Номер провадження: 11-кп/813/469/19
Номер справи місцевого суду: 518/512/17-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 16.11.2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000188, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 16.11.2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000188, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків.

Суд першої інстанції обґрунтував своє рішення тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, оскільки прокурором в обвинувальному акті зазначений розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди без звернення до експерта для проведення експертизи з визначення розміру завданої шкоди.

Зміст вимог апеляційної скарги та короткий виклад доводів особи, яка її подала.
У своїй апеляційній скарзі прокурор вказує, що вважає оскаржувану ухвалу незаконною, просить її скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що суд повернув обвинувальний акт з надуманих підстав, оскільки зазначених в оскаржуваній ухвалі підстав для повернення обвинувального акту чинний КПК України не містить. Натомість, як стверджує прокурор, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Позиції учасників апеляційного провадження.
Заслухавши суддю-доповідача; виступ прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити; думку обвинуваченого та його захисника, які залишили вирішення даного питання на розсуд апеляційного суду; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до положень п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, повинен містити вказівку на розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0000188, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, міститься вказівка на розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (а.с.5), тобто прокурором при складання обвинувального акту дотримані вимоги п.7 ч.1 ст.291 КПК України.

Апеляційний суд констатує, що положення ст.291 КПК України не містять вимоги щодо зазначення у обвинувальному акті доказів, на підставі яких встановлений розмір завданої злочином шкоди.

При цьому судом першої інстанції зроблений необгрунтований висновок про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України у зв`язку із зазначенням прокурором розміру завданої злочином шкоди без звернення до експерта з метою проведення відповідної експертизи на предмет встановлення розміру цієї шкоди.

Апеляційний суд звертає увагу суду на те, що наявність в діях особи складу кримінального правопорушення, в тому числі такої його ознаки, як суспільно небезпечні наслідки діяння, яка характеризується шкодою, завданою кримінальним правопорушенням, та її розміром, є предметом доказування у кримінальному провадженні.

Саме доказування можливе лише під час судового розгляду кримінального провадження по суті при безпосередньому дослідженні доказів. Відповідно, встановлення факту наявності або відсутності доказів спричинення шкоди, в тому числі підстав визначення органом досудового розслідування її розміру, можливе лише на стадії судового розгляду справи по суті, та не може бути вирішене під час підготовчого судового засідання.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 291, 404, 405, 407, 409, 419, 428, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 16.11.2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000188, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків, - скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту в Іванівському районному суді Одеської області в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4