Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

21 лютого 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Володимирецького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000271 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 05 грудня 2018 року,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000271 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, повернуто прокурору з мотивів невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, викладені фактичні обставини кримінального правопорушення тотожні формулюванню обвинувачення, відсутність даних про наявність обставин, що обтяжують покарання, про громадянство потерпілого та недотримання вимог щодо змісту реєстру матеріалів досудового розслідування.

У поданій апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали, як незаконної, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог доводить, що положення ст. 291 КПК України виконано повністю, а підстави, на які покликався суд, повертаючи обвинувальний акт, який, відповідно до вимог ст. 338 КПК України, змінювався під час судового слідства, прокурору, є не обгрунтованими, і такими, що не відповідають вимогам закону.

Вказує, що суд вийшов за межі тих питань, які підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання, і встановлюються виключно при судовому розгляді кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження й викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займану посаду слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення і затвердження.

Перелік зазначених вимог до обвинувального акту та додатків до нього є вичерпним.

Із змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , копія якого вручена під розписку обвинуваченим (а.к.п.7-8), вбачається, що обвинувальний акт містить, як формулювання обвинувачення з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, так і правову кваліфікацію правопорушення.

Згідно норм ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд вправі повернути обвинувальний акт прокурору лише у разі, якщо він містить положення, що суперечать одне одному, у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину, він не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором, або ж до нього не долучено передбачені законом додатки.
Покликання суду першої інстанції на викладення фактичних обставин кримінального правопорушення тотожних формулюванню обвинувачення, як на істотне порушення вимог КПК України, що унеможливлює прийняття обвинувального акту судом і призначення судового розгляду кримінального провадження, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу, оскільки посилання суду на вказану обставину, як на підставу повернення обвинувального акту не відповідає положенню ст.291 КПК України.

Верховний Суд України зазначає, що практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення щодо вчинення особою кримінально-караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті ст. 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

При цьому Верховний Суд України звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Наведені в даному обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Твердження суду першої інстанції щодо не відображення в обвинувальному акті як обтяжуючої обставини «вчинення обвинуваченим злочину повторно», на думку колегії суддів, є безпідставним, оскільки відповідно до ч.4 ст.67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Доводи суду першої інстанції на недотримання вимог щодо змісту реєстру матеріалів досудового розслідування, на думку колегії суддів, є необгрунтованими, оскільки реєстр матеріалів досудового розслідування не є обвинувальним актом, а є додатком до нього, тому підстав для повернення обвинувального акту з причин недотримання вимог щодо змісту реєстру матеріалів досудового розслідування перелічених судом в ухвалі про повернення обвинувального акту не має.

Що стосується порушення в частині не зазначення громадянства потерпілого, то вказана обставина не являється суттєвим недоліком, без усунення якого не можна призначити кримінальне провадження до розгляду по суті, про що правомірно йдеться в апеляційній скарзі прокурора.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції не може вважатися чинною і підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Володимирецького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , задовольнити.

Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 05 грудня 2018 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000271 скасувати із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3