Справа № 453/32/19
№ провадження 1-кс/453/20/19
У Х В А Л А
іменем України

23 січня 2019 року слідчий суддя Сколівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Сколе Львівської області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 21.12.2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000523, передачу кримінального провадження до іншого органу досудового розслідування, -

в с т а н о в и в:

Заявник у кримінальному провадженні, внесеному 23.08.2017 року до ЄРДР за № 0000523, ОСОБА_3 , 10.01.2019 року звернувся до Сколівського районного суду Львівської області із скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 21.12.2018 року про закриття вищевказаного кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 129, 189, 263, 356 та ч. 2 ст. 162 КК України, а матеріали направити у СВ Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, для подальшого розслідування.

Заявник ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 у судове засідання з`явилися, вимоги поданої скарги підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні наведеним у скарзі.

Інші сторони, будучи повідомленими про нього згідно ст. 135 КПК України, не з`явилися, про поважні причини неявки регламентовані ст. 138 вказаного Кодексу не повідомили, у зв`язку з чим, слідчий суддя, беручи до уваги положення ст. ст. 22, 26 вказаного Кодексу в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та норми його ч. 3 ст. 306, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду скарг даного типу, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у відсутність вказаних сторін.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, оглянувши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000523, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає до задоволення частково, з наступних підстав.
Слідчим суддею встановлено, що згідно постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 21.12.2018 року по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідувань за № 0000523 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст.129, ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 189 КК України.
У своїй постанові слідчий, зокрема у мотивувальній частині зазначає, що у зв`язку з тривалими неприязними відносинами між сім`ями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з ОСОБА_6 та не встановленням об`єктивних даних, які б вказували на вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст.129, ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 189 КК України, провадження слід закрити. Щодо ознак злочину, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, слідчий дійшов висновку, що ОСОБА_6 діяв у стані крайньої необхідності.
Згідно з ч. 1 ст. 39 КПК України не є злочином заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам у стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, якщо цю небезпеку у даній обстановці не можна було усунути іншими засобами і якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності.
Відтак, стан крайньої необхідності виникає за наявності відповідної підстави, яка характеризується двома елементами: 1) небезпекою, що безпосередньо загрожує правоохоронюваним інтересам особи, суспільства та держави і 2) обстановкою, що свідчить про неможливість усунення цієї небезпеки іншими засобами, крім заподіяння шкоди таким же правоохоронюваним інтересам.
Докази того, що існувала небезпека для малолітнього ОСОБА_9 та що у ОСОБА_6 не було засобів усунення небезпеки, а відтак, що ОСОБА_6 знаходився у стані крайньої необхідності, у матеріалах кримінального провадження відсутні.
Слідчий суддя вважає, що слідчим не взято до уваги той факт, що у ОСОБА_6 були наявні усі засоби усунення небезпеки, не пов`язані із необхідністю заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , а саме звернутись у правоохоронні органи для встановлення місця проживання сина, до органу опіки та піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з сином та визначення порядку такого спілкування.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження № 0000523, слідчий ОСОБА_5 не виконав усіх необхідних слідчий дій для встановлення об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні. Так, незважаючи на покази потерпілого ОСОБА_3 про факт проникнення до його будинку разом з ОСОБА_9 невідомого чоловіка, який представив посвідчення капітана поліції на прізвище ОСОБА_11 та наявністю інших пособників даного правопорушення, слідчим жодним чином не з`ясовано даних обставин та не встановленої жодної із вказаних осіб, незважаючи на те, що ОСОБА_6 не заперечив факту залучення ним до вирішення конфлікту п`яти невідомих людей і про що ним зазначено у протоколі допиту свідка від 18.04.2018 року.
В оскаржуваній постанові слідчим не перевірено вищевказаних обставин та не надано будь-якої оцінки таким доводам заявників, хоча останні заявляли про вказані обставини ще під час їх допиту в якості потерпілих.
Крім того, слідчим не допитано ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які, згідно показів заявників, були очевидцями подій та не з`ясовано, у зв`язку з цим вказані свідки відмовились від свідчень і чи вправі були відмовлятись від дачі показів, оскільки не перебувають у близьких родинних відносинах ні з потерпілими, ні з особою, яка, ймовірно, вчинила кримінальні правопорушення, як того вимагає ст. 63 Конституції України.
Оглядом матеріалів кримінального провадження № 0000523 також встановлено, що вказівки прокурора ОСОБА_17 , наданими у порядку ст. 36 КПК України, від 09.11.2018 року, у повному обсязі не виконані, зокрема, не допитано як свідка по кримінальному провадженні ОСОБА_3 з приводу того, коли саме він бачив вогнепальну зброю у ОСОБА_6 , не скеровано запиту у відповідні правоохоронні органи про отримання інформації про те, чи являється ОСОБА_6 власником зареєстрованої вогнепальної зброї, чи надавався йому дозвіл на носіння та зберігання вогнепальної зброї, не допитано в якості свідка по кримінальному провадженні ОСОБА_6 з приводу того, чи являється він власником зареєстрованої вогнепальної зброї, чи здійснював він коли-небудь носіння або ж зберігання будь якої зброї.
Такі обставини підлягають перевірці та оцінці у межах даного кримінального провадження і лише після цього слідчий повинен, надавши аналіз здобутого у ході досудового розслідування, зробити висновки щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення. Наявність, самих по собі, неприязних відносин сімей Перхун і ОСОБА_8 з ОСОБА_6 , на які покликається слідчий в оскаржуваній постанові, не виключає наявності у його діях складів кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 129, 189, 263, 356 та ч. 2 ст. 162 КК України.

