Номер провадження: 11-сс/813/515/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

представника власника ОСОБА_7

майна

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах власника майна ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.03.2019 року, якою було задоволено клопотання слідчого, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002361 від 21.08.2018 року, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого, накладений арешт на речі, які вилучені в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 : а саме на телефон марки Samsung, SM-J701F/DS, imei 1 НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах власника майна ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна посилаючись на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням кримінального процесуального закону.

Слідчий суддя не врахував, що прокурором не були усунуті недоліки зазначені в ухвалі Одеського апеляційного суду від 11.03.2019 року.

Клопотання про арешт майна розглянуто в порушення вимог закону, зокрема без участі власника майна та його представника. 19.03.2019 року, о 13:04 год. на мобільний телефон власника майна надійшов дзвінок від слідчого, але в зв`язку з тим, що представник приймав участь у судовому засідання відповісти на дзвінок не зміг. Після чого на мобільний телефон надійшло смс повідомлення про те, що розгляд клопотання відбудеться 18.03.2019 року, о 15:00 год.

Слідчий суддя не взяв до уваги, що обшук автомобіля був проведений не уповноваженими особами, що також було зазначено в ухвалі Одеського апеляційного суду.

В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували, що вилучені речі є доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя при накладенні арешту на майно не в`язав до уваги, що ОСОБА_8 не має жодного відношення до вчиненого кримінального правопорушення, тобто при накладенні арешту на майно слідчий суддя не врахував спів розмірність обмеження права власника майна.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 170 ч. ч. 1-4 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку . Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1 ) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Апеляційний суд, дослідивши клопотання слідчого та матеріали провадження, вважає, що при складанні клопотання про арешт майна не були виконані зазначені вимоги кримінального процесуального закону, слідчий суддя, вирішуючи по суті клопотання слідчого про арешт майна, не звернув уваги на те що клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, не виконав вимоги ч. 3 ст. 172 КПК України та не повернув клопотання прокурору для усунення недоліків, ухваливши, таким чином ухвалу, яка, в свою чергу, також не відповідає вимогам закону.
У своєму клопотанні слідчий вказав, що зазначений мобільний телефон має значення речового доказу, проте до клопотання завчасно не було долучено постанову про визнання вказаного майна речовим доказом, прокурор також зазначив про необхідність проведення експертизи, не вказавши при цьому, яка експертиза має бути проведена, та які питання мають бути поставлені перед експертом, для встановлення обставин кримінального провадження.
Крім того, апеляційний суд вважає, що при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя не врахував того, що при судовому розгляді, який відбувся без повідомлення та участі в судовому засіданні власника майна, не були доведені підстави, передбачені ч. 2 ст. 173 КПК України, зокрема, правова підстава для арешту майна, можливість використання майна, як належного та допустимого доказу у кримінальному провадженні, а також не було враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Підстави для задоволення клопотання, на які посилається слідчий в клопотання та прокурор в судовому засіданні, є невмотивованими, оскільки вказівка на відповідність вилученого майна ознакам речового доказу, тощо, вимагає обґрунтування необхідності накладення арешту на майно.
Прокурор наголошував на тому, що слідчий отримав ухвалу слідчого судді 15-16 лютого 2019 року, але розписки про це в матеріалах провадження немає.
Таким чином, слідчий звернувся з відповідним клопотанням про арешт майна лише 18.02.2019 року, з порушенням 72-х годинного строку.
В свою чергу слідчий суддя також не з`ясував цей факт та не зазначив про це в своїй ухвалі, порушивши таким чином вимоги КПК України.
Крім того, з наданих до суду матеріалів провадження вбачається, що у резолютивній та мотивувальній частинах оскаржуваної ухвали зазначено , що арешт накладено на мобільний телефон марки Samsung, модель SM-J701F/DS, imei 1 НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 , який був вилучений в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , але надані документи захисником в судовому засіданні свідчать про те, що телефон був вилучений в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 .
На підставі наведеного, враховуючи, що слідчий суддя не надав оцінки зазначеним недолікам, а також, що клопотання було подано без додержання вимог статті 171 КПК України, та з порушення строку, передбаченого чинним КПК України, апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 407 ч. 3 КПК України, вважає за необхідне апеляційну скаргу представника власника майна задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про арешт майна повернути прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні, та встановити строк 72 години з моменту отримання копії ухвали Одеського апеляційного суду для усунення його недоліків.
Керуючись ст.ст. 407, 409, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 частково задовольнити.
Ухвалу слідчого суддіКиївського районного суду м. Одеси від 19.03.2019 року, про накладення арешту на майно, яке вилучено в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільний телефон марки Samsung, модель SM-J701F/DS, imei 1 НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою повернути клопотання слідчого прокурору-процесуальному керівнику у зазначеному кримінальному провадженні для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали, протягом 72 годин з моменту отримання повного тексту ухвали Одеського апеляційного суду.
Ухвала вступає в закону силу з моменту проголошення та подальшому оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2