Справа № 1-35/11
Провадження № 1-о/541/1/2019
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: головуючої судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судових засідань - ОСОБА_4 ,
в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород Полтавської області заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 березня 2011 року за нововиявленими обставинами,
з участю сторін та інших учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисника, адвоката ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ :
14 травня 2018 року на адресу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області на підставі ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 03.05.2018 надійшла заява ОСОБА_5 про перегляд вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 березня 2011 року за нововиявленими обставинами.
Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 березня 2011 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Глухів Сумської області, засуджений за ч. 1 ст. 115, п.п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 13 грудня 2011 року апеляційну скаргу засудженого та апеляційну скаргу захисника було залишено без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.03.2011 року без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 березня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 13 грудня 2011 року без змін.

02.01.2018 ОСОБА_5 звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 березня 2011 року щодо нього. Вказана заява датована 26.12.2017 та була надіслана поштою.
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.02.2018 заяву ОСОБА_5 повернуто особі, яка її подала.
Відповідно до ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 12 квітня 2018 року ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.02.2018 скасовано та призначено новий розгляд заяви в суді першої інстанції в іншому складі суду. Після неможливості утворити визначений законом склад суду в Лубенському міськрайонному суді ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 03 травня 2018 року заяву ОСОБА_5 передано на розгляд до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області.

15 травня 2018 року ухвалою Миргородського міськрайонного суду заяву ОСОБА_5 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами залишено без руху. На виконання ухвали судді засудженим ОСОБА_5 направлена заява після усунення недоліків на підставі якої 05 червня 2018 року відкрито провадження.

У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами засуджений ОСОБА_5 просить скасувати вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 березня 2011 року, оскільки доказом його вини, який безпосередньо враховувався судом при постановленні обвинувального вироку є явка з повинною від 23.07.2010, яка була написана ним під диктовку працівників міліції після катувань, без роз`яснення процесуальних прав, зокрема права на захист та за відсутності захисника. Прокурорська перевірка від 03.11.2010 року за № 216-ПР-10, яка проводилася по заяві ОСОБА_5 про застосування працівниками Лубенської міліції недозволених методів дізнання (фізичного та психологічного тиску) є неповною, формальною та необ`єктивною. Захисник ОСОБА_8 неналежно виконував свої обов`язки щодо ефективного захисту як під час досудового розслідування так і під час розгляду справи у суді. Нововиявленими обставинами ОСОБА_5 вважав штучно створений слідчим ОСОБА_9 речовий доказ по справі металевий ломик, яким нібито наносив удари ОСОБА_10 , якого в його автомобілі не було, оскільки в матеріалах справи відсутній протокол пред`явлення для впізнання знайденого на місці події металевого ломика, відсутній акт його знищення та експертиза щодо його ваги, кольору, розмірів. Фальсифікацію слідчим ОСОБА_9 протоколу його допиту від 23.07.2010 шляхом внесення до нього відомостей, які не відповідають фактичним обставинам події. Завідомо неправдиві покази свідка ОСОБА_11 щодо відсутності 22.07.2010 у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень на яких ґрунтується вирок суду. Не взяття судом до уваги, факту відсутності на тілі ОСОБА_10 слідів волочіння. Не відповідність фактичним обставинам висновку експерта № 202 Д про отримання ОСОБА_12 тілесних ушкоджень в короткий проміжок часу. Відсутність на тілі ОСОБА_10 та ОСОБА_12 характерних тілесних ушкоджень, заподіяних металевим ломиком. Судом не враховано масу тіла його та ОСОБА_10 що унеможливлювало фізично дотягнути останнього в непритомному стані до салону автомобіля. Досудове та судове слідство було проведено неповно, поверхово, не об`єктивно, без належного з`ясування фактичних обставин справи.

