ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/6754/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2018 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 за участі: заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження № 0001249,

В С Т А Н О В И В:

03.12.2018 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на рішення слідчого про закриття кримінального провадження № 0001249.

На обґрунтування скарги вказав, що за результатами розслідування кримінального провадження № 0001249, внесеного до ЄРДР 23.11.2015 на підставі ухвали слідчого судді за фактом підроблення та розголошення державної таємниці співробітниками Служби безпеки України при складанні протоколів заздалегідь ідентифікованих засобів, 02.11.2018 слідчий військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_5 виніс постанову про закриття кримінального провадження в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Вказану постанову заявник вважає незаконною посилаючись на неналежне обґрунтування прийнятого рішення, розбіжності і неузгодженість рішень слідчого, прийнятих в одному і тому ж кримінальному провадженні.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 вважала скаргу необґрунтованою пославшись на те, що проведене досудове розслідування було повним, всебічним і об`єктивним, а постанова про закриття кримінального провадження винесена при наявності законних підстав.

Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя встановив такі обставини.

Слідчими військової прокуратури Дарницького гарнізону розслідувалось кримінальне провадження № 0001249, в рамках якого до ЄРДР були внесені відомості за заявою адвоката ОСОБА_6 про підроблення співробітниками Служби безпеки України протоколів про використання заздалегідь ідентифікованих засобів (грошових коштів) за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

02.11.2018 слідчим військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001249 в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Підставою закриття кримінального провадження слідчий зазначив відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

На обґрунтування рішення про закриття кримінального провадження слідчий послався на те, що внесення співробітником Служби безпеки України ОСОБА_7 неправдивих відомостей до протоколів про використання заздалегідь ідентифікованих засобів (грошових коштів) відбулося несвідомо, через технічну помилку, що виключає наявність прямого умислу.

З матеріалів скарги вбачається, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_3 отримав 22.11.2018, а отже встановлений законом десятиденний строк її оскарження не пропущений.

Даючи оцінку доводам скарги про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної постанови, суд керується загальними положеннями кримінального провадження, нормами кримінального процесуального закону, які визначають порядок (процедуру) кримінального провадження, та нормою кримінального закону, який визначає відповідальність за злочин згідно із зазначеною у заяві адвоката та внесеною до ЄРДР правовою кваліфікацією.

Так, згідно положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Ч. 2 ст. 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження …, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (ст. 91 КПК України).

Відповідно до положень ст. 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК).

Належними є докази які прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК).

За приписом п. 2) ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити: відомості про зміст обставин, яка є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 11 КК України дає загальне визначення поняття злочину, яке містить у собі сукупність ознак, обов`язкових для будь-якого конкретного злочину. Такими ознаками є суспільна небезпечність діяння, передбаченість його Кримінальним кодексом, винність та вчинення його суб`єктом злочину.

За змістом диспозиції ст. 366 КК України об`єктивна сторона цього злочину полягає у перекрученні істини в офіційному документі, вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища.

Оскільки суб`єктивна сторона цього злочину характеризується тільки прямим умислом, службова особа повинна завідомо усвідомлювати неправдивий характер тих відомостей, які вносяться нею до офіційних документів. Внесення до таких документів відомостей, неправдивий характер яких службова особа не усвідомлює, виключає склад службового підроблення.

Судом встановлено, що за формою оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України з огляду на зазначення у ній змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів прийнятого рішення, їх обґрунтування та посилань на відповідні положення КПК України.

За змістом оскаржувана постанова також є мотивованою і обґрунтованою.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що у кримінальному провадженні № 0000397 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, проводився контроль за вчиненням злочину. У протоколах про використання заздалегідь ідентифікованих засобів (грошових коштів), які надавались свідку ОСОБА_8 для передачі їх ОСОБА_3 , від 09.10.2015 та від 14.10.2015, складених старшим оперуповноваженим в ОВС 2го відділу спецпідрозділу по БКОЗ ГУ СБ України у м. Києві та Київській обл. ОСОБА_7 , було зафіксовано перелік купюр, призначених для проведення негласної слідчої дії, серед яких серійні номери трьох купюр зазначені в обох протоколах.

Водночас ОСОБА_7 пояснив, що не мав наміру вносити до протоколів неправдиві відомості, а повторення серійних номерів трьох купюр у двох протоколах є технічною помилкою.

Показання ОСОБА_7 не суперечать показанням ОСОБА_8 та понятих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Жодних даних про те, що ОСОБА_7 завідомо усвідомлював неправдивий характер відомостей, які вносились ним до протоколів, в ході досудового розслідування не здобуто, таких даних не навів і ОСОБА_3 .

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає висновок слідчого про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення обґрунтованим, проведене у кримінальному провадженні досудове розслідування - повним і об`єктивним, а постанову про закриття кримінального провадження достатньо мотивованою і обґрунтованою, тобто такою, що відповідає вимогам ст. 110, 284 КПК України, а отже підстав для її скасування не вбачає.

Слід також зазначити, що протоколи про використання заздалегідь ідентифікованих засобів (грошових коштів) є процесуальним джерелом доказів у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_3 , яка наразі розглядається судом, а відтак оцінку зазначених у цих протоколах фактичних даних на предмет їх допустимості повинен надати суд у кримінальній справі.

Керуючись статтями 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження № 0001249.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: