№ 1-кп/756/1152/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0006303 від 06.08.2018 року стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання в м. Києві, раніше судимомого:

28.11.2000 року Радянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 145 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою Київського міського суду від 18.01.2001 року дії ОСОБА_3 перекваліфіковані з ч. 2 на ч. 1 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) та призначено покарання за ч. 1 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 145 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, і постановою Святошинського районного суду м. Києва від 03.12.2001 року виключено конфіскацію майна;

11.05.2005 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

15.12.2006 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі;

29.07.2013 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 15.08.2016 року,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
06.08.2018 року приблизно об 11 годині 30 хвилин за адресою: м. Київ вул. Оболонська Набережна, 1, у ОСОБА_3 під час перебування на території подвір`я вищевказаного будинку виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а сааме: велосипеду марки «ARDIS» (гірський), який був припаркований біля входу до поліклініки «АМЕDА».

Так, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, в цей же день та час, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, бажаючи збагатитися за чужий рахунок, підійшов до припаркованого за вищевказаною адресою велосипеду марки «ARDIS» (гірський), номер рами НОМЕР_1 , вартістю 3500 гривень, який належить ОСОБА_6 , де знявши через сідло захисний протиугоний пристрій, сів на останній та хотів поїхати на ньому з місця вчинення злочину. Однак, виконавши всі дії, які ОСОБА_3 вважав необхідними для повторного викрадення чужого майна, він свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений та затриманий перехожими громадянами.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_3 міг би спричинити ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 3500 грн.

Допитаний в суді у якості обвинуваченого ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та повністю підтвердив обставини вказані вище щодо часу, місця, мети, способу вчинення ним замаху на крадіжку чужого велосипеда, вартість якого він не оспорює, щодо причин, через які він не зміг злочин довести до кінця. Обвинувачений стверджує, що вчинив крадіжку в свій день народження з метою подальшого отримання коштів для придбання ліків, оскільки хворіє на ВІЛ-інфекцію, гепатит-С, туберкульоз. Обвинувачений дуже шкодує про вчинене, обіцяє в подальшому не вчиняти правопорушень, просить залишити його на волі.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у кримінальному провадженні.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 дійсно 06.08.2018 року вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, тому такі його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за незакінчений злочин, суд, керуючись положеннями статей 65-68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, особу винного та обставини справи.
У відповідності до ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим діяння є злочином середньої тяжкості.
Обвинувачений не працевлаштований, не має утриманців, на обліку лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 11.11.2000 року з діагнозом: розлад психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин (синдром залежності), хворіє на ВІЛ-інфекцію, гепатит-С, туберкульоз, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, його судимості не погашені. Відповідно до досудової доповіді органу пробації ризик вчинення обвинуваченим повторного злочину є високим.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає за необхідне у даному конкретному випадку призначити ОСОБА_3 за незакінчений злочин покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією вказаної статті, з врахуванням правил ст. 68 КК України та стану здоров`я ОСОБА_3 .
Речові докази суду не надавалися та не досліджувалися, а тому суд, враховуючи зміст ч. 9 ст. 100 КПК, при постановленні вироку долю речових доказів не вирішує.
Цивільний позов не заявлявся. Судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
Початок строку покарання ОСОБА_3 обчислювати з 09 листопада 2018 року.
Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні у період з 06 серпня 2018 року по 09 листопада 2018 року зарахувати йому в строк покарання відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без зміни у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1