Справа № 600/1103/18
Справа № 1-кс/600/14/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року Козівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0000031,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Козівського районного суду Тернопільської області ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000031.
Під час розгляду скарги ОСОБА_3 заявив відвід слідчому судді Козівського районного суду Тернопільської області ОСОБА_4 .
Заяву ОСОБА_3 про відвід слідчому судді ОСОБА_4 згідно автоматизованого розподілу 14.01.2019 року розподілено судді ОСОБА_1 .
Заява мотивована тим, що, на думку заявника ОСОБА_3 , слідчим суддею ОСОБА_4 , в рамках даного кримінального провадження були допущені порушення норм КПК України та закону України «Про судоустрій і статус суддів», внаслідок чого слідчий суддя постановила ухвали від 31.07.2018 року (справа № 600/511/18) та від 29.10.2018 року (справа № 600/873/18), які не грунтуються на положеннях кримінального процесуального законодавства, що викликає обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 при розгляді скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000031.
Заявник ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, подав клопотання від 24.01.2019 року, в якому просив під час розгляду заяви про відвід взяти до уваги висновок ЄСПЛ у справі "П`єрсак проти Бельгії".
Суддя ОСОБА_4 на розгляд заяви про відвід не з`явилася, про час та місце її розгляду повідомлена у встановленому законом порядку, пояснень стосовно заявленого відводу в судове засідання не надала.
Представники Козівського відділення Теребовлянської місцевої прокуратури та Козівьского відділення поліції в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи без їх участі.
Відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені КПК України строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відкладення судового засідання з розгляду заяви про відвід судді, через неявку учасників судового розгляду, належним чином повідомлених про дату і місце розгляду справи, не забезпечить дотримання розумних строків розгляду справи та вимог ст.ст. 28, 306 КПК України.
Враховуючи, що судом вживалися заходи щодо виклику учасників провадження в судове засідання, та зважаючи на передбачені законом стислі строки розгляду справ даної категорії, суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід без участі заявника, прокурора та слідчого на підставі наданих матеріалів, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.
Суд, дослідивши матеріали заяви про відвід, дійшов такого висновку.
Статтею 75 КПК України встановлено вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, у випадку наявності яких згідно з ч. 2 ст. 80 КПК України слідчому судді, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Зокрема, згідно з п. 4 ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Виходячи з мотивів заяви, саме на цю підставу для відводу покликається заявник.
При тлумаченні змісту поняття «інші підстави, які викликають сумніви у неупередженості суду» необхідно дотримуватися балансу між виправданою необхідністю застосування широкого тлумачення цієї категорії та недопустимістю зловживання наявністю такого права.
Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах "Piersac vs Belgium, Grieves vs UK"). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі "Le Comte, Van Leuven iMeyere vs Belgium", суд має бути неупередженим і безстороннім.
З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).
Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland") та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" ("Castillo. Spain"), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).
У справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.
Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.
Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим суддею ОСОБА_4 , у даному кримінальному провадженні постановлено ухвали від 31.07.2018 року (справа № 600/511/18) та від 29.10.2018 року (справа № 600/873/18) про повернення ОСОБА_3 матеріалів скарги на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 0000031, з посиланням на вимоги п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України.
15.08.2018 року ухвала слідчого судді від 31.07.2018 року набрала законної сили, оскільки ОСОБА_3 своїм правом на оскарження зазначеної ували в апеляційному порядку не скористався.
Ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду від 22.11.2018 року, ухвалу слідчого судді Козівського районного суду від 29.10.2018 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 0000031 відмовлено.
Згідно з п. 66 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, судді повинні мати незаперечну свободу вирішувати справи безсторонньо, керуючись власним сумлінням та тлумаченням фактів, а також у відповідності до чинного законодавства (Рекомендація № R (94) 12, Принцип I (2)(d)).
Відтак, виходячи з наведених вище мотивів про незаперечну свободу судді вирішувати справи безсторонньо, керуючись власним сумлінням та тлумаченням фактів, а також у відповідності до чинного законодавства, рішення головуючого не можуть оцінюватися як ознака упередженості.
Окрім цього, порушення норм матеріального та/або процесуального права при розгляді кримінального провадження може бути лише предметом перегляду в апеляційній та касаційній інстанції.
Як встановлено в судовому засіданні, підставою для відводу слідчого судді ОСОБА_4 є незгода ОСОБА_3 з процесуальними діями та прийнятими рішеннями судді, що відповідно до ст. 75 КПК України не є підставою для відводу. Думка заявника про упередженість судді носить характер припущень. Будь-яких інших правових підстав передбачених ст.ст. 75,76 КПК України для відводу слідчого судді в даному кримінальному провадженні судом не встановлено.
За таких обставин заява про відвід слідчого судді ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні №0000031 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1