Справа № 454/784/16-к
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Сокаль 14.11.2018 року

Слідчий суддя Сокальського районного суду Львівської області ОСОБА_1 за участю :

секретаря ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

слідчої Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сокаль скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в:

В суд надійшла скарга ОСОБА_3 у якій просить скасувати постанову слідчої Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 27.10.2017р. про закриття кримінального провадження № 0001200 від 02.11.2014р.

В обґрунтування скарги зазначає, що 01.11.2014р. він звернувся на лінію 102, а 25.12.2014р. подав заяву до Сокальського ВП про вчинення щодо нього злочину, а саме щодо побиття та погроз вбивством 01.11.2014р. поблизу с. Стенятин, Сокальського району, біля кар`єру з боку невідомих осіб. Щодо його побиття Сокальським ВП розслідувалося кримінальне провадження № 0001200 від 02.11.2014р., в ході якого було встановлено і допитано осіб, які напали на нього із зброєю 01.11.2014р., погрожували вбивством і нанесли побої. Зазначає, що даними особами були мешканці м. Сокаль члени мисливського товариства «Патріот Плюс», ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .. Оскаржуваною постановою слідчої від 27.10.2017р. кримінальне провадження було закрито у зв`язку із відсутністю в діях осіб складу кримінального правопорушення. Зазначає, що вказану постанову слідчої ним отримано лише 20.10.2018р. Вважає постанову незаконною, необґрунтованою та винесеною без проведення необхідних слідчих дій. Зазначає, що слідча обґрунтовує постанову тим, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 заперечили будь-який інцидент із його участю, що його показання не підтверджуються іншими доказами і прямих свідків події не встановлено. Слідча не врахувала, що згідно з показаннями ОСОБА_5 , що надані ним на одночасному допиті 26.08.2016р. останній вказав, що міг його бачити на угідді, коли у невідомих осіб вилучали зброю. Тобто подальші покази ОСОБА_5 стосовно того, що він ніколи не бачив скаржника, суперечать наданим ним же показам, стосовно того, що у нього із скаржником міг бути конфлікт поблизу мисливських угідь. Крім іншого слідчий не встановив місцезнаходження телефонних апаратів нападників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на момент події, не з`ясував хто користувався 01.11.2014р. автомобілем марки «Нива», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким приїхали нападники. Просить постанову слідчого скасувати.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеними у скарзі.

Слідча СВ Сокальського Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечила. Зазначила, що така є безпідставною, оскільки в ході проведеної перевірки здійснено всі слідчі дії, зокрема допитано усіх осіб на яких вказував скаржник та отримано всі необхідні відомості, аналіз яких свідчить про відсутність в діях осіб складу кримінального правопорушення та став підставою для закриття кримінального провадження.

Заслухавши скаржника та слідчу, а також дослідивши матеріали скаргу і додані до неї матеріали, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Статтею 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положенням ч. 2 ст.9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК, зокрема і тих, які є підставою закриття кримінального провадження, покладається на слідчого або прокурора. Таке доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Сторона обвинувачення відповідно до ст.93 КПК здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій і зокрема - отримання відомостей та висновків експертів, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до положень ст.94КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно постанови слідчої Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 від 27.10.2017р. закрито кримінальне провадження, внесеного до ЄРДР за №0001200 від 02.11.2014р. Закриваючи кримінальне провадження слідча керувалася п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 305 КПК України, слідчий чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, передбачені пунктами 1, 2, 5 і 6 частини першої статті 303 цього Кодексу, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження №0001200 від 02.11.2014р., наданих в судовому засіданні слідчою, вбачається, що у кримінальному провадженні слідчою здійснено ряд процесуальний дій для встановлення обставин справи, зокрема: проведено допит свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , одночасного допиту свідків з потерпілим тощо.

Також зі матеріалів провадження та змісту постанови про закриття кримінального провадження встановлено, що показання заявника ОСОБА_3 не підтверджуються іншими доказами, прямих свідків події не встановлено та слідчим прийняла рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Згідно п.8 ч.2 ст.40 КПК України, слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених ст.284 цього Кодексу.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні серед іншого підлягають доказуванню обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження.

Зі змісту ст. 284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження припиняється в силу наявності обставин, які його виключають, та чіткий перелік яких міститься в даній статті.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Таким чином на підставі наведеного, а також беручи до уваги проведені слідчою процесуальні дії у кримінальному провадженні, слідчою 27.10.2017р. прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Надані докази і матеріали свідчать про те, що в кримінальному провадженні слідчою перевірено доводи заявника у повному обсязі, зібрані докази, що мають значення для кримінального провадження, з`ясовано та проаналізовано всі обставини, які б свідчили про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення.

Як свідчить позиція ЄСПЛ - у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Аналізуючи постанову про закриття кримінального провадження, приходжу до висновку, що слідчий вчинив всі необхідні слідчі (розшукові) дії спрямовані на встановлення обставин кримінального провадження.

Суд не може прийняти до уваги незгоду скаржника з позицією слідчого, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджується, тому оцінюючи критично, у сукупності з іншими доказами у справі доводи скаржника про передчасність закриття кримінального провадження, суд приходить до висновку про їх необґрунтованість, оскільки, доказів того, що слідчим не досліджено фактичних обставин справи скаржником не надано, а судом не встановлено, що доводи скаржника дають підстави для скасування постанови про закриття кримінального провадження та відновлення досудового слідства.

При таких обставинах слідчий суддя вважає скаргу не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчої Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 27.10.2017р. про закриття кримінального провадження № 0001200 від 02.11.2014р. відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Слідчий суддя : ОСОБА_1