Червонозаводський районний суд м.Харкова
Справа № 646/7307/18
Провадження №1-кс/646/6822/2018
У Х В А Л А
іменем України

10.12.2018 Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю: захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу захисника ОСОБА_4 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та прокурора у порядку, передбаченому ст. 303 КПК України та скасування постанови слідчого про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку підозрюваного, -

У С Т А Н О В И В:
Захисник ОСОБА_4 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 звернувся з вище вказаною скаргою, в якій просив: поновити строк на оскарження рішення та бездіяльність слідчого; скасувати постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку підозрюваного кримінального провадження №00001163 від 26.09.2018 року, винесену слідчим першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_6 від 29.10.2018 року; визнати бездіяльність слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій по кримінальному провадженню №0001426 від 07.12.2018 року, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк, а саме: вчинення дій, передбачених статтями 276-279 КПК України щодо належного повідомлення ОСОБА_3 про підозру, у зв`язку з чим останній згідно з положеннями ч. 1 ст. 42 КПК України набуває статус підозрюваного; визнати бездіяльність прокурора по кримінальному провадженню, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій по кримінальному провадженню №0001426 від 07.12.2018 року, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк, а саме: не використання прокурором повноважень з доручення проведення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування в порядку ч. 5 ст. 36 КПК України або не використання прокурором процесуальним керівником права особистого проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій (п. 4 ч. 1 ст. 36 КПК України; зобов`язати слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_6 вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №00001163 від 26.09.2018 року відомостей, передбачених ч. 4 ст. 278 КПК України щодо дати та часу повідомлення ОСОБА_3 про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, із зазначенням статті КК України.

Вимоги скарги захисника ОСОБА_4 фактично узагальнено мотивовані тим, що повідомлення про підозру від 25.09.2018 року було складено та вручено ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 276 278 КПК України, через ОСОБА_7 , яка не є його членом сім`ї або особою, з якою він проживає.

У судовому засіданні скаржник підтримав скаргу та просив її задовільнити, з підстав, які було викладено у скарзі. Прокурор заперечував проти скарги, вважаючи її безпідставною.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення скаржника та прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до такого.

Відповідно до ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Враховуючи те, що захисник ОСОБА_4 про прийняті процесуальні рішення дізнався тільки 30.10.2018 року під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, слідчий суддя вважає строк звернення зі скаргою не пропущеним.

Щодо суті заявлених у скарзі вимог, то слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування прокуратурою Харківської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №00001163 за ч. 3 ст. 365 КК України відносно того, що 21.11.2017 року приблизно о 13 год. 00 хв. біля будинку №53-Б за пр. Перемоги в м. Харкові працівники патрульної поліції УПП в м. Харкові ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_9 перевищивши свої повноваження незаконно заволоділи автомобілем «Hyundai SanTaFe 2012», д.н.з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 та в подальшому розукомплектовали вказаний автомобіль, чим спричинили ОСОБА_10 тяжкі наслідки.

У відповідності до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно вимог ч. 3 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК України встановлюється порядок здійснення виклику слідчим, прокурором, здійснення судового виклику і приводу.

Згідно з ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Отже, належним підтвердженням вручення повідомлення про підозру або ознайомлення особи з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повідомлення про підозру, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення повідомлення про підозру, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повідомлення про підозру або ознайомлення з її змістом та вручення підозри під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем роботи.

25.09.2018 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України, про що мається відмітка стосовно того, що мати підозрюваного - ОСОБА_7 від отримання копії повідомлення про підозру відмовилися та вказана відмова зафіксована на відео.

З дослідженого відео у судовому засіданні вбачається, що слідчим ОСОБА_6 було повідомлено матері ОСОБА_11 - ОСОБА_12 про зміст вище вказаної підозри, а також запропоновано отримати її копію, проте остання від цього відмовилася.

Разом з тим, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що місцем фактичного проживання підозрюваного ОСОБА_3 значиться адреса, де мешкає його мати ОСОБА_7 , тобто: АДРЕСА_1 . При цьому, з матеріалів кримінального провадження та досліджених доказів у судовому засідання вбачається, що мати підозрюваного - ОСОБА_7 є його членом сім`ї.

Наведені вище обставини підтверджуються дослідженими у судовому засідання фактичними даними, які містяться у службових характеристиках на підозрюваного ОСОБА_3 ; копією послужного списку на останнього, а також копіями трьох електронних декларацій, де він у тому числі, в кожній з них, сам зазначав, що членом його сім`ї є мати - ОСОБА_7 .

Належних та допустимих доказів зворотного на спростування вище наведеного захисником ОСОБА_4 , в силу ст. 22 КПК України, як в самій скарзі та доданих до неї додатків так і в судовому засіданні не надано.

Разом з цим, також встановлено, що 22.10.2018 року ухвалою слідчого судді надано дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_3 , для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

29.10.2018 року постановою слідчого зупинено досудове розслідування та оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_3 . При цьому, в постанові зазначено, що підозрюваний ОСОБА_3 на допит не з`являється, а також установлено, що він перетнув кордон України та виїхав до Російської Федерації та до теперішнього часу до України не повертався, в зв`язку чим органи досудового розслідування прийшли до висновку, що підозрюваний ОСОБА_3 переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Щодо посилань захисника адвоката ОСОБА_4 на відсутність повноважень у органів прокуратури проводити досудове розслідування, зазначити таке.

Згідно до ч. 2 ст. 1 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, а також інших Законів України.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 року за №9, судам були надані роз`яснення, що оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Відповідно до п. 9 розділу ХV Перехідних Положень Конституції Україна, прокуратура продовжує виконувати відповідно до чинних законів функцію досудового розслідування до початку функціонування органів, яким законом будуть передані відповідні функції.

Аналогічні положення містяться у п. 4 Розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державне бюро розслідувань», де вказано, що матеріали кримінального провадження, які на день набрання чинності цим Законом перебувають в іншому органі досудового розслідування на стадії досудового розслідування, але відповідно до цього Закону підслідні Державному бюро розслідувань, у тримісячний строк після початку здійснення Державним бюро розслідувань функції досудового розслідування передаються до відповідного підрозділу (органу) Державного бюро розслідувань для продовження провадження. Кримінальні провадження, які до початку діяльності Державного бюро розслідувань розпочаті слідчими органів прокуратури і перебувають на стадії досудового розслідування, продовжують здійснюватися слідчими органів прокуратури до закінчення досудового розслідування, але не довше двох років.

Із повідомлення про початок діяльності ДБР, яке міститься у Газеті КМУ «Урядовий Кур`єр» від 23.11.2018 року №221 (6337) вбачається, що Директор ДБР ОСОБА_13 , який діє на підставі Указу ПУ «Про призначення Р.Труба Директором ДБР» від 22.11.2017 за №386» вбачається, що початок діяльності ДБР визначено 27.11.2018 року, як центрального органу виконавчої влади, що здійснюють правоохоронну діяльність з метою запобігання, виявлення, припинення розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції.

З графіку реалізації завдань стратегічної програми діяльності Державного бюро розслідувань 2017 2022 р.р. вбачається, що отримання з органів прокуратури незавершених розслідуванням матеріалів кримінальних проваджень, підслідних Бюро буде здійснюватися до кінця 2020 року.

Відтак, у задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 135, 276, 278, 303, 304, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та прокурора у порядку, передбаченому ст. 303 КПК України та скасування постанови слідчого про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку підозрюваного, - відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подані під час підготовчого провадження в суді, якщо таке буде.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 14.12.2018 року о 14.00 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1