УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0006348, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 червня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України,
в с т а н о в и в:
13 липня 2018 року слідчий Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0006348, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 червня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України, а саме: нежитлових приміщень з № 1 по № 6 (групи приміщень № 50 у літ. А), загальною площею 197,6 м2, що знаходяться в будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 391), які на праві власності належать ТОВ «Вікос 2014» ().

Повноваження осіб, які були присутні в судовому засіданні, слідчим суддею перевірені.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що Шевченківським УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0006348, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 червня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України.

На даний час з метою уникнення наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню кримінального провадження, а також з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову), в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт нежитлових приміщень з № 1 по № 6 (групи приміщень № 50 у літ. А), загальною площею 197,6 м2, що знаходяться в будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 391), які на праві власності належать ТОВ «Вікос 2014» ().

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 та представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримали клопотання та просили його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення слідчого ОСОБА_3 та представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0006348 від 08 червня 2018 року, слідчий суддя не знаходить достатніх правових підстав, визначених положенням ч. 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на нежитлові приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень № 50 у літ. А), загальною площею 197,6 м2, що знаходяться в будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 391).

При цьому, вбачається за необхідне звернути увагу на неможливість накладення арешту на вищевказані об`єкти нерухомості з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову), оскільки відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у такому випадку арешт накладається виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. Разом із цим, ТОВ «Вікос 2014» (та/або його службові чи посадові особи), якому на праві власності належать зазначені нежитлові приміщення, на даний час не набуло жодного процесуального статусу в рамках кримінального провадження № 0006348 від 08 червня 2018 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 309-310, 376, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0006348, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 червня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1