КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

09 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0008270 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року, щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Володимирівка Кустанайської області Республіки Казахстан, громадянина України, раніше неодноразово судимого: останній раз 05.02.2013 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 зараховано у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 31.08.2018 по 30.10.2018 включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Цим же вироком судом вирішено питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 31.08.2018 року приблизно о 09 годині 30 хвилин, перебуваючи у підземному переході, розташованому поблизу будинку № 2/1 по проспекту Науки в м. Києві, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до раніше незнайомої йому ОСОБА_8 та застосувавши фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останньої, спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синця потиличної ділянки голови справа та частковому зламу 8 зубу. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_7 зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_8 золотий ланцюжок, вартістю 7816 гривень 07 копійок, на якому знаходився золотий хрестик, вартістю 2507 гривень 16 копійок, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 10323 гривні 23 копійки.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30.10.2018 та призначити йому більш м`яке покарання ніж передбачене законом.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 посилається на те, що він повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, сприяв слідству, щиро розкаявся у вчиненому і повернув у повному обсязі моральну та матеріальну шкоду ОСОБА_8 .

Крім того, апелянт просить звернути увагу на те, що судом, відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують його покарання, визнано його щире каяття, допомогу слідству, наявність на утриманні у нього дружини та п`ятьох неповнолітніх дітей, один з яких страждає на тяжке захворювання та є інвалідом з дитинства, а також те, що він (обвинувачений) працевлаштований помічником вальщика лісу у фермерському господарстві «Покрова», на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно та позитивно характеризується за місцем роботи у зв`язку з чим, апелянт просить пом`якшити покарання, призначене йому за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 30.10.2018 року.

Заслухавши доповідь судді доповідача; пояснення обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити вирок суду без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у повторному відкритому викрадені чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілої, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким, у тому числі обвинуваченим, не оспорювалися.
Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація дій ОСОБА_5 , не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданих апеляційних скарг, а саме в межах призначеного обвинуваченому покарання.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке кримінальним законом віднесене до категорії тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні пять неповнолітніх дітей, одна з яких страждає на тяжке захворювання та є інвалідом з дитинства, на даний час працевлаштований помічником вальщика лісу у фермерському господарстві «Покрова», на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, а за місцем роботи характеризується позитивно, має не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості.
Обставинами, що, згідно ст. 66 КК України, помякшують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав його щире каяття, наявність на його утриманні дружини та пятьох дітей, одна з яких страждає на тяжке захворювання та є інвалідом з дитинства.
Обставиною, що, згідно ст. 67 КК У країни, обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав рецидив злочинів.

На підставі викладеного, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення із застосуванням насильства, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому визнав за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі, із зарахуванням у строк відбування покарання, згідно правил ч. 5 ст. 72 КК України, строку його попереднього увязнення з 31.08. по 30.10.2018 року включно, з розрахунку один день попереднього увязнення за один день позбавлення волі.
Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_5 покарання, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими та такими, що дозволяють зробити висновок про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі винного, а тому, незважаючи на доводи апеляційної скарги, це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на дані про його особу та обставини, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, не можуть свідчити про призначення йому явно несправедливого покарання, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, останній, будучи раніше неодноразово судимим за вчинення аналогічних корисливих злочинів, у тому числі із застосуванням ст. 75 КК України, належних висновків для себе не зробив та, після відбуття покарання за попереднім вироком, через незначний проміжок часу, вчинив новий злочин проти власності, поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілої, що, незважаючи на доводи скарги, не дозволяє зробити висновок про наявність підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом або про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного йому покарання.
До того ж, в апеляційній скарзі обвинуваченого не наведено будь-яких обставин, які б не були відомі суду першої інстанції та не враховані ним при призначенні йому мінімального за своїм розміром покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.
Виходячи з вищенаведеного, а також вимог, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, зокрема про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, не вбачає законних підстав для зміни вироку та пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання, як із застосуванням ст. 69, так і ст. 75 КК України.
З огляду на вищенаведене, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним постановити рішення, яким вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_9 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/753/2019

Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_10

Доповідач - суддя ОСОБА_1