Провадження № 11-кп/4820/154/18
Справа № 686/4555/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія :ч.ч.1,2 ст.289, ч.1 ст.263,
ч.1 ст.263-1, ч.4 ст.358 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді - доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0007376 від 17.10.2017 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2018 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2018 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шоломия, Пустомитівського району, Львівської області, Пустомитівського району, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, розлученого, не працюючого,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.289, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.4 ст.358 КК України та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 289 КК України - у виді 4 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 6 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 263-1 КК України - у виді 4 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді п`яти років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно ОСОБА_9 визначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахується з 27 липня 2018 року, зараховано строк тримання під вартою з 09 січня 2018 року по 26 липня 2018 року включно.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили, залишено попередню - тримання під вартою.
Цивільний позов ОСОБА_10 залишити без розгляду.
Стягнуто з ОСОБА_9 судові витрати за проведення експертизи на користь держави в розмірі 7417 грн. 60 коп., інші віднесено на рахунок держави.
Доля речових доказів вирішено відповідно до ст.. 100 КПК України.

Як вбачається з вироку, 13 жовтня 2017 року, близько 10 години, ОСОБА_9 перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_3 , зловживаючи довірою ОСОБА_11 , скориставшись дружніми відносинами з останнім, вирішив незаконно заволодіти автомобілем марки «Хюндай» моделі «Лантра», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова шасі НОМЕР_2 , синього кольору, 1993 року випуску, вартістю 39161 грн. 74 коп., який належить ОСОБА_11 .. Тоді ж повідомив останньому завідомо неправдиві відомості про поїздку на автомобілі для купівлі автозапчастин, попросив передати йому ключі від автомобіля, на що останній погодився та добровільно передав. Після цього, ОСОБА_9 умисно, протиправно, за допомогою наданого власником ключа, шляхом запуску двигуна автомобіля, не маючи наміру повертати транспортний засіб, діючи всупереч волі власника, на автомобілі залишив місце в дворі будинку. Після чого, ОСОБА_9 на зв`язок з ОСОБА_12 не виходив, а вище зазначений транспортний засіб використовував у власних цілях.
На початку серпня 2017 року, ОСОБА_9 близько 12 години, перебуваючи поруч з СТО «Манол», що по вул. Трудовій, 9/1 в м. Хмельницькому, зловживаючи довірою ОСОБА_13 , скориставшись довірливими відносинами останнього вирішив незаконно заволодіти автомобілем марки «Тойота» моделі «Такома», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова шасі НОМЕР_4 , 2005 року випуску, вартістю 414850 грн. 57 коп., власником якого є ОСОБА_14 та користувачем ОСОБА_15 .. Тоді ж, ОСОБА_9 , повідомив завідомо неправдиві відомості про виконання ремонтних робіт автомобіля, попросив передати йому ключі від автомобіля, на що останній погодився та добровільно передав. Після цього, ОСОБА_9 умисно, протиправно, за допомогою наданого користувачем ключа, шляхом запуску двигуна автомобіля, не маючи наміру повертати транспортний засіб, діючи всупереч волі власника, на автомобілі залишив місце поруч з СТО «Манол», що по вул. Трудовій, 9/1 в м. Хмельницькому та поїхав в сторону Вінницького шосе в м. Хмельницькому. Після чого, ОСОБА_9 на зв`язок з ОСОБА_13 не виходив, а вище зазначений транспортний засіб використовував у власних цілях.
