АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/378/19 Справа № 705/5321/18 Категорія: гл. 34 КПК УкраїниГоловуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_8 про перегляд ухвали колегії суддів Уманського місьрайонного суду Черкаської області від 06.12.2018, якою заяву адвоката ОСОБА_7 , що подана в інтересах засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 за нововияленими обставинами повернуто адвокату, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 ОСОБА_8 (разом з іншими особами) був засуджений за сукупністю злочинів, передбачених ст.ст. 69, 93 п.п. «а», «г», «і» ст.142 ч.3 (в редакції 1960 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

За результатами розгляду касаційних скарг засуджених 16.09.2004 Верховним Судом України було винесено ухвалу, відповідно до якої касаційні скарги засуджених, у тому числі касаційна скарга ОСОБА_8 були залишені без задоволення, а вирок Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002, щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 було залишено без зміни.

Ухвалою колегії суддів Уманського місьрайонного суду Черкаської області від 06.12.2018 заяву адвоката ОСОБА_7 , що подана в інтересах засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 за нововияленими обставинами повернуто адвокату з тих підстав, що заявником не дотримано процесуальний строк, визначений статтею 461 КПК України щодо подачі заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами і підстав для поновлення такого строку колегія суддів не вбачала, оскільки адвокату ОСОБА_7 було відомо про обставини, які вказують на відсутність права на здійснення правосуддя у народних засідателів 11.12.2017, а на обставини, які вказують на відсутність права на здійснення правосуддя суддями апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 22.12.2016.

Також, як на підставу повернення заяви адвокату ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 за нововиявленими обставинами, місцевий суд посилався на те, що заява адвоката ОСОБА_7 , що подана в інтересах засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку суду не відповідає вимогам ст.462 КПК України.

Засудженим ОСОБА_8 подане клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Уманського місьрайонного суду Черкаської області від 06.12.2018, в якому він зазначає те, що копію ухвали про повернення заяви адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 за нововияленими обставинами, місцевий суд направив лише його захиснику. За його проханням копія цієї ухвали була направлена захисником рекомендованим листом і він її отримав лише 23.01.2019, і саме цю дату слід вважати датою йому вручення копії ухвали. Вважає, що оскільки місцевий суд зазначив в ухвалі, що ухвала оскарженню не підлягає, то цим обмежив його право на захист, а тому просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Уманського місьрайонного суду Черкаської області від 06.12.2018.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду засудженим ОСОБА_8 подана апеляційна скарга, в якій він просив скасувати ухвалу Уманського місьрайонного суду Черкаської області від 06.12.2018, якою заяву адвоката ОСОБА_7 , що подана в інтересах засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 за нововияленими обставинами повернуто адвокату та просив повернути провадження до суду першої інстанції для розгляду справи по суті.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що, на його думку, ухвала Уманського місьрайонного суду Черкаської області від 06.12.2018 постановлена з істотним порушенням вимог КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення. Так, положення КПК України неоднозначно регулюють питання повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в разі недотримання заявником строків звернення, визначених ст.461 КПК України. Положення ч.3 ст.464 КПК України відсилають до ч.3 ст.429 КПК України лише у тому контексті, що стосується порядку повернення заяви заявнику. Проте згідно ч.3 ст.464 КПК України заява про перегляд судового рішення за новоявленими обставинами повертається заявнику за умови, якщо вона не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст.462 КПК України. Згідно вимог, які встановлені до ст.462 КПК України, до цього переліку вимог не входить вимога обов`язкового подання заяви у тримісячний строк, після того як про нововиявлені обставини стало відомо.

