляду місця події, виявлення та вилучення наркотичних засобів в автомобілі, обставини вилучення портсигару з наркотичними засобами, який ОСОБА_9 дістав з кишені та намагався позбутись його, викинувши під лавку на зупинці, а також про наявність у ОСОБА_9 зовнішніх ознак сп`яніння;

показаннях потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 щодо факту загибелі ОСОБА_11 внаслідок дорожньо-транспортної події;

висновку щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000813 від 17.02.2016 р., відповідно до якого ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного та наркотичного (амфетамін) сп`яніння;

висновку експерта № 472х від 14.04.2016р. та висновку експерта № 470х від 19.02.2016р., відповідно до яких загальна маса амфетаміну в портсигарі становить 1,1517 г, а загальна маса амфетаміну трьох поліетиленових пакетиках становить 0,249г.;

висновку №2-06/16 судової автотехнічної та транспортно- трасологічної експертизи від 23.06.2016р., відповідно до якого водій автомобіля Toyota RAV-4, своєчасно виконуючи вимоги п.п.1.5, 2.3 (б), 12.3, 12.4 та 13.1 ПДР, своїми односторонніми діями мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ-2107. Аварійна дорожня ситуація була створена односторонніми діями водія автомобіля Toyota RAV-4, які суперечили вимогам п.п. 1.5, 2.3 (б), 12.3, 12.4, 13.1 та термінології п. 1.10 ПДР;

даних протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.02.2016 р. та схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо місця зіткнення транспортних засобів «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 та «ВАЗ2107» д.н.з. НОМЕР_2 та локалізацію пошкоджень;

даних протоколу огляду місця події від 17.02.2016 р., в ході якого виявлено та вилучено металевий портсигар білого кольору, в якому знаходиться дві купюри по одній гривні, металеве лезо та три прозорих поліетиленових пакета з пазовим замком та порошкоподібною речовиною білого кольору;

актах огляду та тимчасового вилучення транспортного засобу від 17.02.2016 р., відповідно до яких було здійснено огляд та тимчасове затримання транспортних засобів «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 та «ВАЗ2107» д.н.з. НОМЕР_2 ;

висновку експерта №12-1-29 від 30.06.2016, відповідно до якого на момент ДТП ходова частина, робоча гальмова система та рульове керування автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 знаходились у працездатному стані;

акті судово-медичного дослідження (обстеження) №367 від 24.02.2016р., відповідно до якого в результаті судово-токсилогічного дослідження крові від трупа ОСОБА_11 не знайдено: метиловий та етиловий спирти, а також пропілів, бутиловий, аліловий спирти та їх ізомери;

висновку судово-медичної експертизи №510 від 10.05.2016р. щодо виявлених ушкоджень, причин смерті ОСОБА_11 ;

протоколі отримання зразків для проведення експертизи від 28.04.2016р., відповідно до якого було відібрано у ОСОБА_9 зразки букального епітелію «слини»;

висновку експерта №10-239 від 06.06.2016, відповідно до якого у змивах з дверної ручки, з керма автомобіля, з ричага перемикання передач, на недопалку цигарки «Rothmans», на двох недопалках цигарок «Marlboro», у змивах з подушки безпеки виявлено клітини з ядрами, встановлено генетичні ознаки клітин та зразка букального епітелію ОСОБА_9 .

Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості, будь-яких істотних розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку суду щодо винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів не вбачає.
При цьому суд першої інстанції дав оцінку всім доказам у справі та зазначив, чому взяв до уваги одні докази та відкинув інші.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, правильно встановив фактичні обставини кимінального провадження, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 309 КК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в матеріалах провадження належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_9 є необґрунтованими та спростовуються зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно послався у вироку на висновок експерта №472х від 14.04.2016 року, оскільки цей висновок був доказом у іншій справі щодо ОСОБА_12 , який був засуджений за ч.1 ст. 309 КК України, адже з вказаного висновку вбачається, що предметом його дослідження були порошкоподібні речовини, вилучені під час оглядів автомобіля «Toyota RAV-4» д.н.з. НОМЕР_1 від 17.02.2016 р. та зупинки громадського транспорту від 17.02.2016 р. В ході досудового розслідування було встановлено, що 5 поліетиленових згортків з психотропною речовиною амфетамін загальною масою 0,886 г належала ОСОБА_19 , якого було в подальшому засуджено вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.01.2017 за ч.1 ст. 309 КК України, а решта амфетаміну в портсигарі загальною масою 1,1517 г, та трьох поліетиленових пакетиках загальною масою 0,249 г належала ОСОБА_9 .

Доводи апеляційної скарги про те, що ДТП сталась через порушення потерпілим по справі вимог п.п. 10.3, 10.8 ДПР та вимоги знаку 2.1 «Дати дорогу» не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема, в ході судового розгляду встановлено, що на час зіткнення ОСОБА_20 перебував у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, що позбавляло його можливості адекватно реагувати на дорожню обстановку та вживати відповідні заходи. Як вбачається з висновку №2-06/16 судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 23.06.2016 р. водій автомобіля Toyota RAV-4 ОСОБА_20 , своєчасно виконуючи вимоги п.п.1.5, 2.3 (б), 12.3, 12.4 та 13.1 ПДР, своїми односторонніми діями мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ-2107 шляхом об`їзду та гальмування, однак не здійснив вказаних заходів, що і стало причиною дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Наведене спростовує твердження захисника про те, що дорожньо-транспортна пригода та її наслідки перебувають у прямому причинному зв`язку із діями водія автомобіля «ВАЗ-2107» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_11 .

Твердження захисника про те, що стороні захисту не відкрили та не надали доступ до матеріалів провадження в порядку ч.9 ст. 290 КПК України, а також про істотні процесуальні порушення під час огляду місця події та відбору біологічних зразків для експертизи були розглянуті судом першої інстанції та їм надано оцінку, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

У урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості апеляційної скарги представника потерпілих ОСОБА_8 , колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, обставину, що обтяжує покарання, позицію потерпілих, наслідки вчиненого та правильно визначив розмір покарання із призначенням додаткових покарань у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на максимальний строк та позбавлення військового звання, а при визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів, правильно обрав принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Таким чином, судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі засудженого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Підстав для призначення ОСОБА_9 більш суворого покарання за апеляційною скаргою представника потерпілих ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг та вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для скасування вироку або його зміни відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 , представника потерпілих ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 11.04.2018 року щодо ОСОБА_9 без змін.
Ухвала Київського апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3