Справа № 128/3132/18
УХВАЛА
Іменем України

21 грудня 2018 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі

головуючого- судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці заяву засудженого

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Мізяківські Хутора Вінницького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, неодруженого, до засудження не працював. Раніше судимого:
1) 25.11.2009 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ст.ст.296 ч.1, 122 ч.1, 70, 75 КК України до 3 років позбавлення волі. З іспитовим строком 3 роки та зі сплатою штрафу в розмірі 8500 грн.
2) 17.09.2010 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ст.ст.125 ч.1, 71 КК України до 3 років 25 днів позбавлення волі. Штраф 8500 грн. Звільнився 11.06.2012 року за ст.81 КК України.
3) 07.09.2015 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ст.ст.185 ч.1 КК України до 5 місяців арешту.

По даній справі засуджений : 29.12.2015 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч.3, 70, 72 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі; Ухвалою Вінницького районного суду від 08.04.2016 року залік згідно ст.72.ч.5 від 28.12.2015 року по 29.01.2016 рік,

про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, -

Встановив

Засуджений ОСОБА_4 , відбуваючи покарання в ДУ «СВК №81» звернувся до суду з заявою, в якій просив звільнити його умовно достроково на підставі ст. 81 КК України.

До судового засідання засуджений ОСОБА_4 надав суду заяву, якою просив розгляд заяви проводити в його відсутність та задоволити дану заяву. На проведення відеоконференції не наполягав.

Представник ДУ «Стрижавська ВК №81» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить заяву засудженого ОСОБА_4 розглянути в його відсутність.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення даної заяви, оскільки, на його думку відсутні підстави для застосування до засудженого ОСОБА_4 положень ст. 81 КК України, так як останній на шлях виправлення не став.

Відповідно до ч.4 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Врахувавши позиції сторін, вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд враховує, що частиною другою ст.81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно роз`яснень, наданих постановою Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року (п.2), умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Таким чином, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових чинників: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, які в сукупності доводять виправлення засудженого.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 29.12.2015 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч.3, 70, 72 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі; Ухвалою Вінницького районного суду від 08.04.2016 року залік згідно ст.72.ч.5 від 28.12.2015 року по 29.01.2016 рік.
Початок строку: 23.11.2015 року. Кінець строку: 21.05.2019 року.

Відповідно до характеристики, довідки про наявність стягнень та заохочень, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 23.11.2015 року. До ДУ «Стрижавська ВК (№81)» прибув 28.12.2015 року із Арештного дому смт. Стрижавка, де за час утримання дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.
За час відбування покарання в ДУ «Стрижавській ВК (№81)» засуджений ОСОБА_4 характеризувався з негативної сторони, 13 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, вимог режиму утримання та правил внутрішнього розпорядку не дотримувався, в подальшому після проведення з ним індивідуальної роботи змінив свою поведінку в кращу сторону, працевлаштувався в бригаді промислової обслуги, в якості двірника та 4 рази заохочувався у встановленому законом порядку.
16.11.2018 року за постановою начальника установи переведений до дільниці соціальної реабілітації при Стрижавській ВК №81. Працевлаштований на дільниці соціальної реабілітації різноробочим. За час відбування покарання характеризується негативно, за порушення вимог режиму відбування покарання 1 раз притягувався до дисциплінарної, дане дисциплінарне стягнення не зняте та не погашене. Заохочень не має.
У взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний, на критику реагує агресивно. Не дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Свідомо не утримує у чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має неохайний зовнішній вигляд. Зневажливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, догляд за ними не здійснює, свідомо використовує їх не за призначенням. Не виконує передбачені законом вимог персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог. Умисно уникає виконання робіт із самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні.
Відповідно до довідки про заробітну плату № 114 від 17.12.2018 року, засуджений ОСОБА_4 за 2018 рік отримав лише заробітну плату в листопаді місяці 2018 року в сумі 1389 грн.40 коп., крім того станом на 17.12.2018 року за засудженим ОСОБА_4 рахується виконавчий лист № 152/1750/15-к від 18.02.2016 року, залишок боргу становить 819 грн. 69 коп..
Переведенню до дільниці соціальної реабілітації за формальними ознаками підлягав по відбуттю 1/3 частини строку - 31.12.2016 року, однак комісією вирішено не представляти до ДСР тому, що засуджений не стає на шлях виправлення (Протокол №1 від 13.01.2017 року ). Також комісією було відмовлено засудженому у заміні не відбутої частини покарання більш м`яким за формальними ознаками , який підлягав по відбуттю 1/2 частини строку - 05.08.2017 року, як особі, що не стала на шлях виправлення (Протокол № 1 від 13.01.2017 року ) .
Умовно-достроковому звільненню за формальними ознаками відповідно до ст.81 КК України підлягав по відбуттю 2/3 частини строку 13.03.2018 року, однак комісією було відмовлено, так як засуджений не довів свого виправлення ( Протокол №9 від 27.03.2018). На профілактичному обліку не перебуває.
Враховуючи вищевказане, відсутність сумлінної поведінки під час всього відбуття покарання, той факт, що засуджений неодноразово раніше був засуджений за вчинення умисних злочинів, один раз умовно дострокове був звільнений від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, після чого знову вчиняв умисні злочини, що свідчить про стійке небажання виправитись, та відсутність позитивної посткримінальної поведінки, зокрема і в період умовно-дострокового звільнення.
27.03.2018 року комісією установи розглянуто питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення та відмолено засудженому в застосуванні ст. 81 КК України, як особі, що не довела свого виправлення.
Враховуючи те, що процес виправлення та виховання має бути стабільним та послідовним, суд вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_4 немає, оскільки хоча засуджений і відбув більше 2/3 строку покарання, однак не довів своєю сумлінної поведінки під час відбування всього покарання своє виправлення, а тому з огляду на викладене суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви засудженого слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 376, 537, 539 КПК України, ст. 154 ч. 3 КВК України, суд-

УХВАЛИВ :
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання призначеного за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області за ст. 185 ч.3, 70, 72 КК України від 29.12.2015 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1