Таким чином, процесуальні норми щодо кримінального провадження за ново -виявленими обставинами не містять чітких і однозначних положень про повернення заяви заявнику в разі пропуску ним зазначеного тримісячного терміну.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Апелянт наголошує на тому, що норми Конституції України є нормами прямої дії і звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується; права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Ігнорування судом вказаних вимог Конституції України та Європейської конвенції (за умови неоднозначного регулювання нормами КПК України питання щодо повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заявнику) є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Засуджений ОСОБА_8 , вважаючи, що місцевим судом було порушено його право на захист, в частині неможливості оскарження ухвали місцевого суду в апеляційному порядку, також посилається на ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 22.05.2018 у справі №705/514/18, провадження №11-кп/793/373/18. Даною ухвалою в апеляційному порядку вже було скасовано одну з ухвал Уманського міськрайонного суду Черкаської області. В своїй ухвалі з-поміж інших підстав апеляційним судом зазначено наступне: «Також, колегія суддів звертає увагу на те, що посилання в резолютивній частині оскаржуваного судового рішення про неможливість його оскарження в апеляційному порядку, не узгоджуються з положеннями КПК України».

В доповненні до апеляційної скарги засуджений ОСОБА_8 посилається на додаткові обставини, які на його думку, свідчать про незаконність складу суду при постановленні обвинувального вироку стосовно нього.

Зокрема, 14.01.2019 за №Ч-1/05-10 Державним архівом Черкаської області було надано архівний витяг на запит засудженого ОСОБА_8 ..

Згідно даних архівного витягу ОСОБА_15 , яка як народний засідатель входила до колегії суддів при постановленні вироку, суміщала повноваження народного засідателя з посадою судвиконавця держслужби Соснівського району м.Черкаси.

Проте, відповідно до п.4 ч.2 ст.66 Закону України «Про судоустрій України» від 07.02.2002, який був чинним при постановленні вироку, вказане сумісництво не допускалось: державні службовці апарату судів не підлягали включенню до списків народних засідателів.

На думку апелянта, вказана обставина сама по собі є достатньою підставою для скасування вироку в порядку провадження за нововиявленими обставинами, так як вирок постановлено незаконним складом суду.

Також апелянт вважає, що, оскільки його було засуджено до довічного позбавлення волі неповноважним складом суду, то це є підставою порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також апелянт зазначив, що цим доповненням він підтримує свої апеляційні вимоги та просить скасувати ухвалу Уманського місьрайонного суду Черкаської області від 06.12.2018 та направити до суду першої інстанції для розгляду справи по суті.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_8 та його адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляцію засудженого ОСОБА_8 , думку прокурора про безпідставність доводів засудженого, дослідивши апеляційну скаргу засудженого та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Ними визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; визнання Конституційним судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. Обставини, передбачені п.2 і 3 ч.2 цієї статті повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.

Колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим.

Так, апелянт ОСОБА_8 нововиявленими обставинами для перегляду вироку суду вважав відсутність інформації про складання суддями апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_13 та ОСОБА_14 присяги, посилаючись на довідку Апеляційного суду Черкаської області від 22.12.2016 за №27760/16-Вих/01-24/16 та відсутність права на здійснення правосуддя у народних засідателів « ОСОБА_15 (Беличковської) та ОСОБА_16 (Красиліч).

До матеріалів заяви було долучено довідку Апеляційного суду Черкаської області від 22.12.2016 за №27760/16-Вих/01-24/16 в якій вказано, що в матеріалах особових справ суддів апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_13 та ОСОБА_14 відсутня інформація про складання ними присяги судді. Крім того у заяві захисник ОСОБА_7 зазначала, що вказана інформація була отримана 15.12.2016, 22.12.2016, 23.01.2017 та 18.09.2017.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дав вірну оцінку тому факту, що стороні захисту було відомо досить давно про відсутність складення вищевказаними суддями апеляційного суду Черкаської області присяги судді.

Також, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає вірним рішення місцевого суду щодо того, що стороні захисту було відомо з приводу обставини, яка вказує на, її думку, на відсутність права на здійснення правосуддя у народних засідателів « ОСОБА_15 (Беличковської) та ОСОБА_16 (Красиліч), оскільки заявник зазначала, що про таку обставину вона дізналася з Архівного витягу Державного архіву Черкаської області від 11.12.2017, копія якого була долучена до заяви.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції Уманський міськрайонний суд Черкаської області прийняв правильне рішення щодо того, що станом на 05.12.2018, коли заявником було складено заяву про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами, минуло більше трьох місяців з того часу, коли заявнику та засудженому ОСОБА_8 стало відомо про існування такої обставини, яка стосується народних засідателів. Крім того у заяві захисник зазначала, що вказана інформація була отримана 27.10.2017, 11.12.2017 та 30.05.2018 (без посилання на первинні документи та суб`єкта отримання інформації).

