Ухвала
Іменем України
08 квітня 2019 року
м. Київ
справа № 752/3334/18
провадження № 51-1172ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року,
встановив:
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 березня 2019 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків 15 днів з дня отримання копії ухвали.
У межах наданого строку захисник повторно звернувся з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Верховного Суду, не усунув.
Зокрема, касаційна скарга захисника, як і попереднього разу, не містить доводів на обґрунтування допущених, на його думку, істотних порушень процесуального закону, про які зазначено у п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК України, з урахуванням положень ст. 52 цього Кодексу.
Крім того, захисник, як убачається зі змісту касаційної скарги, вказуючи на істотні порушення процесуального закону, допущені судом апеляційної інстанції при ухваленні вироку, в обґрунтування зазначеної позиції посилається на недотримання судом вимог ст. 419 КПК України, однак зазначеною нормою процесуального закону визначено зміст ухвали апеляційного суду, а не вироку, що залишилось поза увагою захисника.
Також повторно подана касаційна знову не містить доводів щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, як підстави, визначеної п. 2 ч.1 ст. 438 КПК України, для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення з урахуванням положень ст. 413 цього Кодексу.
Крім того, захисник, вказуючи на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, як на підставу для визнання оскаржуваного судового рішення незаконним, доводів на обґрунтування його явної несправедливості з огляду на положення ст. 414 КПК України, як і попереднього разу, не наводить.
Крім цього, вимоги захисника до суду касаційної інстанції, як і попереднього разу, не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги.
Як убачається зі змісту прохальної частини касаційної скарги, захисник знову ставить вимоги про скасування вироку апеляційного суду та залишення без зміни вироку районного суду, а також про зміну судового рішення шляхом пом`якшення призначеного засудженому покарання та застосування до нього положень ст. 75 КК України. Крім того, захисник просить про звільнення ОСОБА_5 з-під варти в залі суду або врахувати відбутий строк покарання, замінивши тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі та зняти з розшуку. Зазначені вимоги є суперечливими та свідчать про неузгодженість як у прохальній частині, так і з повноваженнями, якими наділений процесуальним законом суд касаційної інстанції.
Також захисник не усунув суперечностей між мотивувальною і прохальною частинами скарги, оскільки він, вказуючи на необхідність скасування вироку апеляційного суду, ставить вимогу про одночасні зміну та скасування зазначеного судового рішення, що взагалі є неможливим.
Крім того, незрозумілою є вказівка, викладена в мотивувальній частині скарги, на необхідність скасування ухвали з направленням справи на касаційний розгляд з посиланням на ст. 455 КПК України в контексті оскарження вироку Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року з урахуванням повноважень касаційного суду, визначених ст. 436 КПК України за наслідками розгляду касаційної скарги.
До того ж Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та виключено з його тексту Главу 33, а таким чином і ст. 455 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З огляду на те, що захисником не були виконанні вимоги попередньої ухвали, його касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Повернути захиснику ОСОБА_4 її касаційну скаргу на вирок Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_5 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3