Вважав, що всі зазначені вище обставини підтверджують його невинуватість у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 115, п.п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, а тому відповідно до ч. 4 ст. 461 КПК України за таких обставин перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами строками не обмежено.
Одночасно засуджений у своїй заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначав однією із підстав для звернення до суду - встановлення порушення права на захист у рішенні ЄСПЛ «Кулик проти України», яке набуло статусу остаточного 02.02.2017, але про яке ОСОБА_5 дізнався лише 09.11.2017 та в подальшому звернувся до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області із заявою щодо надання правової допомоги у складанні заяви про перегляд судового рішення. З цих підстав просив поновити пропущений з поважних причин процесуальний строк для звернення до суду із вищезазначеною заявою.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 свою заяву про перегляд вищевказаного вироку за нововиявленими обставинами підтримав в повному обсязі. Стверджував, що органом досудового розслідування не доведена його причетність до скоєння злочину. Просив подану ним заяву задовольнити з підстав викладених в заяві та направити справу на досудове розслідування.
Захисник ОСОБА_7 просила заяву задовольнити та скасувати вирок суду за нововиявленими обставинами, оскільки при ухваленні вироку судом не взято до уваги всі обставини які зазначені в заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами. Вказані в поданій заяві обставини викликають сумнів щодо причетності ОСОБА_5 до скоєння злочину у вчиненні якого він визнаний винним і відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі. Зважаючи на презумпцію невинуватості, вважала що заяву необхідно задовольнити, вирок скасувати та виправдати засудженого.
Прокурор заперечував проти задоволення заяви, оскільки обставини вказані в заяві ОСОБА_5 не є нововиявленими та були відомі на час ухвалення вироку 15.03.2011 року. Вирок суду від 15.03.2011 обґрунтований не лише показами ОСОБА_5 , а й іншими доказами в сукупності, зібраними як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи. ОСОБА_5 не зазначив конкретні обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та йому, під час судового розгляду. Вказані в заяві та поясненнях засудженого обставини ні самі по собі, ні разом з іншими обставинами, встановленими судом, не доводять неправильності вироку та безпосередньо не впливають на висновок суду, який зроблений з урахуванням всіх досліджених у судовому засіданні доказів, а тому наведені засудженим підстави фактично зводяться до переоцінки доказів, які вже досліджувалися як судом першої інстанції так і судом апеляційної та касаційної інстанції, та яким надана належна правова оцінка, в зв`язку з чим зазначені обставини не можуть вважатися нововиявленими та бути підставою для перегляду вказаного судового рішення. В той же час, невірна оцінка доказів може бути підставою для апеляційного чи касаційного перегляду вироку суду, але не для перегляду його за нововиявленими обставинами. Явка з повинною на яку вказує засуджений є лише добровільним повідомленням особи про вчинення нею злочину. Зазначав про необхідність застосування практики Європейського суду з прав людини, яка наголошує на дії принципу остаточності рішення, який передбачає, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного рішення просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового вирішення. Наголошував, що будь-яких доказів щодо часу ознайомлення ОСОБА_5 зрішенням ЄСПЛ «Кулик проти України» ним не надано.

Суд заслухавши думку засудженого, захисника, прокурора, дослідивши заяву та матеріали кримінального провадження приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;
5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.
Із заяви засудженого ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вбачається, що наведені ним обставини не підпадають під ознаки нововиявлених, відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України.

Як вбачається із вищенаведеного, нововиявленими обставинами, визнаються завідомо неправдиві показання підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок, в той же час явка з повинною є лише добровільним повідомленням особи про вчинення нею злочину і не може розцінюватись, як показання підозрюваного чи обвинуваченого, оскільки вона не має такого правового стану.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінальної справи обставини написання явки з повинною нібито під тиском працівників міліції були відомі суду першої інстанції на час постановлення вироку, досліджувались та оцінювались ним. Судом була перевірена заява ОСОБА_5 про застосування щодо нього у ході досудового слідства недозволених методів досудового слідства. На даний час на підставі поданих заяв засудженим ОСОБА_5 проводиться досудове розслідування з приводу вказаних обставин.

Суд у своєму вироку дав належну оцінку та аналіз показанням всіх свідків у сукупності з іншими доказами по справі.

Заява ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами містить посилання на те, щоб суд ще раз переоцінив докази, яким уже надана оцінка.

Не заслуговує на увагу твердження ОСОБА_5 про порушення його права на захист, оскільки за його заявою судом була здійснена заміна захисника. Новопризначеному захиснику ОСОБА_13 за заявою останнього був наданий додатковий час для ознайомлення з матеріалами кримінальної справи та узгодження позиції захисту з обвинуваченим ОСОБА_5 .

Таким чином, всі доводи засудженого ОСОБА_5 , вказані ним у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 березня 2011 року, зводяться до переоцінки доказів по справі, які були відомі суду на час розгляду справи, перевірені та їм була дана оцінка, а тому колегія суддів приходить до висновку, що жодна з обставин, наведених засудженим ОСОБА_5 не є нововиявленою.

Позиція колегії суддів у даному випадку співпадає з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» (03.04.2008 року, п.40) в частині того, що «право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res-judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового вирішення».

Згідно з ч. 1 ст. 467 КПК України суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

За таких підстав заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 466, 467 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 березня 2011 року залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом семи днів, з дня її оголошення, а засудженим з дня отримання її копії.

Головуючий суддяОСОБА_1

Судді

ОСОБА_14 Городівський