Справа №465/573/17
Провадження1-кс/465/1420/18
УХВАЛА
Іменем України

03.12.18 року слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 ,. розглянувши в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову Франківського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області про закриття кримінального провадження від 09 лютого 2016 року, -

В с т а н о в и в:
ОСОБА_3 звернулась до суду із скаргою на постанову Франківського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області про закриття кримінального провадження від 09 лютого 2016 року. В обґрунтування скарги посилається на те, що постановою слідчого Франківського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 09.02.2016 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000499 від 14 лютого 2014 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Вказує, що вказана постанова є передчасною, оскільки прийнята без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, висновки не відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення, за ознаками складу злочинів, передбачених ст. 296 та ст. 122 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала, вказала, що слідчим всупереч ст. 9 КПК України не вчинено жодної слідчої дії спрямованої на всебічне, повне, неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. Просила скаргу задоволити.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, не повідомили про причини неявки, хоч належно повідомлені про час та місце слухання справи. Тому суд вважає за можливе скаргу слухати у їх відсутності.

Слідчий судя, заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000499, прийшов до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено, постановою Франківського районного суду м. Львова від 15.04.2013 року скаргу ОСОБА_3 задоволено та постанову ст. ДІМ Франківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_5 від 12.03.2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи за ознаками складу злочинів, передбачених ст. 296 та ст. 122 КК України скасовано, матеріали скеровано для проведення додаткової перевірки в порядку ст. 97 КПК України (1960 року).

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 28.01.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 15.04.2013 року, якою скасовано постанову старшого ДІМ Франківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_5 від 12.03.2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи за ознаками злочинів, передбачених ст.ст.296 та 122 КК України змінено. Виключено з резолютивної частини постанови покликання на необхідність проведення додаткової перевірки в порядку ст. 97 КПК України (1960 року).

Як вбачається з витягу з кримінального провадження № 0000499 в Франківський РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, надійшла ухвала Апеляційного суду Львівської області про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи по факту вчинення хуліганських дій невідомими особами відносно ОСОБА_3 , що мало місце 12.08.2009 року за адресою АДРЕСА_1 . Дата внесення в ЄРДР 14.02.2014.

Постановою слідчого СВ Франківського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 09.02.2016 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000499 від 14.02.2014 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно із ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положенням ч. 4 ст. 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у дослідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

З постанови про закриття кримінального провадження від 09.02.2016 року та матеріалів кримінального провадження № 0000499 вбачається, що слідчим не вчинено дій спрямованих на всебічне, повне, неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.

П.3 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

За наведених обставин, вважаю, що постанова є передчасною та підлягає до скасування.

Керуючись ст. 306,307 КПК України, -

у х в а л и в:
Скаргу ОСОБА_3 - задоволити.

Постанову Франківського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області від 09 лютого 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000499 від 14.02.2014 року скасувати та направити матеріали провадження для продовження досудового розслідування.

В порядку ст. 221 КПК України надати для ознайомлення матеріали кримінального провадження.

Зобовязати слідчого вказати відповідну правову кваліфікацію за ознаками складу злочинів, передбачених ст. 296 та ст. 122 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1