Також колегія суддів апеляційного суду Черкаської області вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність об`єктивного підтвердження поважності пропуску строку для звернення до суду встановленого КПК України.

З матеріалів провадження вбачається та це було підтверджено в судовому засіданні Апеляційного суду Черкаської області від 01.04.2019 те, що на запитання судді-доповідача засуджений ОСОБА_8 повідомив, що на теперішній час в місцевих судах Черкаської області на розгляді знаходиться не одне судове провадження про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 стосовно нього, ОСОБА_8 (який разом з іншими особами) був засуджений за сукупністю злочинів, передбачених ст.ст. 69, 93 п.п. «а», «г», «і» ст.142 ч.3 (в редакції 1960 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, заявник посилався на те, що засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 уже неодноразово зверталися в судові інстанції, зокрема до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з заявами про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ( 20.02.2017, 28.02.2018, 30.10.2018) і заява не була розглянута судом, однак були винесені ухвали Уманським міськрайонним судом 04.10.2018 (відповідно до якої заява захисника ОСОБА_7 від 28.02.2018 в інтересах ОСОБА_8 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами була залишена без розгляду) та 14.11.2018 (відповідно до якої заяву адвоката ОСОБА_7 було повернуто у зв`язку з недотриманням вимог ст.462 КПК України щодо додавання до заяви її копій, які необхідно надіслати сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження, що була отримана 23.11.2018).

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку, що оскільки заявником не підтверджено поважність пропуску строку звернення до суду з заявою про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами, зокрема, які стосуються відсутності повноважень у суддів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 для здійснення правосуддя на час розгляду кримінальної справи та з приводу відсутності права на здійснення правосуддя у народних засідателів, тобто з приводу постановлення вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 незаконним складом суду, то в зв`язку з цим колегія суддів Уманського міськрайонного суду Черкаської області, обґрунтовано, не вбачала підстав для задоволення клопотання заявника про поновлення строку подачі заяви за нововиявленими обставинами.

Статтею 461 КПК України не врегульовано наслідки пропуску строку подачі заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Проте, згідно ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України, зокрема така засада як законність, у відповідності до якої під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог, в тому числі, КПК України.

Відповідно до ст.116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що оскільки стороною захисту не доведено об`єктивних причин, які б могли перешкодити вчасно звернутись до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами і підстав для поновлення такого строку місцевий суд не вбачав, то міськрайонним судом було прийняте вірне рішення про повернення заяви адвоката ОСОБА_7 , що подана в інтересах засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 за нововияленими обставинами.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 про те, що місцевим судом було порушено його право на захист, в частині неможливості оскарження ухвали місцевого суду в апеляційному порядку, то колегія суддів апеляційного суду вважає, що розглянувши апеляційну скаргу тим самим надала доступ до правосуддя засудженому ОСОБА_8 ..

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 про те, що норми Конституції України є нормами прямої дії і звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується; права і свободи людини і громадянина захищаються судом та, що ігнорування судом вказаних вимог Конституції України та Європейської конвенції (за умови неоднозначного регулювання нормами КПК України питання щодо повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заявнику) є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, то колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

На думку суду апеляційної інстанції наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, та не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимог до держав заснувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 Рішення у справі «Делкур проти Бельгії» від 17.01.1970, пункт 65 Рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11.10.2001).

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08.01.2008 щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду у визначений КПК України строк в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, та не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Тому, виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що заява адвоката ОСОБА_7 , що подана в інтересах засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 за нововияленими обставинами яка була повернута адвокату не є свідченням обмеження доступу до правосуддя.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 116, 461, 462, 467 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Клопотання засудженого ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2018.

Апеляційну скаргу засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_8 з доповненням до неї залишити без задоволення, а ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2018 стосовно засудженого ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Головуючий :

Судді :