Дата документу 27.12.2018 Справа № 332/2743/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/2743/18 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/241/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2018 року, якою розглянуто клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України;

застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк досудового розслідування, а саме до 29.11.2018 року, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, окрім викликів до органів досудового розслідування, прокурора і суду, а також покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України,

встановила:

Згідно зі змістом судового рішення, ОСОБА_7 досудовим розслідуванням підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України в тому, що 25.08.2018 року близько 22-30 год. діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, з корисливих мотивів, розподіливши ролі між собою, знаходячись біля буд.27 по вул. Радіаторній в м. Запоріжжі, підійшли зі спини ОСОБА_10 , після чого одна з невстановлених осіб нанесла один удар невстановленим предметом в область попереку останнього, внаслідок чого ОСОБА_10 впав на землю. Після цього, ОСОБА_7 продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, знаходячись перед ОСОБА_10 , погрожуючи останньому застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито викрав з правої руки ОСОБА_10 мобільний телефон, чим спричинено матеріальну шкоду на суму 2700,00 грн.

29.09.2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру.

Підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою вказана наявність обґрунтованою підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,а також наявність ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

В обґрунтування прийнятої ухвали слідчий суддя, зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за яким йому пред`явлено підозру, встановив наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення. Разом з тим, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором не обґрунтовано недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявного ризику.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення. прокурор вважає, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України. Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження. ОСОБА_7 , хоча і є особою, яка в силу ст.89 КК України є не судимою, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин проти власності. Враховуючи дані, які характеризують особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тяжкість вчиненого злочину, на думку прокурора, свідчить про існування вказаних у клопотанні ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор вказує на неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги; перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

За вимогами ст.110, ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризиками, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів погодилася із висновками слідчого судді щодо відсутності підстав для часткового задоволення клопотання слідчого. Висновки слідчого судді ґрунтуються на доказах, наданих органами досудового розслідування та стороною захисту.

Відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженні або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Разом з тим, в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість переховуватись від органів досудового розслідування, а в подальшому від суду з метою уникнення кримінального покарання; знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілих чи свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя врахував вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя врахував обґрунтованість висунутої ОСОБА_7 підозри, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його майновий стан, міцність соціальних зв`язків, його вік, наявність постійного місця проживання, а також наявність лише одного ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, та обґрунтовано прийшов до висновку про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 у виді домашнього арешту.

Колегія суддів вважає, що ні слідчим, ні прокурором не доведено обставин, які б свідчили про необхідність застосування до ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу. Суд апеляційної інстанції вважає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не переконливі і доходить висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомості наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчинені ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, тяжкості покарання що загрожує, наявності постійного місця проживання, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, слідчий суддя дійшов висновку про недоцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, внаслідок чого відмовив у задоволенні клопотання та обґрунтовано обрав запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, слід зауважити, що підозрюваний після застосування запобіжного заходу з`являвся на виклики слідчого, умов вказаного запобіжного заходу не порушував і дотримувався покладених на нього обов`язків. Прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження.

Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2018 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк досудового розслідування, а саме до 29.11.2018 року, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, окрім викликів до органів досудового розслідування, прокурора і суду, а також покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3