ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1893/15-к Номер провадження 11-кп/814/161/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 185 КК України СТ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Комсомольського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 20 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Комсомольськ Полтавської області, громадянин України, із середньою технічною освітою, неодружений, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , судимий, останній рази:
- 17.08.2015 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,
- 26.05.2017 Комсомольським міським судом Полтавської області, зміненого 09.01.2018 Апеляційним судом Полтавської області, за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 та ч.4 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі,
засуджений за:

- ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, визначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Згідно з ч.4 ст.70, ст.72 КК України, шляхом повного складання покарань, призначених за цим вироком та попереднім вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 17.08.2015, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від покарання з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України .
Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 23.05.2016 по 20.07.2016 включно, тривалістю 58 днів із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 відшкодування завданої злочином майнової шкоди в розмірі 145 грн. та моральної шкоди в розмірі 555 грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 відшкодування завданої злочином майнової шкоди в розмірі 1122 грн. та моральної шкоди в розмірі 3 000 грн.
Вирішено питання щодо долі речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочинів за таких обставин.
30.03.2015 приблизно о 24.00 год., ОСОБА_8 у загальному коридорі восьмого поверху під`їзду будинку АДРЕСА_2 , повторно, таємно викрав велосипед марки „Ардіс, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на суму 715 грн..
28.07.2015 приблизно о 10.00 год., ОСОБА_8 в гаражі № НОМЕР_1 гаражного товариства «Ветеранів», по вул.Космонавтів у м.Горішні Плавні, повторно, шляхом обману, під приводом здійснення дзвінка, заволодів належним ОСОБА_9 мобільним телефоном марки «Samsung E1200» вартістю 145 грн., чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.
Того ж дня, приблизно о 13.30 год., ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що залишився без уваги з боку потерпілого, повторно, таємно викрав належні ОСОБА_10 ноутбук марки «НР А6», вартістю 5574 грн. та мобільний телефон марки «Nokia 1280», вартістю 53 грн., чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 5627 грн.
В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість, просить вирок суду скасувати частково та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочинів та призначити покарання за:

- ч.2 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі,

- ч.2 ст.190 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі. Вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 17.08.2015 виконувати самостійно.

Свої вимоги прокурор обгрунтовує тим, що при призначенні покарання, судом не повністю враховано, що обвинувачений тривалий час ухилявся від суду, вини у вчиненні шахрайських дій не визнав, завдані потерпілим збитки не відшкодував. Крім того, обвинувачений має 4 непогашені судимості, не одружений, не працюючий, суспільно-корисною діяльністю не займається, не має постійного місця проживання, знаходиться на обліку у лікаря нарколога.
Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу з підстав в ній наведених, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у злочинах, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, а саме у вчиненні таємного викрадення майна у потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , вчиненого повторно, та у заволодінні майном потерпілого ОСОБА_9 шляхом обману, вчиненого повторно, за які його засуджено, учасниками не оскаржується.

Доводи прокурора про те, що судом визначено покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При призначенні покарання, суд першої інстанції виконав вказані вимоги закону і роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості; особу обвинуваченого, який має чотири непогашені судимості, у тому числі за аналогічні злочини проти власності, його стан здоров`я, відсутність сім`ї і роботи, те, що за місцем постійного проживання скарг на нього не надходило, думку потерпілих, які не наполягали на суворому покарання, розмір завданої шкоди; обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та сприяння розкриттю злочинів за епізодами викрадення майна у потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , а також сприяння розкриттю злочину за епізодом заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 ..

Тобто, всі обставини, викладені прокурором в апеляційній скарзі, суд першої інстанції врахував при призначенні ОСОБА_8 покарання.

З огляду на вказане, а також за відсутності обставин, що обтяжують покарання, виходячи з установлених фактичних обставин кримінального провадження, які впливають на вибір виду покарання, суд обґрунтовано дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 185 та ч.2 ст. 190 КК України, та виправлення останнього без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою.

Отже, суд першої інстанції, застосувавши ст. 75 КК України, реалізував свої дискреційні повноваження у спосіб, передбачений законом.

Переконливих аргументів, які б свідчили про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочинів та особі обвинуваченого і були б підставами для зміни чи скасування судового рішення, прокурором не наведено.

Таким чином, безспірних правових підстав вважати звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України неправомірним, не вбачається.

Більше того, в апеляційній скарзі прокурор не вказує про безпідставне звільнення обвинуваченого від покарання, а зазначає лише про м`якість покарання. Не зазначив про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме безпідставне застосування ст. 75 КК України, прокурор і під час апеляційного розгляду.

В той же час, в силу ст. 404 КПК України, апеляційний суд позбавлений можливості з власної ініціативи вийти за межі апеляційних вимог, погіршивши таким чином становище обвинуваченого.

З огляду на викладене вище, підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 20 липня 2016 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою з моменту тримання її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4