ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/43/19 Справа № 202/3828/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 17.12.2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000006, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2018 року, та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, громадянина України, одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2018 року у задоволенні клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 було відмовлено та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 22 січня 2019 року.

Рішення суду обґрунтовано тим, що підозра, пред`явлена ОСОБА_7 , вчиненні кримінальних правопорушень, обґрунтовується зібраними доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, із врахуванням обсягу проведених та не проведених слідчих дій.
Також слідчий суддя врахував існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, та ступень тяжкості злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, дані про особу ОСОБА_7 , який може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, має постійне місце реєстрації, за місцем мешкання характеризується позитивно, слідчий суддя дійшов висновку про те, що для запобігання ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, який було доведено в судовому засіданні, необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації підозрюваного.
Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2018 року скасувати. Постановити нову ухвалу про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, із визначенням застави не менше вартості об`єкту злочинного посягання 715 000 грн.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала слідчого судді є недостатньо обґрунтованою, судом не вказано про необхідність обрання саме такого виду запобіжного заходу, не наведено дієвих обґрунтувань відмови в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зазначено, чому інші перелічені ризики відхилені судом як не доведені, не наведено обґрунтування обрання саме таких обов`язків, покладених на підозрюваного, а також не зазначено наслідки невиконання підозрюваним обов`язків, при їх невиконанні, що може створити у нього враження відсутності процесуального примусу, у випадку їх порушення та негативно вплинути на виконання покладених обов`язків. Разом із тим, судом встановлено наявність ризику, передбачених п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, однак, при винесенні ухвали слідчим суддею на підозрюваного не покладено всіх обов`язків, які могли б запобігти наявному ризику.
На дану апеляційну скаргу прокурора захисником підозрюваного ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 подані заперечення, в яких останній просить відмовити у задоволенні апеляції прокурора та залишити без змін ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який апеляційну скаргу підтримав за викладених у ній підстав, підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані.
Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованих цьому підозрюваному кримінальних правопорушень та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України КК України, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України, особу підозрюваного та стан його здоров`я. Отже, всі обставини, враховані судом першої інстанції та дослідженні в апеляційному порядку, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.
За викладених обставин, колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, а подана на неї апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 17.12.2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000006, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2018 року, та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4