Справа № 602/189/19
провадження № 1-кс/598/98/2019
УХВАЛА
іменем України

"01" березня 2019 р. Слідчий суддя Збаразького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Збаражі Тернопільської області клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000049 від 26 лютого 2019 року, щодо підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Яринівка Березнівського району Рівненської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

встановив:

Згідно матеріалів клопотання в ході досудового розслідування встановлено, що 26 лютого 2019 року, приблизно 12:00 год ОСОБА_6 спільно із своїми знайомими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебували у вагоні №8 дизельного потягу, який рухається за маршрутом Шепетівка-Ланівці, який знаходився на станції «Ланівці», що знаходиться за адресою: м.Ланівці вул.Привокзальна, 1, Лановецького району Тернопільської області, без інших пасажирів, де на одному із сидінь спільно розпивали спиртні напої. Під час розпивання спиртних напої між ОСОБА_9 з однієї сторони, та ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з іншої сторони, виникла словесна суперечка, під час якої в ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел відкрито напасти на ОСОБА_9 з метою заволодіння його майном. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, з метою заволодіння чужим майном, напали на ОСОБА_9 , а саме ОСОБА_10 умисно наніс удар кулаком однієї із рук ОСОБА_9 в область голови, від чого останній втратив свідомість та впав. Після цього, ОСОБА_10 , підійшовши до ОСОБА_9 , який прийшов до свідомості, знаходячись позаду нього, обхватив останнього руками за тулуб ззаду, притиснувши при цьому руки потерпілого до тулуба, чим позбавив можливості останнього чинити спротив. В цей час, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 , зап`ястям однієї із рук наніс удар потерпілому в область обличчя, після чого відкрито заволодів майном, належним ОСОБА_9 , яке знаходилось в кишенях штанів, в які був одягнутий останній, а саме: мобільним телефоном марки «Samsung Duos», сірого кольору, вартість 2500 грн, в якому знаходилась картка оператора «Київстар» вартістю 25 грн, на рахунку якої були грошові кошти в сумі 150 грн, шкіряним гаманцем коричневого кольору вартістю 300 грн, в якому знаходились грошові кошти в сумі приблизно 70 грн. В цей час ОСОБА_8 відкрито заволодів клітчатою сумкою потерпілого вартістю 50 грн, яка знаходилась неподалік ОСОБА_9 на підлозі вагона, в якій знаходились військовий квиток, перепустка на територію військової частини, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , зимова куртка чорного кольору вартістю 1500 грн, військові черевики коричневого кольору типу «берци» вартістю 1200 грн та кросівки сірого кольору вартістю 1500 грн. Після цього, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , із належним ОСОБА_9 майном вийшли із приміщення вагона та пішли в напрямку від м.Ланівці, маючи можливість користуватись та розпоряджатись майном потерпілого на власний розсуд. Внаслідок нападу, поєднаного із насильством небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 заволоділи майном потерпілого на загальну суму 7295 грн, спричинивши йому матеріальні збитки на вказану суму.

26 лютого 2019 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000049.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.2 ст.187 КК України, тобто розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яких затримано.

26 лютого 2019 року о 15 год. 45 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та 27 лютого 2019 року о 15 год. 33 хв. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, тобто розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Обставинами, які дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, є: показання потерпілого ОСОБА_9 , протокол затримання підозрюваного ОСОБА_6 , протокол затримання підозрюваного ОСОБА_8 , протокол затримання підозрюваного ОСОБА_7 , протокол огляду місця події, а також інші матеріали кримінального провадженняу їх сукупності.

Старший слідчий Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області капітан поліції ОСОБА_4 , за погодженням прокурора Лановецького відділу Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернулися до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема вивченням особи підозрюваного, встановлено, що ОСОБА_6 раніше не судимий, на даний час не працює.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали з підстав наведених в ньому слідчим.
Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, пояснивши, що дійсно він 26 лютого 2019 року їхав у поїзді з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .. У м.Ланівці перебуваючи у вагоні поїзда на пропозицію ОСОБА_9 вони розпивали горілку. Він перший ударив ОСОБА_9 , бо той ображав ОСОБА_7 .. Потім ОСОБА_9 вдарив ОСОБА_7 , витяг у нього гаманець і забрав сумку. Він підняв ОСОБА_9 і посадив на лавку. Після чого, він, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вийшли з поїзда та пішли залізничною колією в напрямку м.Тернопля. По дорозі вони розділили майно ОСОБА_9 , він взяв собі берци, ОСОБА_7 взяв собі куртку, а ОСОБА_8 взяв собі мобільний телефон. Побачивши автомобіль поліції, вони підійшли до нього і були затриманні працівниками поліції.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання, застосувати інший запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Перевіривши наданні матеріали клопотання, дослідивши докази по справі, заслухавши сторони кримінального провадження, приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до положень ст.ст.177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до норм ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно положень п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до положень п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003р. №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.
Разом з тим, в п.13 вищевказаної постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до п.10 вищевказаної постанови розглядаючи подання, суддя з`ясовує, чи є підозра у вчиненні особою злочину або обвинувачення останньої обґрунтованими, тобто чи є в розпорядженні органу дізнання, слідчого встановлені у визначеному законом порядку достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме цією особою (ними можуть бути заяви й повідомлення про злочин, явка з повинною, документи, складені за результатами оперативно-розшукової діяльності, протоколи слідчих дій, висновки експертиз тощо).
У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року №14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.
Слідчий суддя при вирішенні клопотання враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ч. 3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обовязки, передбачені частиною пятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, тобто розбою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб,за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна, наявність вагомих доказів підозри в його вчиненні, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан підозрюваного.

Враховуючи все вищенаведене приходжу до висновку про існування ризику неявки ОСОБА_6 до органів досудового слідства, незаконному впливу на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, продовження ним злочинної діяльності та переховування від органів слідства та суду, що буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Разом з тим, прокурором та слідчим не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. З цього приводу не надано жодного доказу.
Також відсутні докази щодо наявності у ОСОБА_6 судимостей, що характеризують особу останнього, чи перебуває він на обліку у лікарів психіатра, нарколога.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні даного злочину, вищезазначені дані щодо особи підозрюваного, за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у виді взяття під варту.
За таких обставин прокурором та слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слід відмовити та вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Відповідно до ч.1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням вищезазначених обставин, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному залишати своє житло цілодобово, та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, оскільки такий запобіжний захід як домашній арешт, забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий суддя вважає недоцільним.

Визначаючи коло обов`язків, які слід покласти на підозрюваного, з урахуванням умов цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя вважає необхідним та достатнім покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого знаходяться матеріали кримінального провадження, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;утриматися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року №14-рп/2003, ст.ст.177, 178, 183, 186, 309, 392, 395, слідчий суддя, -

ухвалив:

В задоволенні клопотання старшого слідчого Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_4 , за погодженням прокурора Лановецького відділу Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту та заборонити йому, залишати цілодобово житло за зареєстрованим місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 :

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду;

- в разі зміни постійного місця проживання повідомити про це слідчого, прокурора чи суд;

- утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_9 , свідками у даному кримінальному провадженні, як особисто так через інших осіб.

Ухвалу передати на виконання у Недригайлівське відділення поліції ГУНП в Сумської області.

Встановити строк дії ухвали до 29 квітня 2019 року включно.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з під варти із зали суду.

Повний текст ухвали суду оголошено 04 березня 2019 року.
На дану ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньодо Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11