30.09.2017 року, близько 12 години, ОСОБА_9 перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_4 , зловживаючи довірою ОСОБА_16 , скориставшись довірливими відносинами останнього, вирішив незаконно заволодіти автомобілем марки «ГАЗ» моделі «2705», д.н.з. НОМЕР_5 , номер кузова шасі НОМЕР_6 , білого кольору, 2005 року випуску, вартістю 33045 грн. 29 коп., власником якого є ОСОБА_17 та користувачем ОСОБА_16 ..Тоді ж, ОСОБА_9 , повідомив завідомо неправдиві відомості про поїздку на автомобілі для перевезення речей, попросив передати йому ключі від автомобіля, на що останній погодився та добровільно передав. Після цього, ОСОБА_9 умисно, протиправно, за допомогою наданого власником ключа, шляхом запуску двигуна автомобіля, не маючи наміру повертати транспортний засіб, діючи всупереч волі власника, на автомобілі залишив місце в дворі будинку АДРЕСА_4 та поїхав в невідомому напрямку. Після чого, ОСОБА_9 на зв`язок з ОСОБА_16 не виходив, а вище зазначений транспортний засіб використовував у власних цілях.
В серпні 2017 року (точної дати в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_9 в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затверджену Наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, перебуваючи по АДРЕСА_5 , придбав в магазині «Епіцентр-К» одну одиницю зброї, а саме сигнальний (стартовий) пістолет «RetayBaronHK» калібру 9 мм. Р.А. НОМЕР_7 . В подальшому, на початку жовтня 2017 року (точної дати в ході досудового розслідування не встановлено) близько 15 години ОСОБА_9 діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільну небезпечність запланованого ним діяння, передбачаючи, що внаслідок таких дій буде створено вогнепальну зброю, та достовірно знаючи, що вчинене ним діяння є незаконним, з метою особистого захисту, в домашніх умовах в приміщенні квартири АДРЕСА_6 за місцем свого тимчасового проживання, замінивши у наявному в нього сигнальному пістолеті «RetayBaronHK», калібру 9 мм. Р.А.К, ствол, та закрившигазовідводний отвір, таким чином змінив первинне функціональне призначення сигнального пістолету, для можливості в подальшому проведення пострілів патронами, виготовленими саморобним способом із шумового патрона калібру 9 мм. Р.А. Knall, шляхом спорядження кулею із свинцю діаметром 7,4 мм та масою 2,5 г.
08.01.2018 о 17 годині 10 хвилин, під час проведення працівниками поліції огляду автомобіля Хюндай Лантра д.н.з. НОМЕР_1 в м. Чернівці по вул. Головній 191, який знаходився під керуванням громадянина ОСОБА_9 було виявлено та вилучено пістолет, який знаходився під правим переднім сидінням автомобіля, який є гладкоствольним самозярядним пістолетом, виготовленим шляхом переробки, саморобним способом (заміни ствола та закриття газовідводного отвору) сигнального (стартового) пістолета «RetayBaronHK», № б/н, калібру 9 мм. Р.А.К. Вказаний пістолет придатний до проведення пострілів патронами, виготовленими саморобним способом із шумового патрона калібру 9 мм. Р.А. Knall, шляхом спорядження кулею із свинцю діаметром 7,4 мм та масою 2,5 г.
17 жовтня 2017 року об 11 год. 30 хв. під час огляду працівниками поліції квартири АДРЕСА_6 , в якій проживав ОСОБА_9 у сумці на ліжку виявлено та вилучено вісімнадцять патронів калібру 7,62 мм, які є боєприпасами нарізної мисливської вогнепальної зброї, мисливськими гвинтівковими патронами калібру 7,62 мм, з експансивними кулями типу «SF» (SoftPoint), виробництва Барнаульського патронного заводу, Росія, та придатні для стрільби; один патрон калібру 9 мм належить до категорії боєприпасів та є пістолетним патроном калібру 9 мм. Р.А., виготовленими шляхом спорядження саморобним способом гільзи, виробництва фірми «Sellier&aіж;BellotJSC», Чехія, метальним зарядом та металевою кулею діаметром 8 мм, масою 3,9 г, та пістолет з маркуванням на рамці «МЕ РО8» є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю, виготовлений шляхом переробки саморобним способом (видалення захисних елементів зі ствола, та закриття газовідводного отвору), сигнального (стартового) пістолета «MELugerР-08» № НОМЕР_8 , калібру 9 мм Р.А.К. виробництва Німеччини.
