У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/1675/19

№ 1-кс/183/673/19

18 березня 2019 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого, маючого неповну вищу освіту, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 04.04.2018 р. Новомосковським міськрайонним судом за ч.1 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнити з випробувальним терміном 3 роки.

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 186, ч.1 ст.121 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_6 ,
слідчого ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7

встановив :

ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 19 січня 2019 р. приблизно о 16 год 30 хв. він знаходився поблизу кафе «Бістро», розташованого по вул. Сучкова м. Новомосковська Дніпропетровської області, де в цей час побачив ОСОБА_8 , який розмовляв по мобільному телефону марки «LG» тримаючи його у правій руці. Після чого, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Після чого реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи відкритий характер противоправних дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів наблизився до ОСОБА_8 ззаду та своєю правою рукою, шляхом ривку, вихватив з руки ОСОБА_8 мобільний телефон марки «LG», вартістю 7000 грн. Після чого, ОСОБА_5 з відкрито викраденим чужим майном, залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_8 на вказану суму.
10 березня 2019 р. приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_5 знаходився на ділянці місцевості району «Бойня» на відстані 300 м. від вулиці Кущівська м. Новомосковська, Дніпропетровської області, де в цей час побачив ОСОБА_9 , який йшов в сторону дороги тримаючи чоловічу сумку у правій руці. Після чого, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Після чого ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи відкритий характер противоправних дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів наблизився до ОСОБА_9 та наніс йому декілька ударів по різним частинам тіла, після чого своєю правою рукою, шляхом ривку, вихватив з руки ОСОБА_9 чоловічу сумку, в якій знаходився мобільний телефон марки «Meizu M5 Note». Після чого, ОСОБА_5 з відкрито викраденим чужим майном, залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_9
14 березня 2019 р. приблизно о 19 год. 10 хв., ОСОБА_5 знаходився поблизу містка, розташованого по вул. Польова м. Новомосковська Дніпропетровської області, де в цей час підійшов до ОСОБА_10 , який стояв поруч з містком. В ході розмови між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, в ході якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, усвідомлюючи характер противоправних дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, наблизився до ОСОБА_10 ззаду та своєю правою рукою в якій тримав ніж, наніс удар у верхню ліву частину спини, після наніс ще один удар ножем в область правої сідниці.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 121 КК України.
Обґрунтованість підозри у інкримінованому, ОСОБА_5 кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, про обрання запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор ОСОБА_6 підтримала заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на її думку наявні ризики передбачені п.1, п.3, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_5 винним себе у скоєнні вказаних кримінальних правопорушеннях не визнав, вказав, що не хоче, щоб йому було обрано запобіжний захід тримання під вартою, так як проживаю є матір`ю, має дітей.

Захисник ОСОБА_7 вказав, що в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так як ОСОБА_5 має постійне місце проживання, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, буде своєчасно з`являтися до слідчого, тяжкість обвинувачення не є підставою для тримання під вартою, тому можливо обрати запобіжний захід домашній арешт.
Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 , суд враховує, що серед вказаних у клопотанні слідчого ризиків є доведеним тільки один, який і дає підстави для задоволення клопотання.
16 березня 2019 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушеннях передбачених ч. 2 ст. 186, ч.1 ст.121 КК України
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, суд вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України віднесені до категорії тяжких кримінальних правопорушень, тим паче вчинив злочини в період випробувального терміну за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 04 квітня 2018 р. Вказані обставини свідчать про те, що він перебуваючи на свободі продовжить скоювати кримінальні правопорушення.
Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_5 буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Суд не встановив наявність ризиків передбачених п. 1 п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який слідчий посилається у клопотанні, оскільки він нічим об`єктивно не доведений, а тому на думку суду, це є припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності такого ризику, тому ризик для обґрунтування при обранні запобіжного заходу, суд врахувати не може.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою до 14 травня 2019 року.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1