Справа № 206/1031/19
Провадження № 1-кс/206/259/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.02.2019 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , дослідивши клопотання слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про арешт майна
ВСТАНОВИВ
18.02.2019 канцелярією суду було отримано клопотання слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про арешт майна (далі - клопотання).
Слідчий СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, лейтенант поліції ОСОБА_2 подав до канцелярії суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, у зв`язку із зайнятістю.
Дослідивши клопотання разом із додатками, на предмет відповідності ст. 171 КПК України, слідчий суддя зазначає таке.
Відповідно до долучених до клопотання копій документів вбачається, що 14.02.2019 на підставі заяви ОСОБА_4 в ЄРДР було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 213 КК України.
Так, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що відповідає п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України.
Частиною 1 ст. 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Частиною 5 ст. 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Дослідивши клопотання, слідчий суддя вважає необґрунтованими посилання слідчого у клопотанні на ту обставину, що у вилучених предметах містяться технічна інформація (у металобрухті вагою 526 кг., та металевих терезах з граничною вагою до 100 кг.), яка має значення для встановлення осіб, які можуть бути причетні до кримінального правопорушення, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення. Також, слід зазначити, що слідчим у клопотанні не було конкретизовано майно (найменування, кількість) на яке має бути накладено арешт, крім того, у клопотанні відсутні посилання на документи, які підтверджують право власності на майно, на яке слідчий просив накласти арешт, а тому слід дійти висновку, що слідчим не було дотримано вимог, передбачених у ч. 2 ст. 171 КПК України, що змісту клопотання.
Додатково слід звернути увагу й на те, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
При цьому, слідчий суддя враховує, що обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК покладено на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням. Відповідно до ч. 3 ст. 17 КПК України підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.
Так, слід звернути увагу, що слідчий має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, після чого, зобов`язаний невідкладно звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді, за добровільною згодою особи, або на підставі відповідної ухвали слідчого судді ст. 233 КПК України.
В той же час, слідчому судді не було надано жодного належного доказу, що добровільна письмова згода на огляд домоволодіння, де було виявлено та вилучено речі, була надана саме власником такого домоволодіння, враховуючи також і той факт, що громадянка, яка дала відповідну згоду мешкає взагалі за іншою адресою, а тому слідчий суддя вважає, що наразі слідчим не було доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, оскільки слідча дія під час якої було вилучено майно, у даному конкретному випадку, вважатись проведеною відповідно до вимог КПК України не може.
За ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб та умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Частиною 3 ст. ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Виходячи з вищевикладеного слідчий суддя вважає, що клопотання має бути повернено прокурору для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-174, 369, 371, 372, 376 КПК України, -
Клопотання слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про арешт майна повернути прокурору для усунення недоліків.
Для усунення недоліків встановити строк в сімдесят дві години. Ухвала оскарженню не підлягає.
Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1