ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/1078/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 623/801/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.187, ч. 3 ст. 289 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника та обвинуваченого на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Отрадне Запорізького району Запорізької області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, який не працює, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимий:
1) 09.02.1996 року Близнюківським районним судом Харківської області за ст.140 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений із зали суду 09.02.1996 року;
2) 24.10.2001 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.140, ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 18.07.2003 року по відбуттю строку покарання;
3) 21.11.2005 року Лозівським міським судом Харківської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
4) 26.12.2014 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.121, ч.1 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі, на підставі ухвали Лозівского місьрайоного суду Харківської області від 25.01.2016 року звільнений по відбуттю покарання,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.187, ч. 3 ст. 289 КК України, та йому призначено покарання:
- за ч.1 ст. 187 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.289 КК України у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 відраховано з дня фактичного затримання 30.01.2016 року.

Вироком встановлено, що 28 січня 2016 року о 21 години 00 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку № 11 по вул. Толбухіна у м. Ізюмі, Харківської області, маючи умисел на заволодіння майном ОСОБА_9 , наніс останньому удар в область правої щоки обличчя, після чого погрожуючи останньому металевим предметом, який підніс до горла потерпілого та виказуючи при цьому намір на позбавлення життя, тобто погрожуючи застосуванням насильства небезпечного для життя ОСОБА_9 , почав вимагати передати йому барсетку та ключі від автомобілю «ВАЗ 2108»,1987р.в., державний реєстраційний № НОМЕР_1 , який перебував у володінні останнього та знаходився біля будинку за вказаною вище адресою. ОСОБА_9 , сприймаючи реально загрозу ОСОБА_8 на позбавлення життя і турбуючись за своє здоров`я, передав останньому барсетку, вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи №23 від 10 березня 2016 року 125 грн., у якій знаходились гроші у сумі 2 тис. грн., мобільний телефон «Fly FF 177», вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи №23 від 10 березня 2016 року 411 грн., а також ключі від вказаного автомобілю, свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу автомобілю «ВАЗ 2108»,1987р.в., державний реєстраційний№ НОМЕР_1 , свідоцтво на право керування транспортними засобоми на ім`я ОСОБА_9 , довіреність на право керування вказаним транспортним засобом, виписана на ім`я ОСОБА_9 , договір страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів на вказаний автомобіль та кредитна картка «ПриватБанк», які не мають матеріальної цінності, тим самим незаконно заволодів майном останнього, чим спричинив, матеріальну шкоду на загальну суму 2536 гривень.
28 січня 2016 року, близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_8 , повторно, знаходячись біля будинку № 11 по вул. Толбухіна у м. Ізюмі, Харківської області, з метою незаконного заволодіння автомобілем ОСОБА_9 , використовуючи ключі, якими незаконно заволодів під час розбою, відчинивши двері, сів до салону автомобілю ВАЗ 2108, 1987 р.в., державний реєстраційний № НОМЕР_1 , вартість якого, згідно з довідкою оцінювача від 11.03.2016, становить 40 тис. 840 грн., який зареєстрований на ОСОБА_10 та перебував у володінні ОСОБА_9 , однак через відключену масу автомобіля не зміг запустити двигун, після чого підійшовши до ОСОБА_9 , наніс останньому не менше 4 ударів в область голови, спричинивши при цьому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 33 від 29.01.2016, легкі тілесні ушкодження у вигляді саднив та синців на голові, на лівій вушній раковині та слизовій оболонці нижньої губи зліва, та погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, змусив потерпілого запустити двигун автомобіля, після чого сів до салону вказаного автомобіля та поїхав з місця скоєння злочину в напрямку м. Лозова Харківської області, всупереч волі потерпілого, тим самим незаконно заволодів вищевказаним транспортним засобом.

Вказані дії обвинуваченого судом першої інстанції кваліфіковані за ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи; та за ч.3 ст.289 КК України, як незаконне заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно та з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.

