Справа № 461/1421/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/215/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисників адвокатів ОСОБА_8 таОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2019 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2019 року, задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0005199, та накладено арешт, шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права відчужувати та розпоряджатися (перетворення, передачі чи продажу іншім особам) нерухомим майном, що перебуває у ОСОБА_7 , а саме:

- земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 58, кадастровий номер :04:000:1102, площею 0.0593 га, що за адресою Львівська область, Яворівський район, Домажирській селищній раді на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер: НОМЕР_1 , виданого 08.11.2014 року;

- нежитлове приміщення загальною площею 138.8 кв.м, що за адресою АДРЕСА_1 , частка 1/1 на підставі свідоцтва про право власності 30.08.2007 року, видане Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі наказу №1010-НЖ-Ш;

- квартиру за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 367.7 кв.м, житловою площею 66.4 кв.м, частка власності 1/1 на підставі свідоцтва про право власності виданого 05.10.2012 року Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі наказу від 05.10.2012 року № 2253-Ж-Ш.

В мотивах ухвали зазначено, що накладення арешту на вказане майно забезпечить неможливість його відчуження, ризик якого доведено слідчим та прокурором, крім того, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

На дану ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що така ухвала є незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді не містить обгрунтування накладення арешту на майно ОСОБА_11 , якому на час прийняття оскаржуваної ухвали не було вручено підозри у вчиненні злочину і такий не набув статусу підозрюваного, крім того, слідчим не доведено, а судом не було надано жодної оцінки співрозмірності майна, на яке накладається арешт та розміру шкоди. Також поза увагою суду залишилося те, що слідчим не доведено необхідності накладення арешту на все майно ОСОБА_7 . Вказує, що оскаржувана ухвала винесена з грубим порушенням конституційних гарантій та міжнародних принципів, суд визначаючи у якості підстави накладення арешту «забезпечення цивільного позову» не надав належної оцінки обставинам, які підлягають встановленню.

Просить скасувати дану ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2019 року, а в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно відмовити.
Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_7 та його захисників - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на підтримання поданої апеляційної скарги, міркування прокурора, який просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, розглянувши матеріали справи та кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Проте під час розгляду клопотання прокурора про арешт майна, на думку колегії суддів, вказані вимоги закону слідчим суддею не дотримані.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч. 2 ст. 170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Аналіз вищезазначених норм закону вказує на те, що у разі розгляду клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя повинен перевірити доводи поданого клопотання щодо наявності підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження у відповідності до мети, яку зазначає прокурор у своєму клопотанні.

При цьому, визначення мети та підстави арешту, яка передбачена ч. 2 ст. 170 КПК України, та обгрунтування її наявності є обов`язковою.

Водночас, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя визначаючи мету та підставу арешту, зазначив, що ОСОБА_7 заволодів чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем в особливо великих розмірах, а саме в сумі 721380 грн. Метою накладення арешту на майно є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. (цивільний позов)

Згідно змісту ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно може бути накладено з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), і лише на майно підозрюваного.

Підставою для арешту майна з цієї метою є сукупність фактичних даних кримінального провадження, що вказують на завдання кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди, в наслідок чого заявлено цивільний позов про її відшкодування, а також докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Необхідність арешту майна з метою забезпечення відшкодування шкоди зумовлюється обґрунтованою підозрою, що незастосування цього заходу забезпечення кримінального провадження зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині цивільного позову.

А як вбачається з ухвали слідчого судді, слідчим суддею не перевірялися та не з`ясовувались вищезазначені обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При вирішенні питання щодо вжиття заходів цивільно-правового характеру під час досудового розслідування кримінального провадження прокурор повинен пересвідчитись у наявності підстав для заявления позову, а також підстав для представництва інтересів держави. Цивільний позов у кримінальному провадженні подається з метою відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням.

Як вбачається з матеріалів справи, на даний час відсутня будь-яка шкода, заподіяна кримінальним правопорушенням, оскільки така фактично відшкодована, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 12 березня 2019 року, тож підстави для заявлення цивільного позову у кримінальному провадженні відсутні.

Крім того, на час постановлення даної ухвали слідчого судді про арешт майна, тобто на 26 лютого 2019 року ОСОБА_11 не був підозрюваним у даному кримінальному провадженні, оскільки підозру йому було оголошено лише 15 березня 2019 року.

Тож, задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту на майно, слідчим суддею, на думку колегії суддів, не було в повній мірі перевірено та не встановлено наявності належних підстав для арешту майна, а тому оскаржувана ухвала не відповідає вимогам статті 173 КПК України та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 422 КПК України,колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2019 року, якою на майно ОСОБА_7 накладено арешт, скасувати.

У задоволенні клопотанняслідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0005199 про накладення арешту на майно, що перебуває у власності ОСОБА_7 , а саме:

- земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 58, кадастровий номер :04:000:1102, площею 0.0593 га, що за адресою Львівська область, Яворівський район, Домажирській селищній раді на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер: НОМЕР_1 , виданого 08.11.2014 року;

- нежитлове приміщення загальною площею 138.8 кв.м, що за адресою АДРЕСА_1 , частка 1/1 на підставі свідоцтва про право власності 30.08.2007 року, видане Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі наказу №1010-НЖ-Ш;

- квартиру за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 367.7 кв.м, житловою площею 66.4 кв.м, частка власності 1/1 на підставі свідоцтва про право власності виданого 05.10.2012 року Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі наказу від 05.10.2012 року № 2253-Ж-Ш, - відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: