У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року сел. Підволочиськ

Слідчий суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув клопотання сторони кримінального провадження слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про арешт майна.

Клопотання надійшло до суду 11 березня 2019 року.

Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя,

В С Т А Н О В И В:

У клопотанні слідчого СВ вказано, що в провадженні слідчого відділу Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені 28.12.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000309, по факту порушення правил безпеки під час виконання робіт із підвищеною небезпекою, а саме незаконної реалізації гр. ОСОБА_4 паливно-мастильних матеріалів на території Підволочиського району Тернопільської області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України.

Під час проведення обшуку 02 лютого 2019 року в приміщенні майстерні що в АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Підволочиського районного суду від 01 лютого 2019 року, виявлено та вилучено рідину схожу на паливно-мастильні матеріали в різних ємкостях, а саме: 3 каністри пластмасові, ємністю 5 л, частково наповнені; 2 пляшки пластмасові, повні; 3 пляшки та 1 каністру ємністю 10 л, частково наповнені; 4 каністри ємністю по 20 л, з яких 3 повні та 1 частково наповнена; 1 каністра пластикова ємністю 30 л, частково наповнена; 3 каністри пластикові ємністю по 10 л, частково наповнені; 6 пластикових каністр по 20 л, частково наповнені; 1 каністра пластикова ємністю 30 л, частково наповнена; 10 контейнерів пластикових, квадратної форми із металевими трубами по периметру ємністю близько 1000 л кожен, 9 з яких заповнені повністю та 1 контейнер - на половину; насос для перекачування рідини «Tech Flow», 1 бочка металева, ємністю 200 л, частково заповнена, які було тимчасово вилучено та передано на відповідальне зберігання в приміщення майстерні, що в АДРЕСА_1 , власнику майстерні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю с. Оріховець Підволочиського району Тернопільської області. Вказані речовини, ззовні схожі на паливно-мастильні матеріали, та предмети визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000309.

Слідчий зазначає, що 04 лютого 2019 року ухвалою слідчого судді Підволочиського районного суду було задоволено клопотання про накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно та встановлено термін дії ухвали суду строком на 30 днів.

Так, станом на дату звернення із даним клопотанням строк дії ухвали про накладення арешту на майно завершився, однак виникла необхідність у проведення експертизи нафтопродуктів, а тому слідчий просить накласти арешт на вищевказане майно.

З огляду на вказане, просить задовольнити клопотання у повному обсязі.

В судове засідання слідчий СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області, прокурор та володілець майна ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, не з`явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до положень ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ст. 107 КПК України за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Вивчивши клопотання та матеріали, долучені до нього, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Стаття 30 Конституції України гарантує кожному недоторканність житла чи володіння особи.

Міжнародні гарантії прав людини на недоторканість житла, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя, недоторканість прав власності нормативно визначені в Конституції України та є, відповідно до положень ст. 2 КПК України, загальними засадами кримінального провадження.

Відповідно п. 18 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Крім того, відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України та ч. 1 ст. 26 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні сторонами кримінального провадження своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

При цьому, ст. 350 КПК України передбачено, що клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала.

Частиною 1 статті 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Також слід зазначити, що при вивченні клопотання та матеріалів, долучених до нього, слідчий суддя приходить до висновку, про те, що слідчим та прокурором не було дотримано вимог п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, оскільки під час складання клопотання слідчий, як суб`єкт, який безпосередньо здійснює досудове розслідування, повинен не лише констатувати наявність необхідності застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а як суб`єкт, який найбільш обізнаний стосовно фактичних підстав їх застосування, навести суду відповідні аргументи, що підтверджують таку необхідність, переконати суд прийняти відповідне процесуальне рішення, а суд, ґрунтуючись на власному переконанні щодо наявності для цього достатніх підстав, постановляє рішення, яким задовольняє таке клопотання, так як матеріалами не підтверджуються обставини вказані в клопотанні слідчого.

Враховуючи викладені обставини, оскільки на час надходження до суду клопотання про накладення арешту на майно, не доведено доцільності застосування такого заходу забезпечення кримінального правопорушення, а також враховуючи ту обставину, що вимоги клопотання слідчий не підтримує, оскільки не з`явився на судове засідання, приходжу до переконання, що клопотання про накладення арешту на майно задоволенню не підлягає.

Керуючись положеннями ст. ст. 26, 170, 171 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про арешт майна, - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1