В апеляційних скаргах:

-захисник просить скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вказала, що засуджений вважає вирок незаконним, при розгляді справи допущена однобічність та неповнота, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого. Зазначила, що обвинувачення щодо ОСОБА_11 не доведено. Суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_12 , які підтверджують невинуватість її підзахисного, необґрунтовано відмовив в задоволенні клопотань сторони захисту щодо допиту свідків, не допитав свідка ОСОБА_13 , суд не зазначив у вироку мотиви прийняття одних доказів та відкидання інших. Звертає увагу, що обвинувачений страждає на серйозну невиліковну хворобу й даному факту суд оцінки не дав;

-обвинувачений просить скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду. В обґрунтування скарги вказав, що вирок є незаконним, порушено кримінальний процесуальний закон, його право на захист, судовий розгляд проведено неповно, односторонньо, упереджено, з обвинувальним ухилом, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначив, що судом не допитано свідків за його клопотаннями, знаряддя злочину не встановлено. Вважає, що прокурор ОСОБА_14 не мав права приймати участь в розгляді справи, так як відносно нього проводилася службова перевірка за ст.ст. 364, 365 КК України. В доповненні до апеляційної скарги вказав, що судом не було проведено зняття інформації з каналів зв`язку за його клопотанням. Вважає, що показання потерпілого та свідків є суперечливими та нестабільними. Вказав, що на досудовому слідстві після затримання йому не був наданий адвокат, захисник вступив у справу лише 01.02.2016 року. Впізнання проведено із порушеннями закону, що свідчить про недопустимість цього доказу. На думку апелянта, його вина у вчиненні злочинів, перебування під час подій в стані алкогольного сп`яніння не доведені, обвинувачення ґрунтується на припущеннях. Крім цього, не погодився із кваліфікуючою ознакою за ч. 3 ст. 289 КК України повторність. Вказав, що суд не прийняв до уваги стан його здоров`я.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка вважала вирок законним та обгрунтованим; обвинуваченого та захисника, які підтримали свої апеляційні скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.187, ч. 3 ст. 289 КК України.
Висновки суду за вищенаведеним обвинуваченням засновані на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, серед яких наступні.
Показання потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до яких 28 січня 2016 року зранку у нього вдома знаходився знайомий ОСОБА_15 . Приблизно о 16.00 год. ОСОБА_9 зателефонувала знайома ОСОБА_16 та попрохала на його автомобілі забрати її разом з подругою ОСОБА_17 з залізничного вокзалу, що ОСОБА_9 і зробив, після чого поїхали до останнього додому, де вже знаходився ОСОБА_18 . Увечері зателефонувала ОСОБА_19 та попрохала забрати її з вулиці Заводської у м. Ізюм, на що ОСОБА_20 погодився та разом з ОСОБА_21 та ОСОБА_16 поїхав за вказаною адресою. Приїхавши на вказане місце, ОСОБА_22 разом зі своїм знайомим, який представився ОСОБА_23 сіла до автомобілю ОСОБА_20 та поїхали додому до останнього, по дорозі заїхавши за спиртним. Коли приїхали додому, ОСОБА_20 поставив свій автомобіль марки ВАЗ 2108 біля домоволодіння та усі зайшли до будинку і почали вживати спиртне. Через деякий час, близько 21.00 год. ОСОБА_24 зі своїм хлопцем ОСОБА_23 попрохала ОСОБА_20 провести їх за двір, на що останній погодився та коли вони утрьох вийшли за двір, то хлопець ОСОБА_23 , як тепер виявилось, що це ОСОБА_25 , без яких би то не було питань підніс гострий предмет до горла, який останній відчув та сказав, щоб ОСОБА_20 віддав йому ключі від автомобіля. Ключі від автомобіля знаходились у барсетці синього кольору, яка знаходилась через плече ОСОБА_20 . В барсетці знаходились гроші на загальну суму 2000 грн., номіналом по 500 грн., 200 грн. та 100 грн., паспорт, водійське посвідчення кредитна картка «ПриватБанку, довіреність на автомобіль та страховка. Також у барсетці знаходився мобільний телефон «Флай». Із-за боязні ОСОБА_20 віддав барсетку ОСОБА_11 , при цьому ОСОБА_24 була поруч. Далі, ОСОБА_11 намагався запустити двигун на автомобілі, однак у нього це не виходило, у зв`язку з чим наніс ОСОБА_20 удар в область обличчя, від якого останній впав на сніг. ОСОБА_11 сказав, що якщо двигун не запуститься, то він вб`є ОСОБА_20 , після чого останній запустив двигун. Після цього, ОСОБА_20 вийшов з салону автомобіля, а ОСОБА_11 наніс ще декілька ударів.