Вказані боєприпаси та пістолет ОСОБА_9 купив у невстановленої досудовим розслідуванням особи в кінці травня 2017 року, перебуваючи на автовокзалі м. Нікополь, Дніпропетровської області, і таким чином незаконно придбав, в подальшому в сумці перевіз до приміщення квартири АДРЕСА_6 , тобто незаконно при собі носив та до 17.10.2017 зберігав у вищевказаній квартирі.
Таким чином, ОСОБА_9 в період часу з кінця весни 2017 року по 17 жовтня 2018 року, умисно, з метою самозахисту, незаконно придбав, носив та зберігав боєприпаси та пістолет без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затверджену Наказом МВС України від 21.08.1998 № 622.
ОСОБА_9 12.10.2017 близько 11 год., під час продажу автомобіля марки «Газ» моделі «2705» д.н.з. НОМЕР_5 , білого кольору, 2005 року випуску, яким попередньо незаконно заволодів, перебуваючи поблизу «Авторинку», що по вул. Трудовій в м. Хмельницькому, з метою надання недостовірних анкетних даних, достовірно знаючи, що посвідчення водія серія НОМЕР_9 підроблене, використовуючи завідомо підроблений документ, що видаються установами, які мають право видавати такі документи, пред`явив ОСОБА_18 та ОСОБА_19 посвідчення водія, видане на прізвище ОСОБА_20 , серія НОМЕР_9 , бланк якого не відповідає бланкам встановленого зразка, а виготовлене струменево-крапельним способом за допомогою друкуючого пристрою струменевого принтеру або іншого обладнання з аналогічним способом друку, тим самим незаконно використавши його.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить вирок змінити. Визнати винним ОСОБА_9 за ст. 356 КК України, а за ст. 263 КК України провадження закрити. За ч.ч. 1,2 ст.289 КК України ОСОБА_9 визнати невинуватим. Змінити міру запобіжного заходу у вигляді взяття під варту на домашній арешт. Вважає вирок суду незаконним та несправедливим з підстав, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченого. Вказує, що судом не враховано, що ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності, шкоду потерпілим відшкодовано і автомобілі повернуто власникам. Звертає увагу, що ремонт ОСОБА_9 було виконано, але вчасно не передано автомобілі власникам. Наголошує, що потерпілі самостійно передавали свої транспортні засоби ОСОБА_9 , а також передавали технічні паспорти автомобілів, тому дані дії необхідно перекваліфікувати з ст. 289 КК України на ст. 356 КК України. Крім того вказує, що органи досудового слідства незаконно проникли до квартири та незаконно вилучили речі з орендованого приміщення ОСОБА_9 .. Вважає, що протокол огляду місця події проведений з грубим порушенням норм процесуального законодавства без відповідного дозволу суду передбаченого ст. 234 КПК України, а тому даний доказ є недопустимим.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримуючи доводи апеляційної скарги захисника просить вирок суду змінити та перекваліфікувати його дії з ч.ч.1,2 ст. 289 КК України на ст. 356 КК України, закрити кримінальні провадження за ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1 КК України. Вказує, що з потерпілими була домовленість про використання їх автомобілів. Вказує, що згідно договору оренди він є орендарем квартири АДРЕСА_6 і дозволу на огляд вказаної квартири він нікому не давав, а тому протокол огляду місця події є недопустимим доказом.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримання поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав, що рішення суду обґрунтоване та законне і апеляційні скарги задоволенню не підлягають, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають за таких підстав.

Винність обвинуваченого у вчиненні зазначених злочинних дій підтверджується наявними доказами по справі, які відповідають фактичним обставинам справи і належно оцінені судом.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанції вину щодо пред`явленого йому обвинувачення не визнав та пояснив, що потерпілі добровільно надавали йому автомобілі в користування, передавали ключі та документи, а він у свою чергу, зобов`язувався провести ремонт автомобілів. Однак, через непередбачувані обставини не зміг у встановлені строки провести їх ремонт. Крім того, з власником автомобіля Газель у нього була домовленість про його купівлю з виплатою його вартості протягом одного року. Щодо обвинувачення за ст. ст. 263, 263-1 КК України обвинувачений вказав, що не порушував вимоги нормативно правових актів, що зазначені у обвинувальному акті оскільки, такі акти втратили свою чинність.
Колегія суддів, критично відноситься до показань обвинуваченого про невинуватість у вчинені злочинних дій, оскільки вони спростовуються наступними доказами в кримінальному провадженні.

Як вбачається з показів потерпілого ОСОБА_11 у суді першої інстанції, він передав автомобіль Хюндай обвинуваченому, який представився як ОСОБА_21 , з домовленістю про повернення 13.10.2017 року. Однак автомобіль у визначений строк не був повернутий, телефон останній вимкнув, тоді він звернувся в поліцію. 08.01.2018 року автомобіль йому повернули працівники поліції.
Згідно показів потерпілої ОСОБА_17 в судовому засіданні суду першої інстанції, їй на праві власності належить автомобіль «Газель», яким користувався її чоловік. Ремонт автомобіля проводив обвинувачений, який представився ОСОБА_22 і з яким вони домовилися про придбання автомобіля за 1200 доларів США. Обвинувачений надав їм в рахунок оплати за автомобіль 500 доларів США, які згодом позичив у них в борг та пообіцяв повернути усю суму за автомобіль. 30.09.2017 року обвинувачений отримав автомобіль та більше на зв`язок не виходив, уникав зустрічі.
Аналогічні покази дав свідок ОСОБА_16 , який пояснив, що з обвинуваченим, який представився ОСОБА_22 , познайомився на СТО.
Відповідно до показів свідка ОСОБА_18 , він від дружини дізнався про те, що особа, яка представилась ОСОБА_23 , запропонував купити у нього автомобіль «Газель» за 800 доларів США. Обвинувачений повідомив, що вказаний автомобіль належить його брату і як передоплату йому було надано 500 доларів США. Обвинувачений пообіцяв надати довіреність на автомобіль та документи, однак, більше на зв`язок не виходив, автомобіль згодом вилучили працівники поліції.
В судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_24 та свідок ОСОБА_13 показали, що обвинувачений взяв у них автомобіль «Тойота» та зобов`язався відремонтувати до середини вересня. На ремонт автомобіля обвинувачений взяв біля 3 000 доларів США та почав уникати зустрічі, вимкнув телефон. Автомобіль, який виявили в орендованому гаражі, повернули працівники поліції.
Свідок ОСОБА_25 підтвердив, що ОСОБА_9 орендував у нього гараж, в якому він згодом виявив автомобіль «Тойота».
Об`єктивно вина обвинуваченого підтверджується протоколом впізнання особи за фотознімками від 08.01.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_11 упізнав особу під № 2 ( ОСОБА_9 ), як такого що 13.10.2017 року заволодів його автомобілем «Хюндай».
Згідно протоколу огляду місця події від 08.01.2018 року по вул. Головній у м. Чернівці було проведено огляд автомобіля «Хюндай» н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_9 добровільно видав документи на автомобіль. Також, було вилучено пістолет та набої, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_26 .
Відповідно до даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.01.2018 року свідок ОСОБА_13 упізнав особу під № 3 ( ОСОБА_9 ), як особу яка назвалась ОСОБА_23 та який в серпні 2017 року незаконно заволодів автомобілем «Тойота» д.з. НОМЕР_10 .
Цим доказам по справі, суд першої інстанції дав вірну юридичну оцінку і обґрунтовано визнав винним обвинуваченого у вчиненні вищезазначених злочинів.
Колегія суддів не погоджується з доводами апелянтів щодо необхідності закриття кримінальних проваджень за ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1 КК України, оскільки згідно даних протоколу огляду місця події від 17.10.2017 року, в квартирі АДРЕСА_6 , було виявлено та вилучено набої та два предмети схожі на пістолет, один предмет схожий на магазин до зброї з набоями в кількості 6 штук, один магазин з набоями в кількості 5 штук.
Як вбачається з висновку експерта №202-Б від 04.12.2017 року, надані на експертизу 18 патронів є боєприпасами до нарізної мисливської вогнепальної зброї, мисливськими гвинтівковими патронами калібру 7,62 мм, придатні для стрільби. 44 патрони мають ознаки боєприпасів, є патронами калібру 9 мм, 1 патрон калібру 9 мм, предмет схожий на пістолет із маркуванням МЕ РО8 є коротко ствольною, гладко ствольною вогнепальною зброєю, виготовлений шляхом переробки саморобним способом.
Також, відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.01.2018 року, свідок ОСОБА_27 упізнала особу під № 1 ( ОСОБА_9 ), як особу з якою з серпня по жовтень 2017 року проживала в квартирі АДРЕСА_6 , де під час проведення обшуку було виявлено заборонені предмети, що належать ОСОБА_9 ..
Твердження захисника, що протокол огляду місця події проведений з грубим порушенням норм процесуального законодавства без відповідного дозволу суду передбаченого ст. 234 КПК України, а тому даний доказ є недопустимим, колегією суддів перевірені та визнані необґрунтованими з наступних підстав.

Як вбачається з даних протоколу огляду місця події та фототаблиці (Т.1 а.к.п. 119-125) 17.10.2017 року слідчим в присутності понятих, за участю спеціаліста та власника квартири, ОСОБА_28 , був проведений огляд квартири АДРЕСА_6 .

Під час огляду були виявлені предмети схожі на пістолет, магазини до зброї та набої.

Згідно ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 20 жовтня 2017 року проведений обшук 17.10.2017 року з дозволу власника квартири ОСОБА_28 , визнаний таким, що проведений з дотриманням вимог ч.3 ст. 233 КПК України. Слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_6 , яка зареєстрована за ОСОБА_28 ..

Ці обставини справи спростовують доводи апелянтів про недотримання органами досудового розслідування вимог КПК України, під час складання протоколу огляду місці події.

Посилання захисника на те, що вчинені ОСОБА_9 дії зі зброєю та бойовими припасами не тягнуть за собою кримінальної відповідальності, оскільки відсутній закон, який би регулював порядок надання дозволу на зброю, не беруться до уваги судом апеляційної інстанції.

Диспозиція ст. 263 КК України є бланкетною тобто, яка відсилає для встановлення змісту норми права до інших нормативних актів, які не є кримінальними законами.

Як вбачається з обвинувального акту та вироку суду ОСОБА_9 порушив вимоги Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затверджену Наказом МВС України від 21.08.1998 № 622.
За таких обставин суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч.1 ст. 263 КК України.

Доводи апелянтів, про відсутність складу кримінального правопорушення за ст. 289 КК України у діях обвинуваченого, оскільки ремонт ОСОБА_9 було виконано, але вчасно не передано автомобілі власникам і крім того, потерпілі самостійно передавали свої транспортні засоби та технічні паспорти автомобілів ОСОБА_9 , колегія суддів, вважає необґрунтованими.

Згідно ст. 289 КК України, спосіб незаконного заволодіння транспортними засобами може бути і шляхом обману або зловживання довірою. Основною підставою відповідальності за вказаною статтею є незаконне, тобто всупереч або поза волею власника (користувача) протиправне вилучення транспортного засобу, що і підтвердили потерпілі та свідки, вказуючи, що обвинувачений у визначені строки автомобілі не повертав, та уникав спілкування (зустрічі) з ними, не надаючи конкретних пояснень про місце знаходження автомобілів та строки їх повернення.
Ці обставини спростовують доводи апеляційних скарг про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_9 з ст. 289 КК України на ст. 356 КК України, тобто самоуправство. Оскільки вчинення обвинуваченим незаконне заволодіння транспортними засобами охоплюється диспозицією ч.1 та ч.2 ст. 289 КПК України.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_9 в межах апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
При призначенні основного виду покарання суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, прийняв до уваги обставини, які пом`якшують відповідальність, та призначив покарання із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, що відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Однак, судом першої інстанції у вироку не вмотивовано незастосування додаткового покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді конфіскації майна. Як вбачається з вироку суду, ні в мотивувальній ні в резолютивній частинах суд не обговорив питання щодо призначення чи не призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Вирішуючи питання про застосування конфіскації майна, суди повинні враховувати, що такий вид додаткового покарання призначається лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини.
Як вбачається з вироку, обвинуваченого ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. Санкція вказаної частини статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Виходячи з приписів вказаної норми закону про кримінальну відповідальність, посилання на застосування або не застосування додаткового покарання у вироку є обов`язковим.
Оскільки судом першої інстанції у резолютивній частині вироку не зазначено про призначення чи не призначення обвинуваченому ОСОБА_9 додаткового покарання у виді конфіскації майна, вирок суду в цій частині підлягає зміні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2018 року стосовно ОСОБА_9 , на підставі ч.2 ст. 404 КПК України, змінити.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 2 ст. 289 КК України на 6 (шість) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів передбачених ч.1 ст.289, ч.2 ст.289,ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.4 ст.358 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно ОСОБА_9 визначити покарання у виді 6 (шість) років позбавлення волі без конфіскації майна.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: