ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/544/19 Головуючий 1ї інстанції - ОСОБА_1
Справа №642/5800/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:
Накладено арешт на кальян синього кольору з фольгою та залишками речовини на фользі; пакет жовтого кольору з насінням маку; пропуск ВГО НР№21-0422; пістолет ФОРТ 12Р серія НОМЕР_1 в коробці з трьома патронами та биркою № 905; мобільний телефон «Samsung» imei НОМЕР_2 , з сім-картами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , вилучені в ході проведення обшуку 15.03.2019, за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вказану ухвалу слідчого судді і арешт, накладений на майно, яке йому належить на праві особистої приватної власності. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ухвала є незаконною, оскільки в ухвалі, яка дозволяла обшук, телефони жодного разу не згадувались. Під час проведення обшуку він добровільно пропонував надати свій телефон слідчому для зняття необхідної інформації, про що його адвокатом було зроблено відповідний запис в протоколі обшуку. Також цей факт зафіксовано на відеозапис, який проводився під час обшуку співробітниками поліції. Вважає, що слідчий не повинен був вилучати телефон, оскільки він є його власністю, а арешт порушує його громадські права та утруднює особисте життя.
Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
22.03.2019 слідчий поліції ОСОБА_8 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт майна, вилученого в ході проведення обшуку 15.03.2019 в період часу з 07.40 годин до 09.45 годин за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме: кальяну синього кольору з фольгою та залишками речовини на фользі; пакету жовтого кольору з насінням маку; пропуску ВГО НР№21-0422; пістолету ФОРТ 12Р серія НОМЕР_1 в коробці з трьома патронами та биркою № 905 на вилучену зброю; мобільного телефону «Samsung» imei НОМЕР_2 , з сім-картами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .
Слідчий зазначив, що вилучене майно є предметом скоєння даного кримінального правопорушення, знаряддям скоєння правопорушення, зберегло на собі сліди скоєння кримінального правопорушення, отже являється речовими доказами по даному кримінальному провадженню. Незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно, може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаного майна, що може перешкодити встановленню істини по справі. З метою вилучення, а також запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі вказаного майна та його відчуження, просив накласти на нього арешт.
Накладено арешт на кальян синього кольору з фольгою та залишками речовини на фользі; пакет жовтого кольору з насінням маку; пропуск ВГО НР№21-0422; пістолет ФОРТ 12Р серія НОМЕР_1 в коробці з трьома патронами та биркою № 905; мобільний телефон «Samsung» imei НОМЕР_2 , з сім-картами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , вилучені в ході проведення обшуку 15.03.2019, за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Приймаючи рішення про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку, суд першої інстанції мотивував таку необхідність саме тим, що слідчим було доведено наявність вважати, що скоєно кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 307 КК України і доведено, що вищевказане майно, вилучене в ході обшуку, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, є підстави вважати, що це майно є предметом скоєння даного злочину, воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України,
Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вилучене, під час обушку майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одних із яких є накладення арешту на майно.
Також судова колегія враховує, що вказаний захід забезпечення майна є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.
Посилання в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав, для арешту майна не ґрунтуються на матеріалах справи. Відповідно до положень ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, і у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, де вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Посилання ОСОБА_7 на те, що в ухвалі про надання дозволу на обшук, телефони жодного разу не згадувались спростовується матеріалами кримінального провадження. В ухвалі слідчого судді від 13.03.2019 про проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 було надано дозвіл на проведення обшуку у його квартирі з метою виявлення та вилучення наркотичних засобів, в тому числі в складі суміші насіння маку; упаковок, а також їх елементів та фрагментів, що можуть бути використані для зберігання насіння маку; носіїв інформації, в тому числі в паперовому та електронному вигляді, що містять інформацію щодо виготовлення, зберігання, придбання, перевезення, а також пересилання з використанням послуг приватних компаній, експрес доставки документів, вантажів та посилок наркотичних засобів; майна, здобутого злочинним шляхом. Як вбачається з протоколу обшуку мобільний телефон «Samsung» imei НОМЕР_2 , з сім-картами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , разом з кальяном синього кольору з фольгою та залишками речовини на фользі; пакетом жовтого кольору з насінням маку; пропуском ВГО НР№21-0422; пістолетом ФОРТ 12Р серія НОМЕР_1 в коробці з трьома патронами та биркою № 905 вилучені в ході проведення обшуку 15.03.2019, за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані предмети відповідають вимогам ст. 98 КПК України, а тому є достатні підстави вважати, що вони є предметами, знаряддям чи засобами вчинення кримінального правопорушення, набуті злочинним шляхом, отримані за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у особи щодо якої застосовано заходи кримінально-правового характеру. Вказане слідчим поліції в клопотанні майно визнано постановою слідчого від 15.03.2019 р. речовими доказами як майно, яке було використане як знаряддя та засоби вчинення кримінально правопорушення та на ньому збереглися сліди його чинення. З метою забезпечення його збереження для встановлення інших причетних осіб та обставин кримінального правопорушення слідчий суддя правомірно та обгрунтовано застосував такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Відповідно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновок ухвали слідчого судді про задоволення клопотання слідчого.
За таких обставин ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ч.1 ст.173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі апелянта, на думку колегії суддів, немає.
Керуючись ст.ст.392,405,407,419,422,423 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 27 березня 2019 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді