КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/486/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , з уточненнями, внесеними останнім до неї, в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 серпня 2017 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 міста Києва ОСОБА_8 та накладено арешт на нежитловий будинок, загальною площею 1071 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною користування та розпорядження цим майном.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_6 подав в інтересах власника майна ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 серпня 2018 року незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна. На думку апелянта, при накладенні арешту на майно слідчий суддя не перевірив і не встановив наявність достатніх підстав для арешту нежитлового будинку. Крім того, автор апеляції стверджує, що нежитловий будинок, загальною площею 1071 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є приватною власністю ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 14 лютого 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 . Також апелянт зазначає, що ОСОБА_7 не є підозрюваною у кримінальному провадженні.

05 листопада 2018 року до Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_6 надійшла заява про уточнення поданої ним апеляційної скарги, в якій він просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 31 серпня 2017 року, тобто уточнює рік винесення оскаржуваної ухвали, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання був завчасно проінформований. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу у відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405, ч. 1 ст. 172 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представникавласника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, щопредставником ОСОБА_6 не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 серпня 2017 року, виходячи з положень абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, але його апеляційна скарга,з уточненнями, внесеними останнім до неї, не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Шевченківського УП ГУ НП в місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000001, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 січня 2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Зокрема, співробітниками відділу з обслуговування Шевченківського району УЗЕ в місті Києві ДЗЕ Національної поліції України отримано інформацію, що на території міста Києва та Київської області діє група осіб (раніше судимих за аналогічні злочини), яка, використовуючи завідомо підроблені документи на нерухомість (біржові угоди, договори купівлі-продажу, технічні паспорти, довідки БТІ, ухвали і постанови судів, підроблені паспорти громадян України та підставних осіб), шляхом обману заволодіває об`єктами нерухомості, розташованими в місті Києві та Київській області. В подальшому зареєстровані за підробленими документами об`єкти нерухомості перепродають для отримання фінансової вигоди, здобутої злочинним шляхом.
Органами досудового розслідування встановлено, що до складу вищевказаної групи входять ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Вказані особи, які діють у злочинній групі, здійснюють підготовку фіктивних документів на об`єкти нерухомого майна (житловий та нежитловий фонди), зокрема, шляхом підробки біржових угод, інформаційних довідок з БТІ міста Києва та Київської області, паспортів, ідентифікаційних кодів, технічних паспортів на приміщення, замовляють фіктивні грошові оцінки приміщення, шукають державних реєстраторів та приватних нотаріусів, через яких згодом здійснюють операції з відчуження нерухомості з використанням підроблених документів. Крім того, вони займаються пошуком підставних осіб, на яких виготовлені підроблені документи на квартири і приміщення, а також координацією їх дій у нотаріуса та державних реєстраторів.
Привівши обставини, за яких ОСОБА_7 набула у власністьнежитловий будинок, загальною площею 1071 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , органи досудового розслідування запевняють, що на теперішній час існують достатні підстави вважати, що цей нежитловий будинок має відношення до підозрюваних, може бути об`єктом, набутим кримінально-протиправним шляхом, і використаний як доказ у кримінальному провадженні.
14 липня 2017 року (датоване 13 липня 2017 року) прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 міста Києва ОСОБА_8 звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме на нежитловий будинок, загальною площею 1071 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною користування та розпорядження цим майном. Це клопотання мотивовано необхідністю забезпечити збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
31 серпня 2017 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва зазначене клопотання прокурора було задоволено.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000001, про накладення арешту на нежитловий будинок, загальною площею 1071 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною користування та розпорядження цим майном, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідив матеріали, які були додані до клопотання, та прийшов до правильного висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на нежитловий будинок, загальною площею 1071 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною користування та розпорядження цим майном, з огляду на те, що вказаний нежитловий будинок, загальною площею 1071 кв. м., відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК Україна, тобто він є речовим доказом у кримінальному провадженні, про що органом досудового розслідування у встановленому порядку було винесено відповідну постанову.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на нежитловий будинок, загальною площею 1071 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною користування та розпорядження цим майном.

В свою чергу, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою, визначеною в п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речового доказу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на нежитловий будинок, загальною площею 1071 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною користування та розпорядження цим майном, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на нежитловий будинок, загальною площею 1071 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною користування та розпорядження цим майном, діяв у спосіб і у межах чинного законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 395, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 серпня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 міста Києва ОСОБА_8 та накладено арешт на нежитловий будинок, загальною площею 1071 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною користування та розпорядження цим майном, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , з уточненнями, внесеними останнім до неї, в інтересах власника майна ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

___________________ _______________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4