Справа № 461/7176/18
Провадження № 1-кп/461/184/19
УХВАЛА
27.03.2019 року.

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває зазначене кримінальне провадження.

Обвинуваченій ОСОБА_4 ухвалою суду від 31 січня 2019 року був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 31 березня 2019 року.

Прокурором у судовому засіданні заявлене та надано суду письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 на 02 місяці. Вимоги щодо продовження строку запобіжного заходу прокурор мотивує тим, що на даний час продовжують існувати ризики, встановлені ухвалою суду від 31 січня 2019 року, а саме: можливість переховування ОСОБА_4 від суду, вчинення інших злочинів, перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні шляхом впливу на потерпілого та свідків, які ще не допитані безпосередньо в суді. Прокурор також зазначає, що обвинувачена до взяття під варту належним чином не виконувала свої процесуальні обов`язки, не з`являлася за викликом суду, перебувала у розшуку. Злочин, в якому ОСОБА_4 обвинувачується у цьому провадженні, вчинений нею в період іспитового строку, що зумовлює призначення їй покарання з реальним його відбуттям у разі визнання винною.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою заперечували.

Потерпіла ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_7 клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підтримали.

Потерпіла ОСОБА_8 до суду не з`явилася, в письмовій заяві просила розгляд кримінального провадження здійснювати за її відсутності.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши надане прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, дійшов до наступних висновків.

Згідно з положеннями ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 199 КПК України передбачено, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд вважає, що прокурором у відповідності до вимог ст. 199 КПК України в повному обсязі доведене продовження існування ризику, що у разі необрання запобіжного заходу, можливе перешкоджання обвинуваченою встановленню істини у справі шляхом її ухилення від суду.

Суд встановив, згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості, передбачених ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, за що передбачене покарання у виді позбавлення волі до п`яти років. Ці злочини вчинені в період іспитового строку після постановлення стосовно неї двох вироків Галицького районного суду м. Львова від 11 червня 2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України, якими (кожним окремо) обвинувачену засуджено до 03 та 02 років позбавлення волі, а на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 02 роки.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, який у свій практиці зазначає, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів. Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в які така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Про існування ризику ухилення ОСОБА_4 від суду свідчить її неналежна процесуальна поведінка. Так, раніше у цьому ж провадженні обвинувачена 06 та 28 листопада 2018 року за викликом суду не прибувала, про поважні причини своєї неявки суд не повідомляла. Приводи обвинуваченої органом Національної поліції виконані не були, тому остання була оголошена у розшук.

Зазначене разом з суворістю можливого покарання, що призначене ОСОБА_4 у разі визнання її винною, може схиляти її до переховування від суду.

Суд при вирішенні клопотання прокурора про продовження строків дії запобіжного заходу враховує дані про особу обвинуваченої, яка до взяття під варту не працювала, не має міцних соціальних зв`язків. До того ж, враховується той факт, що в провадження суду у лютому 2019 року були додатково передані два обвинувальні акти відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Її дії, і сама ОСОБА_4 як особа представляють підвищену суспільну небезпеку.

Відтак застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують її тримання під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням викладеного, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_4 суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання її під вартою слід продовжити на два місці з дня проведення судового засідання, тобто до 26 травня 2019 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» до 26 травня 2019 року.

Вважати продовженим право ОСОБА_4 на внесення раніше визначеної судом суми застави в розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 28850 грн. 00 коп.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1