Справа № 724/1579/17
Провадження № 1-кп/724/2/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року Хотинський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представників потерпілої: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин кримінальне провадження №0000228 за обвинуваченням:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ставчани, Хотинського району, Чернівецької області, громадянина України, паспорт № НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , маючого повну загальну середню освіту, не одруженого, на утримані малолітніх та неповнолітніх дітей не має, тимчасово не працюючого, не придатного до військової служби, раніше не судимого,
зареєстрованого в АДРЕСА_1 та проживаючого: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

24 травня 2017 року біля 07:00 години в с. Керстенці, Хотинського району, Чернівецької області, на території господарства, за адресою: вул. Ольги Кобилянської, 46, а саме на куті житлового будинку поблизу підвалу (ближче до житлового будинку), ОСОБА_7 , на ґрунті тривалих неприязних відносин, пов`язаних з користуванням майном, вчинив сварку з ОСОБА_4 , жителькою вказаного господарства.

Під час даної сварки, ОСОБА_7 , маючи умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , зловив її за верхній одяг та штовхнув, в результаті чого ОСОБА_4 впала на землю. У подальшому ОСОБА_7 продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів ногами у різні частини тіла ОСОБА_4 .

В результаті даних протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 158 від 04 жовтня 2017 року, спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синця внутрішньої поверхні лівого колінного згину, синця передньої поверхні лівої гомілки в верхній третині, синця зовнішньої поверхні правої ступні в проекції гомілково-ступневого суглобу, синця передньо-зовнішньої поверхні правого колінного згину, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; внутрішньосуглобного перелому правої променевої кістки без зміщення, які відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, при цьому пояснив суду, що 24 травня 2017 року близько 07:00 години він порався біля худоби і вивозив тачку на город. В цей час на городі також перебувала його співмешканка ОСОБА_10 . Коли побачив, як потерпіла йде своїм городом. В цей час, він почув на подвір`ї даного господарства крик. Жінка сказала бери сіно і йди подивися, бо напевно бик обірвався. Першою до потерпілої підійшла ОСОБА_10 , і помітила, що ОСОБА_4 лежить на землі та кричить, коло неї сніп трави. ОСОБА_7 в цей час перебував у себе на подвір`ї. ОСОБА_10 намагалася її підняти, проте остання почала кричати, що її б`ють. Також до потерпілої підбіг її онук та пропонував допомогти встати, а вона качалася по землі і кричала, при цьому викликала поліцію і швидку. Він того дня взагалі до потерпілої не підходив. Крім того зазначив, що господарство, де він проживає зі своєю співмешканкою, знаходяться поруч із господарством ОСОБА_4 , яка являється її матір`ю. Також вказав, що не бив ОСОБА_4 , а вона сама впала.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 , пояснила суду, що вранці 24 травня 2017 року, вона помітила, як на її городі косить траву ОСОБА_7 , який є співмешканцем її доньки ОСОБА_10 та проживає на сусідньому господарстві. Вона вирішила взяти трішки покошеної трави із свого городу. Проте на подвір`ї її наздогнав ОСОБА_7 , який її штовхнув, від чого вона впала та він наніс ногами їй близько восьми чи десяти ударів по різних частинах тіла, при цьому кричав не лізь в город, не маєш права. Від отриманих тілесних ушкоджень вона частково втратила свідомість. Коли він їй наносив удари, вона кликала на допомогу, ніхто їй не допоміг встати. Також зазначила, що відчула біль відразу після отримання удару. А донька сказала, що мало дав, треба було більше вдарити. Цього ж дня вона звернулася за медичною допомогою та поліцію. Коли вона була на городі будь-яких конфліктів між ними не виникало. Також пояснила, що обвинувачений неодноразово їй погрожував, виганяє з будинку. Просила призначити покарання відповідно до вимог закону, примирення не можливе.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила суду, що вранці в травні 2017 року вона прийшла на територію господарства в АДРЕСА_2 , яке належить її чоловіку, де обробляла разом із ним земельну ділянку. В цей час вона помітила, як ОСОБА_4 , яка проживає по сусідству, несла траву із свого городу, а ОСОБА_10 та ОСОБА_7 були в той час на своєму на городі. Коли ОСОБА_4 йшла зі свого городу, ОСОБА_7 наздогнав останню на подвір`ї біля підвалу її господарства та кинув на землю, схопивши при цьому за одяг. Вона вирішила піти слідом за ними та подивитися, оскільки знає, що між ними виникають конфлікти. Зазначила, що бачила, як ОСОБА_7 зігнувся, однак як бив ОСОБА_4 не бачила, лиш чула крики, плач та благання про допомогу зі сторони ОСОБА_4 . Дані дії відбувались близько п`яти хвилин. Внуків біля потерпілої того дня вона не бачила. Будь-яких конфліктів того дня між потерпілою та обвинуваченим вона не бачила. При проведенні слідчого експерименту із потерпілою по телефону не говорила.