Показання свідка ОСОБА_26 , який показав, що точних дати та часу не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу та в той день він знаходився у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_18 був в гостях у ОСОБА_20 , у якого були інші гості, імен яких точно не пам`ятає, однак у зв`язку з великим обсягом вжитого пішов спати у кімнату, а коли прокинувся, то побачив, що обличчя ОСОБА_20 у крові.
Показання свідка ОСОБА_27 , яка показала, що 28.01.2016 р., приблизно о другій половині дня її знайома ОСОБА_16 запропонувала піти в гості до її знайомого ОСОБА_9 та сказала, що їх останній забере на своєму автомобілі, на що ОСОБА_28 погодилась і через деякий час, вже було темно, під`їхав ОСОБА_20 на своєму автомобілі та забрав їх. По дорозі заїжджали за спиртним. Під`їхавши до дому ОСОБА_20 , останній свій автомобіль залишив біля домоволодіння та вони зайшли в будинок, у якому вже був якийсь ОСОБА_21 , і почали грати в карти. Через деякий час ОСОБА_20 зателефонували якась жінка та попрохала її забрати, на що ОСОБА_20 погодився та поїхав. По приїзду, в будинок зайшли ОСОБА_20 , жінка, яка представилась ОСОБА_24 та незнайомий чоловік на ім`я ОСОБА_29 , якого представила ОСОБА_24 . Усі сіли та грали в карти, в цей час ОСОБА_28 бачила, як в руках ОСОБА_29 був складський невеликий ніж. У будинку ОСОБА_29 ще вдарив ОСОБА_28 ногою. Потім, через деякий час, ОСОБА_24 та ОСОБА_29 вирішили йти додому, а ОСОБА_20 вийшов їх проводжати та ОСОБА_28 на кухні чула, що між ними виник якийсь конфлікт, оскільки форточка була відкрита, після чого почула шум. Після цього, ОСОБА_28 вийшла у двір та побачила, що ОСОБА_29 , знаходячись біля автомобілю наніс удар рукою ОСОБА_20 в область обличчя, в результаті чого останній впав. Після чого, ОСОБА_28 злякалась та забігла у будинок, де чула, що тривалий час не запускався двигун автомобіля, потім завівся та автомобіль кудись поїхав. При цьому ОСОБА_28 вийшла за двір домоволодіння та побачила, що біля входу до калітки на снігу лежить ОСОБА_20 , якому ОСОБА_28 допомогла піднятися та зайти до будинку.
Показання свідка ОСОБА_30 , який показав, що у січні 2016 року рано вранці за місцем свого мешкання по АДРЕСА_2 вийшов у двір та побачив, що біля воріт стоїть автомобіль ВАЗ 2108 білого кольору. Після чого вказаний автомобіль знаходився у нього у дворі, поки працівники поліції його не забрали. ОСОБА_31 був присутнім при огляді працівниками поліції даного автомобіля.
Показання свідка ОСОБА_32 , яка показала, що у січні 2016 року до неї додому у м. Лозова прийшов її знайомий ОСОБА_25 , де вони трохи поспілкувались. Наступного дня на мобільний телефон ОСОБА_32 зателефонував ОСОБА_11 та сказав, що вчора, коли йшов від неї, то у сусідів ОСОБА_32 , біля дерева, залишив барсетку, в якій знаходяться документи, яку попрохав віднести працівникам поліції. Вказану барсетку ОСОБА_32 добровільно видала працівникам поліції.
Протокол огляду місця події від 29.01.2016 р. та фото-таблиці, згідно яких проведено огляд автомобіля ВАЗ 2108 реєстраційний номер НОМЕР_1 білого кольору, який знаходився біля домоволодіння АДРЕСА_2 , в ході огляду місця події встановлено, що автомобіль знаходився на відстані 4 метри від огорожі домоволодіння та 2 метри опори розташованої біля даного домоволодіння, передня частина автомобіля звернута до проїжджої частини.
Висновок судово-медичної експертизи № 33-ІЗ/16 від 29.01.2016 р., відповідно до якого у гр-на ОСОБА_9 виявлені садна і синці на голові, на лівій ушній раковині, на слизовій оболонці нижньої губи ліворуч, які утворилися від дії тупих предметів з обмеженою діючою поверхнею, могли утворитися в строк, вказаний у постанові. Ці тілесні ушкодження по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесним ушкоджень (п.п. 2.3.1, правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень №6 від 17.01.95р. МОЗ України). При нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень, взаєморозташування нападаючого було лицем до лиця. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень витікає, що потерпілому було нанесено не менш 4-х ударів з помірною силою тупими твердими предметами.
