Номер провадження: 11-кп/813/2/19
Номер справи місцевого суду: 523/9160/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2018 року про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків у кримінальному провадженні відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лиманець Бериславського району Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, перебуваючого в цивільному шлюбі, що має 2-х малолітніх дітей, зі слів працюючого за наймом у сфері будівництва, до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 04.10.2017 року Голопристанським районним судом Херсонської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 цього ж Кодексу звільнений від відбування покарання строком на 2 роки, який переглянутий 30.01.2018 року Апеляційним судом Херсонської області та за новим вироком апеляційного суду призначене покарання у вигляді позбавлення волі належить відбувати у кримінально-виконавчій установі,
за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, а також клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.11.2018 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, повернено прокурору для усунення недоліків, при цьому районний суд у своїй ухвалі зазначив, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, оскільки обвинувачення останньому висунуте не неконкретне, у тексті обвинувального акту не міститься відомостей про місце скоєння злочину, про час його вчинення, відсутні відомості про те, якими саме речами потерпілого заволодів обвинувачений в результаті вчинення злочину. У зв`язку з зазначеними недоліками обвинувачення є незрозумілим, що порушує право обвинуваченого на захист.
В апеляційній скарзі прокурор, просить про скасування ухвали та призначення нового розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, істотне порушення вимог КПК України, оскільки в обвинувальному акті, на його думку, містяться всі необхідні відомості, передбачені ст. 291 КПК України, зазначено конкретні дії обвинуваченого, які містять в собі ознаки складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, натомість, зазначення в обвинувальному акті не загальної суми збитку, а суми одиниці майна потерпілого, як на те вказує суд, суперечить вимогам п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України. На думку апелянта, суд не взяв до уваги роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, наданих в інформаційному листі «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року.

Крім того, до Одеського апеляційного суду прокурор, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, характеру інкримінованих йому злочинів, та необхідності проведення судового розгляду та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, подав клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, посилаючись на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки той після ухвалення стосовно нього обвинувального вироку і призначення покарання у вигляді позбавлення волі не став на шлях виправлення, а знову вчинив два тяжких злочини із застосуванням відносно потерпілого насильства, не має міцних соціальних зв`язків, може переховуватись від досудового розслідування і суду, вчинити новий злочин та перешкоджати досудовому розслідуванню.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, також підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та клопотання про застосування запобіжного заходу, дослідивши доводи апеляційної скарги і клопотання прокурора, а також матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, а також про необхідність задоволення клопотання прокурора щодо запобіжного заходу обвинуваченому з наступних підстав.
За змістом п. 3 ч. 3 ст. 315 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту у випадку, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
У відповідності до п. 13 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом країни про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
Частиною 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Формулювання обвинувачення має містити обставини, передбачені ст. 91 ч. 1 КПК України, що підлягають доказуванні у кримінальному провадженні, зокрема, дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини, мотивів, способу у мети вчинення кримінального правопорушення, наслідків, тощо, а також обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження. Правова кваліфікацій дій обвинуваченої особи, крім посилання на статтю, частину цієї статті кримінального закону, повинна містити точне формулювання обвинувачення з зазначенням об`єктивної та суб`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак цього кримінального правопорушення. Формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг і межі судового розгляду та дає обвинуваченому можливість реалізувати своє право на захист та знати, в чому саме він обвинувачується. На думку колегії суддів, у зазначеному обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 не міститься конкретного, зрозумілого, сформульованого належним чином обвинувачення.
Так, суд в ухвалі обґрунтовано зазначив, що у формулюванні обвинувачення наведені відомості про скоєння інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, без розмежування, які саме дії обвинуваченого кваліфіковані за відповідними статтями КК України, при викладенні формулювання обвинувачення та фактичних обставин провадження не конкретизована вартість кожної одиниці майна потерпілого, яке було об`єктом злочинного посягання за окремими епізодами злочинної діяльності, а зазначена лише загальна суму матеріальної шкоди в розмірі 97 000 грн., у вказаному обвинувальному акті не визначено конкретне місце скоєння злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а вказана лише адреса, за якою вчинено злочин, без зазначення, чи біля будинку, чи в самому будинку було скоєно відповідний злочин. Також в обвинувальному акті взагалі не зазначено час скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, або, при неможливості встановлення такого часу, не зазначено про неможливість більш точного встановлення часу, а за епізодом незаконного заволодіння ОСОБА_8 транспортним засобом взагалі зазначено, що обвинувачений діяв з «корисних мотивів», що взагалі є незрозумілим.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що при складанні обвинувального акту не були не дотримані вимоги загальної частини КК України, внаслідок чого було порушено право обвинуваченого на захист, закріплене в ч. 42 КПК України, оскільки підозрюваний, обвинувачений має знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.
Крім того, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що при усуненні недоліків, крім загальної суми матеріальної шкоди, спричиненої потерпілому внаслідок скоєння злочину, необхідно зазначити вартість кожної одиниці майна потерпілого, яке було об`єктом злочинного посягання.
Таким чином, допущені порушення вказують на те, що обвинувальний акт в цілому не відповідає вимогам закону, а тому він не може бути призначений до судового розгляду. Врахувавши ці обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність повернення прокурору обвинувального акту № 0000742 від 25.04.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, належним чином мотивувавши своє рішення.
Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду захисник надала копію обвинувального акту відносно ОСОБА_8 від 03.01.2019 року за тими ж епізодами обвинувачення, з якого вбачається, що прокурором фактично усунені недоліки обвинувального акту, затвердженого прокурором 25.06.2018 року, що є предметом апеляційного перегляду.
З огляду на викладене, прокурором подано до суду повторно обвинувальний акт у цьому ж кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за цими ж епізодами злочинів, що суперечить вимогам діючого КПК України та ч. 1 ст. 61 Конституції України про те, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення.
Дослідивши доводи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого, колегія суддів вважає, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків. З матеріалів наданих до суду вбачається, що ОСОБА_8 був судимий за скоєння в червні 2017 року тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, згодом, через короткий проміжок часу, ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення в скоєнні в квітні 2018 року двох тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, що свідчить про схильність обвинуваченого до скоєння злочинів. Враховуючи вказані обставини, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що обвинувачений, з метою уникнення покарання та перешкоджання кримінальному провадженню, може переховуватися від суду, оскільки він не має постійного місця проживання в м. Одесі та в Одеській області, не працює, підозрюється в скоєнні злочину у групі осіб, одна з яких не встановлена та не затримана, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, місце проживання яких йому відомо, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або скоїти інше кримінальне правопорушення. Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого, колегія суддів вважає недостатнім, оскільки саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та необхідність застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу та продовжити строк тримання під вартою його на 60 днів, до 10 березня 2019 року включно.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15.11.2018 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України для усунення недоліків без змін.

Клопотання прокурора задовольнити, продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 10.03.2019 року включно.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4