Свідок ОСОБА_12 , в судовому засіданні пояснив суду, що в кінці травня 2017 року, вранці, він разом із своєю дружиною порався на земельній ділянці, що належить його батькові. В цей час він почув крики із сусіднього господарства, що належить ОСОБА_4 . Згодом від дружини, яка все бачила, він дізнався, що то кричала ОСОБА_4 та кликала на допомогу, так як на неї напав ОСОБА_7 . Проте особисто даного конфлікту він не бачив, адже знаходився в кінці городу.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , пояснила суду, що вранці 24 травня 2017 року вона перебувала у власному житловому будинку, так допомагала доньці одягатися до школи на свято Останнього дзвоника. Згодом, почула крик, який був схожий на крик ОСОБА_4 , яку ще звуть у селі «Вера». Вийшовши із будинку, щоб подивитися, що сталося, вона помітила ОСОБА_7 , який тримав у руках траву та знаходився між двома господарствами, які належать ОСОБА_4 та її доньки ОСОБА_10 , а син останньої Ростік біг до них. Крім того вказала, що самого конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вона не бачила. Кожний сусід знає, що між ними раніше виникали сварки.
Свідок ОСОБА_14 , у судовому засіданні пояснив суду, що від сусідів дізнався, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 був конфлікт, проте сам його на бачив, оскільки того дня не був вдома. Крім того зазначив, що між даними особами часто виникають сварки, проте він навіть не дивиться в їхню сторону, так як в той час порається по господарстві.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_10 , пояснила суду, що в травні 2017 року вона поралася на городі, а її співмешканець ОСОБА_7 вивозив тачку на город, у цей час її матір ОСОБА_4 в`язала сіно на своєму городі. В подальшому вона пішла розбудила свого сина ОСОБА_15 , щоб він допоміг бабусі. Через деякий час вона почула крик із території господарства матері, яка в той час йшла на подвір`я господарства. Вітя в цей час був коло ОСОБА_10 на городі. Спочатку вони подумали, що вирвався бичок, і Вітя побіг за сіном, а ОСОБА_10 на подвір`я до матері. Підбігши до матері, вона побачила, що та лежить біля сараю свого господарства, сіно коло неї. До матері першою прибігла вона, а згодом її син ОСОБА_16 та пропонував свою допомогу, однак потерпіла відмовилась. При цьому вказала, що між матір`ю та співмешканцем ОСОБА_7 того ранку не було конфліктів. В той час на сусідньому городі були чоловік та жінка, які сапали. Також, зазначила, що її співмешканець ОСОБА_17 не підходив до матері взагалі, а матір кричала, перебуваючи в лежачому положенні.
Свідок ОСОБА_15 , в судовому засіданні пояснив суду, що в травні 2017 року він спав у будинку, до нього прийшла його матір ОСОБА_10 та сказала йому, щоб він допоміг бабусі. Коли він одягався, щоб вийти на двір, то почув крик. Вибігши із будинку, побачив лежачу бабусю ОСОБА_4 , а біля неї стояла матір, в той час ОСОБА_7 стояв на їх подвір`ї з сіном. Бабуся лежала між корівником і підвалом. До неї підійшла мама, а потім він, обвинуваченого в цей час не було біля них. Він запропонував свою допомогу, однак бабуся відмовилася.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 , пояснив суду, що в день проведення слідчого експерименту, він знаходився в туалеті, при цьому чув телефонну розмову своєї бабусі ОСОБА_4 із сусідкою, яка є свідком по справі, так бабуся казала останній де стати під час слідчого експерименту, щоб її було видно. При цьому, в той час біля бабусі знаходився ще й слідчий. Вийшовши із туалету, він зробив їм зауваження і сказав, що перед слідчим експериментом не можна обговорювати всі обставини й розказувати хто де стояв, чи хто де має стояти, на що слідчий відповів, що у всьому розберуться.
Експерт ОСОБА_19 , в судовому засіданні пояснив суду, що працює судово-медичним експертом у Чернівецькому обласному бюро судово-медичних експертиз. Вказував на те, що висновок судово-медичної експертизи за № 158 від 04.10.2017 року відносно потерпілої ОСОБА_4 наданий правильно та відповідає дійсності. При цьому зазначив, що перелом, отриманий потерпілою ОСОБА_4 є типовим перелому, отриманого в результаті падіння з висоти власного зросту із подальшим співударянням об площину, зі зміщенням першого пальця випрямленої долоні. При цьому, враховуючи, що в місці перелому відсутній синець чи крововилив, то можна дійти висновку, що такий удар був спричинений не ногою, про що також свідчить відсутність садна. Також не виключається механізм падіння на праву сторону, адже зазвичай при падінні, людина, незалежно від статі та віку, з метою себе уберегти, виставляє руку. Як висновок зазначив, що тілесне ушкодження у вигляді перелому, яке відноситься до середнього ступеню тяжкості, виникло в результаті падіння, а інші тілесні ушкодження є ймовірними внаслідок дії тупих предметів.

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_7 його винуватість повністю доведена наступними дослідженими судом доказами, а саме:
- висновком експерта № 158 від 04 жовтня 2017 року, відповідно до якого, станом на 24.05.2017 рік, на тілі ОСОБА_4 були наявні ушкодження у вигляді: синця внутрішньої поверхні лівого колінного згину; синця передньої поверхні лівої гомілки у верхній третині; синця зовнішньої поверхні правої ступні в проекції гомілково-ступневого суглобу; синця передньо-зовнішньої поверхні правого колінного згину; внутрішньосуглобового перелому правої променевої кістки без зміщення. Ушкодження на тілі ОСОБА_4 виникли внаслідок не менш ніж від п`яти травмуючи дій твердих предметів чи співударянні з такими, могли виникнути в терміни, що зазначені в обставинах справи. Ушкодження у вигляді синців, як кожне зокрема, так і всі в сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень; ушкодження у вигляді внутрішньосуглобового зламу правої променевої кістки відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як таке, що призвело до тривалого розладу здоров`я. Крім того, наявне у ОСОБА_4 ушкодження у вигляді внутрішньосуглобового перелому променевої кістки правої верхньої кінцівки могло виникнути внаслідок падіння з висоти власного зросту навстоячки на площину за вищевказаним механізмом і, власне є характерним для такого виду травмування. (а.с. 13-16);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.06.2017 року з фототаблицями до нього, в ході якого потерпіла ОСОБА_4 в приміщенні Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області показала як ОСОБА_7 наносив їй тілесні ушкодження. Вказаний слідчий експеримент проводився в присутності двох понятих та адвоката ОСОБА_5 (а.с. 23-27);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.04.2018 року, із переглянутим в судовому засіданні відеозаписом до нього, в ході якого свідок ОСОБА_11 , за участю потерпілої ОСОБА_4 , в присутності її представника ОСОБА_5 , а також обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , за участі понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , навпроти господарства власником якого є ОСОБА_11 розповіла про всі відомі їй обставини конфлікту та в подальшому показала (а.с. 89-92);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.04.2018 року, із переглянутим в судовому засіданні відеозаписом до нього, в ході якого потерпіла ОСОБА_4 , в присутності її представника ОСОБА_5 , а також обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , за участі понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , навпроти власного господарства у АДРЕСА_3 , розповіла про всі обставини конфлікту, в ході якого ОСОБА_7 наносив їй тілесні ушкодження (а.с. 93-97).
Оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази по справі, суд вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердження. Так, потерпіла ОСОБА_4 послідовно та однозначно під час досудового слідства та в ході судового розгляду вказала, що близько 07:00 години 24 травня 2017 року ОСОБА_7 штовхнув її від чого вона впала на землю, перебуваючи в положенні лежачи, останній наніс їй декілька ударів по різним частинам тіла. Крім того, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 вказала, що вранці 24 травня 2017 року ОСОБА_7 зловив за одяг ОСОБА_4 та кинув на землю, після чого стояв, нагнувшись над нею. Також, відповідно до висновків експертиз отримані ОСОБА_4 тілесні ушкодження легкого та середнього ступеню тяжкості відповідають строку та обставинам кримінального провадження, що підтвердив у судовому засіданні й експерт ОСОБА_19 . Крім того, під час проведення слідчих експериментів ОСОБА_4 показала, як ОСОБА_7 наносив їй тілесні ушкодження, а свідок ОСОБА_11 розповіла та показала всі відомі їй обставини конфлікту. Вказані покази потерпілої, свідка ОСОБА_11 , експерта ОСОБА_19 співпадають із сукупністю досліджених доказів, які безпосередньо сприйняті судом під час судового засідання, та є допустимими, достовірними й належними, а тому суд рахує можливим покласти їх в основу обвинувального вироку. Покази свідка ОСОБА_10 , яка є співмешканкою обвинуваченого та її синів ОСОБА_15 і ОСОБА_18 суд не вважає об`єктивними та сприймає їх критично, оскільки вони є членами однієї сім`ї, проживають в одному будинку з обвинуваченим та є заінтересованими в непритягненні ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності. При цьому судом враховується, що потерпіла не заперечувала щодо того, що вона дзвонила ОСОБА_11 в день проведення слідчого експерименту з метою повідомити останню про необхідність з`явитися та повідомити відомі їй обставини,а в показах свідок ОСОБА_18 не конкретизує, де саме, за версією потерпілої, повинна стати свідок ОСОБА_11 під час проведення слідчого експеременту.

На думку суду, обвинувачений ОСОБА_7 не визнає своєї вини з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
За нормативним визначенням умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження (ст. 122 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК).
Необережне тяжке тілесне ушкодження (ст. 128 КК) характеризується аналогічними елементами об`єктивної сторони, а за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості, визначення яких надано у ст. 25 КК.
Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень іншій людині (ч. 1 ст. 122 КК) і необережне заподіяння таких ушкоджень (ст. 128 КК) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивними сторонами цих злочинів.
З установлених обставин справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 вдарив потерпілу ОСОБА_4 , від чого потерпіла впала на землю й, ударившись, отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньосуглобового перелому правої променевої кістки без зміщення. Інші тілесні ушкодження, які були виявлені на тілі ОСОБА_4 відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Згідно з висновком експерта № 158 від 04.10.2017р., який ніким не оспорювався, наявне у ОСОБА_4 ушкодження у вигляді внутрішньосуглобового перелому правої променевої кістки без зміщення могло виникнути внаслідок падіння з висоти власного зросту навстоячки на площину і є характерним для такого виду травмування. Крім того в судовому засіданні експерт ОСОБА_19 пояснив, що дане ушкодження як є типовим перелому, отриманого в результаті падіння з висоти власного зросту із подальшим співударянням об площину, зі зміщенням першого пальця випрямленої долоні. При цьому, враховуючи, що в місці перелому відсутній синець чи крововилив, то можна дійти висновку, що такий удар був спричинений не ногою, про що також свідчить відсутність садна.

Таким чином, середньої тяжкості тілесне ушкодження було не безпосереднім наслідком заподіяного обвинуваченим удару у вигляді штовхання потерпілої, а результатом падіння останньої й удару об тверду поверхню, чого обвинувачений хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачити.
Отже, в конкретному випадку мало місце не умисне, а необережне заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим дії ОСОБА_7 підлягають перекваліфікації з ч. 1 ст. 122 на ст. 128 КК із призначенням йому покарання у межах санкції цього кримінального закону.
Відповідно до ч.3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Санкцією ст. 128 КК визначено найбільш суворий вид покарання у виді обмеження волі; відповідно до ст. 12 вказаного Кодексу цей злочин віднесено до злочину невеликої тяжкості.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують покарання. Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено. Обвинувачений за місцем проживання та місцем реєстрації характеризується позитивно, раніше не судимий. Обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину відносно людини похилого віку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме Хотинським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області від 26 червня 2018 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 проживає разом із своєю співмешканкою ОСОБА_10 та вдома її дорослими синами. Проживає за рахунок ведення домашнього господарства. Має середньо-спеціальну освіту, за спеціальністю тракторист. По місцю проживання характеризується позитивно, відносини у суспільстві задовільні, користується повагою та авторитетом серед жителів села, соціальні зв`язки з рідними та близькими є стабільними, відносини задовільні. На обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. Зі слів обвинуваченого, алкогольними напоями не зловживає, наркотичні засоби не вживає, проблем зі станом здоров`я немає. Під час спілкування з працівником пробації був спокійний, правдиво відповідав на всі поставлені питання. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є середнім. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється також як середній. На думку Хотинського РС з питань пробації, виконання покарання без ізоляції від суспільства можливо, за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
З урахуванням усього вищевикладеного, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого, думки потерпілої, яка просила суворо покарати обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_7 , необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі, однак застосувати до нього звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України та з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, вказаний вид покарання буде необхідний та достатній для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374,376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити покарання: 1 (один) рік обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину (кримінального правопорушення), і буде виконувати покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти цей органи про зміну свого місця проживання та роботи.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1