Протокол огляду місця події від 30.01.2016 року, відповідно до якого громадянка ОСОБА_33 в кабінеті №44 Лозівського ВП ГУНП в Харківській області добровільно видала барсетку з матерії синього кольору з лямкою, на передній частині мається напис «Sport» BestFashion, дана барсетка має шість відділень. При огляді першого відділення виявлено зв`язка з трьох автомобільних ключів, в одному з ключів корпус зі зламаним стержнем, один ключ в пластиковому корпусі «Лада» та два ключі без надпису, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 серія НОМЕР_2 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_9 серії НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 року випуску білого кольору.
Протокол огляду місця події від 29.01.2016 року та фото-таблиця, в якому зафіксований огляд подвір`я та загальний стан речей домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 зі сторони дороги домоволодіння огороджено парканом з дерева вхід на територію здійснюється шляхом вільного доступу, зачинена дерев`яна хвіртка, ділянка між парканом та проїзною частиною 3-8 м., покрита снігом.
Протокол пред`явлення особи для впізнання за участі ОСОБА_9 від 30.01.2016 р., в ході якого ОСОБА_9 , з чотирьох осіб впізнав та вказав саме на ОСОБА_8 .
Протокол пред`явлення особи для впізнання за участю ОСОБА_26 від 30.01.2016 р., в ході якого ОСОБА_26 , з чотирьох осіб впізнав та вказав саме на ОСОБА_8 .
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_13 від 30.01.2016 р., в ході якого ОСОБА_13 , з чотирьох осіб впізнав та вказав саме на ОСОБА_8 .
Висновок товарознавчої експертизи №23 від 10.03.2016 р., згідно з яким вартість викраденого майна на момент скоєння злочину складає 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 00 копійок.
Протокол слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 15.03.2016 р. з фото-таблицями, в ході якого ОСОБА_9 вказує на те місце, на якому йому погрожував та наносив тілесні ушкодження ОСОБА_11 , та вказує на домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_9 біля якого незаконно заволоділи його автомобілем ВАЗ 2108 білого кольору.
Протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 від 15.03.2016 р. та фото-таблиці, в ході якого ОСОБА_12 показала на домоволодіння АДРЕСА_3 , де вона разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_20 28.01.2016 року розпивала спиртні напої, та біля входу якого ОСОБА_11 наніс потерпілому тілесні ушкодження та після чого незаконно заволодів барсеткою потерпілого та автомобілем ВАЗ 2108 білого кольору.
Висновки додаткових судово-медичних експертиз №125-ІЗ/16 та 126-ІЗ16 від 21.03.2016 р. за результатами слідчих експериментів зі свідком ОСОБА_12 та потерпілим ОСОБА_9 виявлені у потерпілого тілесні пошкодження могли утворитися в результаті механізму нанесення йому ударів.
Зазначені показання потерпілого, свідків, письмові докази по справі, висновки експертів узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.
Наведені докази були належним чином оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі, є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 за вказаним обвинуваченням, а доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника не спростовують висновки, що були покладені в основу обвинувального вироку за ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.
При постановленні обвинувального вироку, міськрайонний суд відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими, у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, за якими його засуджено, поза розумним сумнівом та спростовують доводи апеляційних скарг про недоведеність обвинувачення.
Колегією суддів ретельно перевірені й інші доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, в результаті встановлено наступне.
Посилання сторони захисту на показання свідка ОСОБА_12 , як на такі, що підтверджують невинуватість обвинуваченого, є неспроможними. Ці показання спростовуються вищевказаними доказами по справі, показаннями потерпілого, свідків. Судом першої інстанції дана критична оцінка показанням ОСОБА_12 , з даною оцінкою погоджується й суд апеляційної інстанції. 19.10.2017 року колегією суддів Ізюмського міськрайонного суду Харківської області постановлена ухвала, якою повідомлено прокурора про виявлений факт дачі неправдивих свідчень свідком ОСОБА_12 під час судового розгляду даного кримінального провадження.
Критичну оцінку знайшли у вироку суду й показання обвинуваченого, який заперечував вчинення ним інкримінованих злочинів. Висновки з цього приводу ретельно та обґрунтовано викладено в оскаржуваному вироку та колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками.
