Справа № 404/2805/17
Номер провадження 1-кп/404/124/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР за № 0001753, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11

обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
В ході судового розгляду справи встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визначено граничний строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 18.11.2018 року, включно, при цьому, розгляд кримінального провадження відносно вказаних обвинувачених не завершено, триває.

На виконання вимог п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України судом повторно у ході судового провадження до спливу продовженого строку на обговорення учасників судового провадження було поставлено питання доцільності продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки судове провадження на теперішній час незавершене.

Вислухавши в судовому засіданні прокурора, який вважає необхідним продовжити обвинуваченим строк запобіжних заходів, обвинувачених та їх захисників, які заперечували щодо продовження їм строків запобіжних заходів та просили змінити їм запобіжні заходи на інші не пов`язані з триманням під вартою, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

На підставі вище викладеного та враховуючи, що кримінальні правопорушення в яких обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є: умисним, особливо тяжкими, за своєю суттю є корисливими, вчиненими з прямим умислом, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, що значно підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. Крім того, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не працевлаштовані, а отже суспільно-корисною діяльністю не займаються та особистих доходів для проживання не мають, неодружені, тобто не мають стійких соціальних зв`язків, при цьому раніше судимі, маючи незняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення не стали, належних висновків для себе не зробили та вчинили нові злочини. Також в ухвалах слідчих суддів про застосування відносно зазначених обвинувачених запобіжних заходів, які набрали законної сили ретельно та докладно наведені підстави та ризики застосування саме такого виду запобіжного заходу, у теперішній час обставини справи та особистість вказаних обвинувачених змін не зазнали, а тому у суду є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачені можуть продовжити вчиняти інші злочини, ухилятись від суду, перешкоджати подальшому кримінальному провадженню.

Крім того, при вирішені питання щодо доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою встановлено, що інтереси суспільства, щодо продовження тримання обвинувачених під вартою перевищують інтереси забезпечення права на свободу обвинувачених та існування презумпції невинуватості.

Відтак, вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, а тому клопотання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх захисників про зміну їм запобіжних заходів у виді тримання під вартою на інші не пов`язані з триманням під вартою задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою на строк два місяці.

Що стосується обвинуваченого ОСОБА_7 , який по даному кримінальному провадженню з 13.02.2017 року перебуває під вартою, а тому наявність тільки обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину перестала сама по собі бути підставою для позбавлення його свободи, при цьому стороною обвинувачення при розгляді питання доцільності продовження обвинуваченому тримання під вартою не доведено, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним своїх процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 111112 рішення ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії» від 1 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (рішення ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі» від 19 грудня 2006 року).

У п. 75 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року наголошено, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого в п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, у цьому рішенні ЄСПЛ зазначив, що він часто констатує порушення пункту 3 статті 5 Конвенції у зв`язку з тим, що, навіть коли йдеться про тривалі строки тримання під вартою, національні суди часто обґрунтовують продовження строку тримання під вартою однаковими підставами протягом всього періоду ув`язнення, якщо взагалі роблять це, тоді як після спливу певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи, а суди зобов`язані обґрунтовувати рішення про продовження тримання під вартою іншими підставами, які мають бути чітко вказані.

Також у вищевказаному рішенні ЄСПЛ зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

З урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місця проживання, зважаючи на тривалий строк перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою без вирішення справи по суті, приймаючи до уваги презумпцію невинуватості обвинуваченого та відсутність доведених перед судом підстав для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, суд вважає за необхідне змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід на більш м`який, а саме на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 331 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та їх захисників про зміну їм запобіжних заходів у виді тримання під вартою на інші не пов`язані з триманням під вартою відмовити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, на два місяці, тобто до 15.01.2019 року включно.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, на два місяці, тобто до 15.01.2019 року включно.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про зміну йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший не пов`язаний з триманням під вартою задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , 02.11.1996 такі обов`язки:

- цілодобово не залишати місце постійного проживання квартиру АДРЕСА_4 .

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками по справі;

- надавати можливість працівникам органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_7 з`являтися в житло (квартиру АДРЕСА_4 ) з вимогою надавати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії запобіжного заходу визначити до 15.01.2019 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_7 звільнити з-під варти негайно в залі суду.

Копію ухвали вручити прокурору, захисникам, обвинуваченим для відома та направити для виконання начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» та начальнику Кропивницького відділу поліції ГУ Національної поліції України в Кіровоградській області для постановлення на облік обвинуваченого ОСОБА_7 для здійснення контролю.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3