Ухвала

Іменем України
06 травня 2019 року
м. Київ
справа №1316/4144/12
провадження №51-6291зп18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24 січня 2019 року в порядку, передбаченому Главою 32-1 КПК України 1960 року,
встановив:
За вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08 травня 2018 року зазначений вирок щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.
Не погоджуючись із постановленими у кримінальному провадженні судовими рішеннями, засуджений ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції.
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду ухвалою від 24 січня 2019 року залишив касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без задоволення, а оскаржувані вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 08 травня 2018 року щодо нього без зміни.

До Верховного Суду надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду від 24 січня 2019 року.
У цій заяві засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, просить скасувати ухвалу Верховного Суду від 24 січня 2019 року, вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 08 травня 2018 року щодо нього та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

При цьому засуджений, посилаючись на п. 15 Перехідних положень КПК України 2012 року з урахуванням того, що кримінальна справа щодо нього розглядалась в порядку, передбаченому КПК України 1960 року, вважає, що подана ним заява про перегляд ухвали Верховного Суду від 24 січня 2019 року має бути розглянута за тими ж правилами, а саме в порядку, передбаченому Главою 32-1 КПК України 1960 року.
Проте вказана заява не може бути предметом розгляду Верховного Суду на таких підставах.
20 листопада 2012 року набрав чинності КПК України 2012 року, прийнятий Верховною Радою України 13 квітня 2012 року (№ 4651-VI).
Згідно зі ст. 444 КПК України (в редакції від 13 квітня 2012 року № 4651-VI) Верховний Суд України переглядав судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом (Глава 33).
Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII, який набрав чинності 28 березня 2015 року, внесені зміни до КПК України 2012 року щодо підстав та порядку перегляду Верховним Судом України судових рішень, що набрали законної сили.

Згідно з положеннями пунктів 4, 7, 8 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року 1402-VIII з 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд у складі, визначеному цим Законом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.
Цим Законом внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України 2012 року та виключено з його тексту Главу 33 «Провадження у Верховному Суді України».
Відповідно до пункту 1 параграфу 3 розділу 4 Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, передаються до Касаційного кримінального суду й розглядаються за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом.
Однак такий порядок не може бути застосований до заяв, які подані після набрання чинності зазначеним Законом від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, оскільки згідно з ч. 1 ст. 5 КПК України 2012 року процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинним на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Тобто на час звернення засудженого ОСОБА_4 із заявою про перегляд судового рішення відсутні процесуальний порядок і повноваження Верховного Суду щодо її розгляду.
З огляду на викладене заява підлягає поверненню засудженому ОСОБА_4 .
Керуючись п. 1 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, ч. 1 ст. 5, ст. 441 КПК України 2012 року, Верховний Суд

постановив:
Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24 січня 2019 року щодо нього повернути заявнику.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3