№ 479/386/18
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2018 року смт.Криве Озеро
Кривоозерський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисник обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
потерпіла - ОСОБА_6 ,
представник потерпілої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Криве Озеро клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , одруженого, не працюючого, раніше не судимого:
- який обвинувачується у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Кривоозерського районного суду знаходиться кримінальне провадження за №000000036, внесеного до ЄРДР 03 лютого 2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України .
В ході судового розгляду вказаного провадження, потерпілою ОСОБА_6 заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки, на її думку, існують наступні ризики: останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, розуміючи тяжкість покарання, яка загрожує йому, він може переховуватись від суду, до теперішнього часу не надав будь-якої допомоги потерпілій, що дає підстави вважати, що він може незаконно впливати на потерпілих у даному кримінальному провадженні, крім того, перебуваючи на свободі може вчинити інші кримінальні правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
В судовому засіданні прокурор просив частково задовольнити клопотання потерпілої, обравши відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти задоволення вказаного клопотання потерпілої, вказували про недоведеність потерпілою існування ризиків, зазначених у клопотанні, у зв`язку з чим просили повністю відмовити у задоволенні клопотання. Також вказували на відсутність підстав для обрання відносно ОСОБА_4 домашнього арешту .
Суд, заслухавши думку учасників судового процесу щодо заявленого клопотання потерпілою ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , приходить до наступного.
Згідно ст.29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, тим самим продовжити свою злочинну діяльність.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , з урахуванням його поведінки та відношення до вчиненого, не може бути підставою для застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу.
З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 має визначене місце проживання в АДРЕСА_2 , що свідчить про відсутність ризику того, що обвинувачений вчинить спроби ухилитись від слідства.
Ризик можливого незаконного впливу обвинуваченого на свідків, негативного впливу на хід судового розгляду, суд визнає недоведеним.
Крім того, в судовому засіданні потерпіла та прокурор не довели жодного доказу існування того, що існують обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду.
З огляду на вищезазначене, суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та проживання, будь-яких належних доказів того, що він негативно характеризується матеріали справи не містять та прокурором чи потерпілою ОСОБА_6 в судовому засіданні надано не було. Також матеріали клопотання потерпілої ОСОБА_6 не містять будь-яких даних про те, що обвинувачений ОСОБА_4 після вчинення злочину намагався зникнути чи приховати сліди злочину.
Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.194 КПК України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_6 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи домашнього арешту в нічну пору доби обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки не доведено існування ризиків, зазначених у клопотанні.
Керуючись ст.331 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 03 лютого 2018 року за №0000036 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :