Справа №522/7350/18
Провадження № 1-кп/522/1043/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001354 від 07.03.2018 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ананьїв, Ананьївського району, Одеської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 15.03.2006 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік;
- 02.04.2009, Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді 5 місяців арешту;
- 09.02.2011, Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, 70 КК України до покарання у виді 5 місяців арешту;
- 11.09.2012, Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 300, ч. 1 ст. 204, 70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців,
- 18.12.2014 року обвинувальний акт за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України направлено до Приморського районного суду м.Одеси;
- 29.05.2017 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України направлено до Приморського районного суду м.Одеси;
- 29.12.2017 року обвинувальний акт за ч.2 ст.185 КК України направлено до Приморського районного суду м.Одеси,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4
адвоката - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001354 від 07.03.2018 року, відносно ОСОБА_3 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, судом на розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки двомісячний строк перебування його під вартою закінчується.

Прокурор просив суд продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, ще мають місце, а саме ОСОБА_3 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків і інших учасників кримінального провадження та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_5 залишили питання щодо продовження запобіжного заходу на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 з наступних підстав.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого, а саме, що обвинувачений не працевлаштований, не навчається, не одружений, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий, що свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Метою продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є забезпечення виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків і інших учасників кримінального провадження.
Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно продовжити.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 193, 194, 331, 291 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Одеська установа виконання покарань-21» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації на 60 діб, тобто до 01.09.2018 року.

Строк дії ухвали суду обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 03.07.2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Суддя: ОСОБА_1

03.07.2018