Постанова про закриття кримінального провадження має містити не лише перерахунок здобутого слідством, а аналіз цього здобутого з висновками по кожному твердженню кожного заявника у його заявах про вчинене кримінальне правопорушення, його клопотаннях та скаргах.
Кримінальне провадження закриває слідчий чи прокурор, а не слідчий суддя. Слідчий суддя не може підмінити собою слідчого чи прокурора і замість них аналізувати здобуте слідством і робити висновки щодо цього здобутого. Слідчий суддя має перевірити законність і обґрунтованість висновків слідчого і прокурора і якщо таких висновків немає він позбавлений можливості їх перевірити. Якщо висновки відсутні, слідчий суддя має скасувати постанову про закриття кримінального провадження і повернути матеріали слідчому та прокурору з тим щоб вони ці висновки зробили.
Висновки мають робитися щодо елементів складу кримінального правопорушення, які відсутні (якщо провадження закривається через відсутність такого складу), у постанові мають бути вказані ці елементи разом з обґрунтуванням чому слідчий чи прокурор прийшов до такого висновку.
Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, слідчим не було виконані вищезгадані вимоги.
Крім цього, висновки мають робитися щодо кожного твердження кожного заявника в його заявах про вчинене кримінальне правопорушення, його клопотаннях та скаргах. Така вимога ґрунтується на практиці Європейського Суду з прав людини і не може бути проігнорована попри складність її виконання.
Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів..

З положень ст. 84 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Слідчий суддя вважає, що слідчим не проведено всіх процесуальних дій в даному кримінальному провадженні, не здобуто доказів, а тому вбачає необхідним скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження, через відсутність відомостей про проведення низки слідчих та процесуальних дій, через що неможливо встановити істину по справі.
Тільки після проведення вказаної низки процесуальних дій, слідчому слід вирішувати питання про постановлення процесуального рішення по справі.
Щодо вимоги передати вищевказане кримінальне провадження для організації досудового розслідування до іншого органу, який є найближчим за територіальністю, у зв`язку з упередженістю слідства, то така задоволенню не підлягає, так як такі повноваження слідчого судді під час вирішення скарги у порядку ст. ст. 303-307 КПК України, чинним КПК України не передбачено.
Керуючись ст. ст. 22, 303-307, 309, 318-380 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 21.12.2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000523, скасувати.
Скерувати кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000523, начальнику слідчого відділу Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, для відновлення досудового розслідування.
У задоволенні скарги ОСОБА_3 у частині передачі кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000523, до слідчого відділу Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, для організації досудового розслідування, - відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошувався 28 січня 2019 року.