Доводи в апеляціях про неповноту та односторонність судового розгляду через те, що судом не були викликані та допитані в судовому засіданні свідки за клопотаннями обвинуваченого, задоволенню не підлягають. Судом було отримано достатньо доказів, що повністю підтверджували вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а тому у задоволенні зазначених клопотань сторони захисту не було ніякої необхідності.
При цьому, слід зазначити, що відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Виклик у даному кримінальному провадженні осіб за клопотаннями обвинуваченого, при тому, що останній не зміг пояснити, що конкретно вони можуть пояснити та надати їх точні дані, з подальшим допитом у суді жодним чином не сприяло б належному виконанню завдань кримінального провадження, а лише призвело б до затягування розгляду справи.
Невстановлення знаряддя злочину, яким, відповідно до обвинувачення, що визнано судом доведеним, ОСОБА_11 погрожував потерпілому; відмова у знятті інформації з каналів зв`язку не може вплинути на рішення суду про доведеність вини ОСОБА_11 . Таке рішення прийнято на основі належних, допустимих та достатніх доказів.
Твердження обвинуваченого про те, що прокурор ОСОБА_14 не мав права приймати участь в розгляді справи у зв`язку з тим, що відносно нього проводилася службова перевірка за ст.ст. 364, 365 КК України, не ґрунтується на Законі та задоволенню не підлягає.
Апеляційним судом перевірений довід обвинуваченого про порушення його права на захист. При цьому встановлено, що за дорученням слідчого ОСОБА_8 був наданий захисник адвокат ОСОБА_7 , яка надалі приймала участь при проведенні слідчих дій під час досудового розслідування та в суді. Вказані обставини спростовують твердження обвинуваченого про порушення його права на захист.
Слідча дія пред`явлення особи для впізнання проведена із дотриманням положень ст. 228 КПК України. Передбачених ст. 87 КПК України підстав для визнання доказів, отриманих за результатами проведення цих слідчих дій, колегія суддів не вбачає.
Даних щодо перебування ОСОБА_8 під час вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння обвинувачення не містить, передбаченої п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України обставини, що обтяжує покарання, судом не встановлено. Таким чином, твердження ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про не доведення вживання ним спиртних напоїв, перевірці в апеляційному порядку не підлягає у зв`язку з відсутністю по справі протилежних позиції апелянта даних.
Заперечення обвинуваченого щодо кваліфікуючої ознаки за ч. 3 ст. 289 КК України повторності, також є необґрунтованим.
Відповідно до примітки до ст. 289 КК України під повторністю слід розуміти вчинення таких дій особою, яка раніше вчинила незаконне заволодіння транспортним засобом або злочин, передбачений статтями 185, 186, 187, 189-191, 262, 410 цього Кодексу.
Враховуючи, що ОСОБА_8 був засуджений 26.12.2014 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області в тому числі за ч.1 ст.185 КК України, його дії щодо незаконного заволодіння транспортним засобом за ознакою повторності кваліфіковані вірно.
Стосовно доводів апеляційної скарги захисника про призначення ОСОБА_11 покарання, що не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, неврахування міськрайонним судом наявності у обвинуваченого невиліковної хвороби; доводу обвинуваченого про те, що суд не прийняв до уваги стан його здоров`я, слід зазначити наступне.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 врахував тяжкість вчинених злочинів, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, прийняв до уваги дані про особу обвинуваченого, який скоїв нові злочини на 5 день після звільнення з місць позбавлення волі, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має хворобу віл-інфекцію, характеризується посередньо.
Обставин, які згідно ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не встановлено.
Обставиною, яка згідно ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав рецидив злочинів.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши вказане у вироку покарання у виді позбавлення волі за кожним із складів злочинів та за їх сукупністю, з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Колегія суддів погоджується з вказаним рішенням суду першої інстанції.
Призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню суспільної небезпечності, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації; є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Таким чином, вищевказані доводи апеляційних скарг сторони захисту є непереконливими, спростовуються викладеними у вироку міськрайонного суду та даній ухвалі обставинами, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.
Наведені обставини свідчать про те, що судовий розгляд даного кримінального провадження проведено повно, всебічно, об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його зміни або скасування, задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника - немає.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року, з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, та керуючись ч. 2 ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає необхідним зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 весь час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням у строк відбування покарання з розрахунку: 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 30 січня 2016 року по 04 грудня 2018 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді: