Номер провадження: 11-кп/813/25/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_6 від 14.01.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах розгляду апеляційних скарг прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_12 , потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_10 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 09.06.2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000217 від 24.07.2012 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючої, одруженої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

яку визнано винуватою та засуджено за ч. 4 ст. 190 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 191 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права займати матеріально-відповідальні посади строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права займати матеріально-відповідальні посади строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 (три) роки.
У відповідності до вимог ст. 76 КК України покладено на засуджену такі обов`язки: - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання чи роботи.
Задоволено цивільний позов представника потерпілого Повне Товариство «Ломбард з участю Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Сервіс» і Компанія» ОСОБА_14 та в повному обсязі стягнуто з обвинуваченої 251 451 грн. 21 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково, стягнуто з обвинуваченої на його користь матеріальні збитки в сумі 4 337649 гривен, та моральні збитки в сумі 500 000 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 залишено без розгляду, роз`яснено йому право звернутися з вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.

Вироком районного суду також вирішено питання про процесуальні витрати по справі,-
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених судами обставин.
Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 визнана винуватою та засуджена за те, що 9 серпня 2012 року вона, перебуваючи біля приміщення ломбардного відділення ПТ (вул. Люстдорфська дорога, 121 у м. Одесі), під приводом займу попросила у ОСОБА_10 у борг 4 337 649 грн, які зобов`язалася повернути до 9 жовтня 2012 року, проте після закінчення вказаного терміну грошей не повернула, таким чином шляхом шахрайства заволоділа грошима потерпілого.
Крім того, ОСОБА_7 повторно під приводом займу ювелірних виробів та виплати за них грошей, а також постачання дорогоцінних металів у брухті за вигідною ціною запропонувала ОСОБА_13 передати їй належні останньому ювелірні прикраси та гроші. З 31 березня по 16 листопада 2012 року ОСОБА_13 , перебуваючи за місцем роботи ОСОБА_7 (у приміщенні вищезазначеного ломбардного відділення), передав останній належні йому 480 000 грн та золоті вироби на загальну суму 240 000 грн, а також золоті вироби, що належать його знайомим, на загальну суму 150 000 грн. Після отримання зазначених виробів та грошей 16 листопада 2012 року ОСОБА_7 з місця роботи та місця проживання зникла, грошей та золотих виробів ОСОБА_13 не повернула, чим заподіяла йому матеріальної шкоди на суму 870 000 грн.
Також ОСОБА_7 із 16 вересня по 17 листопада 2012 року, будучи працівником ломбардного відділення з повною матеріальною відповідальністю, зловживаючи своїм службовим становищем, під час перебування на робочому місці привласнила дорогоцінні метали й вироби на загальну суму 229 839, 21 грн, а також 21 612 грн, чим заподіяла ПТ «Ломбард з участю товариства з обмеженою відповідальністю «УКР Кредит Сервіс і компанія» матеріальну шкоду на загальну суму 251 451, 21 грн.
Не погоджуючись з вироком районного суду прокурор Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_10 подали апеляційні скарги, в яких просять вирок районного суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 191 КК України, та призначити їй покарання у виді реального позбавлення волі, в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість.

Вироком Апеляційного суду Одеської області від 26.01.2018 року апеляційні скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_12 , потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_10 задоволено частково. Вирок районного суду скасовано в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 191 КК України і її піддано покаранню: - за ч. 4 ст. 190 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі; - за ч. 4 ст. 191 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, строком на 3 (три) роки.

Не погоджуючись з вироком апеляційного суду прокурором та захисником засудженої ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 подано касаційні скарги.

Постановою Верховного Суду від 27.11.2018 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишено без задоволення, а касаційну скаргу прокурора задоволено частково, вирок Апеляційного суду Одеської області від 26.01.2018 року щодо ОСОБА_7 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, а саме до 25 січня 2019 року включно.

Вимоги клопотання та узагальнені доводи особи, яка його подала.
Прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 14.01.2019 року звернувся до Одеського апеляційного суду з клопотанням про продовження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку тримання під вартою на 60 діб з моменту розгляду зазначеного клопотання.

Доводи прокурора обґрунтовані тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжких злочинів, неодноразово ухилялась від суду на стадії судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанцій.

Позиції учасників судового провадження.
Вислухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав доводи клопотання, потерпілого ОСОБА_10 , представника потерпілого ОСОБА_11 , які також підтримали доводи клопотання пркоурора, обвинувачену та її захисниківа, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, а також зазначили, що вважають необхідним з метою дотримання вимог КПК України, Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практики Європейського суду з прав людини, обрати обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави, як альтернативний запобіжний захід, оскільки вчинені нею кримінальні правопорушення є корисливими та, не пов`язані із застосуванням насильства або погрозою його застосування, дослідивши доводи клопотання, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Мотиви суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Строк дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою та домашнього арешту у разі необхідності може бути продовжений за клопотанням прокурора.

Частиною 1 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Апеляційний суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Едуард Шабалін проти Росії» від 16.10.2014 року), постанови Верховного Суду від 27.11.2018 року, беручи до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких кримінальних правопорушень, в апеляційних скаргах прокурора та потерпілих порушується питання про погіршення її становища та призначення їй більш суворого покарання, наявність у кримінальному провадженні ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, можливість обвинуваченої ОСОБА_7 переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, та неодноразове навмисне ухиляння обвинуваченої від суду на стадії судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанцій, апеляційний суд вважає, що запобігти зазначеному ризику шляхом застосування менш суворих запобіжних заходів неможливо, а тому приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких перешкод для продовження строку тримання обвинуваченої під вартою колегією суддів не встановлено, жодних доводів з цього приводу учасниками провадження не надано.

Разом з цим, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів, не пов`язаних із застосуванням насильства або погрозою його застосування, злочини не відносяться до категорії злочинів, проти життя та здоров`я особи, а також, приймаючи до уваги думку захисників обвинуваченої та самої обвинуваченої ОСОБА_7 , колегія суддів вважає за необхідне, застосувати обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави, як альтернативний запобіжний захід,

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Приймаючи до уваги вищевикладені вимоги КПК України, а також те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких кримінальних правопорушень, розміри збитків, спричинених даними злочинами, є особливо великими, колегія суддів приходить до висновку, що розмір застави обвинуваченій ОСОБА_7 необхідно визначити у розмірі 2 (двох) тисяч розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3842000 (три мільйона вісімсот сорок дві тисячі) грн., які підлягають внесенню на рахунок Одеського апеляційного суду

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити частково та продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, тобто до 15.03.2019 року, із визначенням обвинуваченій ОСОБА_7 розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, в розмірі 2 (двох) тисяч розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3842000 (три мільйона вісімсот сорок дві тисячі) грн., які підлягають внесенню на рахунок Одеського апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 182, 199, 376, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

1.Клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

2.Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Одеському слідчому ізоляторі УДПС України в Одеській області на 60 діб, тобто до 15.03.2019 року.

3.Визначити обвинуваченій ОСОБА_7 розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, в розмірі 2 (двох) тисяч розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3842000 (три мільйона вісімсот сорок дві тисячі) грн., які підлягають внесенню на рахунок Одеського апеляційного суду.

4.В разі внесення застави, покласти на обвинувачену ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема:

-з`являтися за першою вимогою до суду;

-повідомляти суд про зміну місця проживання, роботи.

5.Відкласти розгляд апеляційних скарг прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_12 , потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_10 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 09.06.2016 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої за ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 191 КК України.

6.Строк дії ухвали визначити до 15.03.2019 року.

7.Ухвала не оскаржується.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4