У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2019 року, якою відмовлено в задоволені клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Любашівка Одеської області, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, у кримінальному провадженні зареєстрованому в ЄРДР за № 0000261 від 18.01.2019 року,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5
підозрюваний ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді в задоволенні клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовлено.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що полягає у забороні залишати фактичне місце проживання будинок АДРЕСА_1 , в нічний час доби з 19.00 години до 07.00 години без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, прокурора або суду за першою вимогою.
Визначено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 20 березня 2019 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2019 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.

Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, та такою що підлягає скасуванню.

Вказує, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Також під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ст.177 КПК України, а саме те що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному проваджені, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення перебуваючи у стані викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, з місця вчинення злочину зник, протягом доби переховувався від працівників поліції, втікаючи на викраденому автомобілі здійснив наїзд на службовий автомобіль патрульної поліції, після чого був затриманий.

Вважає, що посилання суду на те що, підозрюваний ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, а саме має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце роботи, не зменшує заявлених ризиків, оскільки не заважали підозрюваному вчинити кримінальне правопорушення.

Крім того, визнання підозрюваним своєї вини та відсутність у нього судимостей не зменшують заявлених в клопотанні ризиків, а більш м`який вид запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваного та виконання ним процесуальних рішень по справі.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 18.01.2019 року біля 18.00 год. перебуваючи на території АГК "Зоряний", який розташований по вул. Лазурній в м. Миколаєві, із застосуванням фізичного насильства, заволодів транспортним засобом "Daewoo Sens" сірого кольору, який належить ОСОБА_9

20.01.2019 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування зазначив про наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, переховування від органів досудового розслідування або суду, так як ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, за ступенем тяжкості, відповідно до ч.4 ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів; незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному проваджені, оскільки підозрюваному ОСОБА_7 , відоме їх місце мешкання, що дає йому можливість зустрічатись поза межами кримінального процесуального судочинства та психологічним чином або умовляннями змушувати їх змінити свої покази, надати нові або відмовитись від наданих раніше. Крім того, ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як не працює, проживає за рахунок інших осіб, на даний час підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого слідчий суддя вважав доведеним, наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, яке за ступенем тяжкості, відповідно до ч.4 ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

В той же час, на думку суду, прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, які зазначені у клопотанні. В той час, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, на його утриманні перебувають малолітній син - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружина ОСОБА_11 , а також те, що ОСОБА_7 , згідно характеристик, наданих суду, характеризується з позитивної сторони, слідчий суддя прийшов до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме, домашнього арешту, буде достатнім, щоб запобігти існуючому ризику.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку що запобігти їм в змозі цей вид запобіжного заходу.

Разом з тим, як вбачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , слідчим не наведено виключних обставин і не надано доказів, які б давали підстави для тримання підозрюваного під вартою. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

Згідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Надані суду матеріали кримінального провадження на даний час містять відомості, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважать, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вимог закону та обґрунтовано зазначив, що існує певна ймовірність ризику переховування підозрюваного з огляду на те покарання, що йому загрожує. Разом з тим, з урахуванням того, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання та повноцінну родину, позитивно характеризується, такий ризик є незначним.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, позитивно характеризується, проживає з родиною, має на утриманні малолітню дитину, тобто він має міцні родинні та соціальні зв`язки, що дає підстави суду вважати, що вказані обставини забезпечать його належну процесуальну поведінку та зможуть запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу обґрунтовано прийшов до висновку про достатність такого запобіжного заходу як домашній арешт для досягнення мети запобіжного заходу.
З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.
Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2019 року, якою в задоволені клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 20.03.2019 року, що полягає у забороні залишати фактичне місце проживання будинок АДРЕСА_1 , в нічний час доби з 19.00 години до 07.00 години, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді