Справа №127/8056/17
Провадження №1-кп/127/923/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_3

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілої: ОСОБА_6 , представника потерпілої: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Лучинець, Мурованокуриловецького району, Вінницької області, не одруженого, з середньою освітою, працюючого водієм служби таксі «Чайка 555-050», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 15.12.1998 року, ІПН НОМЕР_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні злочину передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, відомості про який внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0009146 від 17.11.2016 року,

В С Т А Н О В И В :

17 листопада 2016 року, близько 06:15 години, водій ОСОБА_4 керуючи технічно справним автомобілем марки «Деу - Нексіа», державний номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись по вул. Коцюбинського, зі сторони вул. Замостянської, в напрямку вул. Київської, в районі тролейбусної зупинки «музей ім. М. Коцюбинського» у м. Вінниці, не вжив своєчасних заходів до зупинки автомобіля в момент об`єктивної появи в полі його зору пішохода ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину по розмітці нерегульованого пішохідного переходу, з ліва на право по ходу його руху, внаслідок чого з необережності допустив на останню наїзд.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно з висновком судово медичної експертизи №1977 від 31.01.2017 року у ОСОБА_6 під час стаціонарного лікування у МКЛ ШМД м. Вінниці з 17.11.2016 р. по 09.12.2016 р. були виявлені тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: вторинно-відкритий перелом обох кісток лівої гомілки в середній третині діафізу зі зміщенням; закритий перелом медіальної кісточки великогомілкової кістки лівої гомілки без зміщення; закритий подвійний перелом обох кісток правої гомілки (великогомілкової у верхній та нижній третинах, малогомілкової в середній третині зі зміщенням), пошкодження колатеральної зв`язки правого колінного суглобу; закриті переломи хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням, 4-го і 5-го ребра справа зі зміщенням кісток тазу ( правої лонної, сідничної кісток без зміщення, правої бокової маси крижі з переходом на крило здухвинної кістки), поперечного відростку 5-го поперекового хребця; закрита черепно - мозкова травма струс головного мозку, забій м`яких тканин потиличної ділянки голови; ротаційний відвивих 1-го шийного хребця без порушень функції спинного мозку. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки відкритий перелом діафізу лівої великогомілкової кістки являється небезпечним для життя.

Згідно висновку судово авто технічної експертизи № 200а від 30.03.2017 року, у дорожній ситуації, що склалась, в діях водія автомобіля «Деу Нексія», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо транспортної пригоди.

Таким чином, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яких: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходиться в причинному зв`язку із наслідками.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та суду пояснив, що 17.11.2016 року їхав на автомобілі сусіда «Деу -Нексіа» із залізничного вокзалу у сторону центрального мосту, зустрічне авто засліпило і він втратив видимість, біля «Петроцентру» відчув удар в лобове скло. На пішохідному переході він збив пішохода, оскільки загальмувати не встиг. Після чого одразу зупинився, вийшов з автомобіля, перехожі викликали швидку допомогу. Частково відшкодував кошти на лікування потерпілої у сумі 4500 грн., заявлений цивільний позов визнав в повному обсязі.
Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 17.11.2016 року по вул. Коцюбинського у м. Вінниці здійснювала перехід проїзної частини по розмітці нерегульованого пішохідного переходу, з трамвайної зупинки на тролейбусну, де посередині дороги її збив автомобіль. Погода в той день була суха, видимість добра. Заявлений цивільний позов підтримала в повному обсязі.
Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні висунуте обвинувачення ОСОБА_4 та вимоги цивільного позову підтримала.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу.
З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого, потерпілої, дослідження витягу з кримінального провадження № 0009146 від 17.11.2016 року ( т. 1, а. с. 229), висновку КЗ «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» № 1627 від 17.11.2016 р. (т. 1 а. с. 214), полісу № АІ/ 8667183 від 29.01.2016 року (т.1, а. с. 215), висновку судової автотехнічної експертизи № 200а від 30.03.2017 року (т.1,а. с. 216-220), ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2016 року про арешт майна (т. 1, а. с. 221), постанови слідчого ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 17.11.2016 року про приєднання до кримінального провадження речового доказу (т. 1, а. с. 222), посвідчення водія серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_4 (т.1, а.с. 223), свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу DAEWOO NEXIA, д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_9 (т.1, а. с. 223), висновку судово-медичної експертизи № 1977 від 31.01.2017 р. (т.2, а. с. 15-18), довіреності від 22.04.2016 р. (т.2, а. с. 18), суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
При вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Так, судом враховано особу ОСОБА_4 , який являється раніше не судимим (т.1, а. с. 224); на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т. 1а. с. 225-226), позитивно характеризується за місцем проживання (т. 1 а. с. 227).
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає повне визнання ним вини.
Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого злочину, який вину визнав, у вчиненому розкаявся, позицію потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні для обвинуваченого з застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний строк, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства, а тому покарання необхідне та достатнє для його перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 75 КК України із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Крім того, зважаючи, що злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України належить до категорії злочинів, вчинених з необережності, однак з необережної форми вини ОСОБА_4 допустив настання негативних наслідків, що виразилося у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , допустив порушення п.18.1 ПДР України, а тому суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
По даному кримінальному провадженню потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 та Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом та іншим ушкодженням здоров`я, внаслідок вчинення злочину. 03.03.2018 року потерпіла уточнила позовні вимоги та просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на її користь страхове відшкодування за шкоду заподіяну життю, здоров`ю внаслідок дорожньо - транспортної пригоди у розмірі 100 000 грн., страхове відшкодування за шкоду заподіяну майну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди у розмірі 7 400 грн., а також моральну шкоду у розмірі 9 114 грн. 27 коп. Стягнути із ОСОБА_4 на її користь грошові кошти в сумі 132 351 грн. 64 коп. у відшкодування заподіяної майнової шкоди, а також 290 885 грн. 75 коп. у відшкодування заподіяної моральної шкоди.
В судове засідання представник цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» не з`явився, але надіслав до суду письмові пояснення в яких зазначає, що за умови надання потерпілою копії чеків сума до відшкодування буде відшкодована.
Дослідивши та оцінивши матеріали позовної заяви та доданих до неї документів в частині відшкодування майнової та моральної шкоди, суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди.
Згідно ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Вказаний Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.
За правилами вищевказаного закону страхове відшкодування здійснюється страховиком. При настанні страхового випадку страховик виплачує страхове відшкодування відповідно до норм чинного законодавства та договору страхування.
Так, судом достовірно встановлено, що транспортний засіб марки «Деу -Нексіа» д.н.з. НОМЕР_5 , яким керував ОСОБА_4 , застрахований, що підтверджується полісом серія АІ/8667183 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (т. 1, а.с.215). Згідно вказаного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого визначена в сумі 50 000 гривень, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю на одного потерпілого 100 000 гривень.
Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У відповідності до ч.1 п. 24.1 ст. 24 вказаного Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбання лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
Згідно п. 23.1 ст. 23 вищевказаного закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Як було встановлено судом потерпіла ОСОБА_6 у період часу з 17.11.2016 року по 09.12.2016 року, а також з 20.03.2017 року по 28.03.2017 року з отриманими у ДТП тілесними ушкодженнями перебувала на стаціонарному лікуванні у Вінницькій міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги. В подальшому потерпіла перебувала на амбулаторному лікуванні в Центрі первинної медико санітарної допомоги №3 в м. Вінниці (т.1, а. с. 117-121). З 07.11.2017 року по 13.12.2017 року потерпіла продовжувала стаціонарне лікування у ДУ Інститут травматології та ортопедії НАМН України (т. 1 а. с 198.)
Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 на лікування понесла витрати у сумі 268 781,64 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями (т. 1, а. с. 143-158,201-206). Проте, потерпілою ОСОБА_6 заявлено вимогу по стягнення витрат понесених на лікування у сумі 140 021,64 грн.
Також цивільним позивачем заявлено вимогу про стягнення шкоди пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності у сумі 16 163,80 грн. та шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності у сумі 26 100, грн.
Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку із тимчасовою втратою непрацездатності потерпілим відшкодовуються неотриманні доходи за підтверджений закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Для непрацюючої повнолітньої особи дохід потерпілого оцінюється у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавство.
Як встановлено в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 на час страхового випадку працювала неофіційно та отримувала заробітну плату у розмір 5000 грн. щомісячно, у такому випадку розрахунок належної до виплати суми здійснюється виходячи з мінімального розміру заробітної плати, Таким чином, на користь потерпілої ОСОБА_6 підлягає стягненню допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством, за кожен місяць тимчасової непрацездатності: за 13 днів листопада 2016 року 628,32 грн., за грудень 2016 р. 1600 грн., за січень, лютий, березень, квітень 2017 року 12 800 грн., за 11 днів травня 2017 року - 1135,48 грн., що разом становить 16 163 грн.,80 коп.
Посилання цивільного позивача ОСОБА_6 на те, що вона неофіційно працювала та отримувала заробітну плату у розмірі 5000 грн. суд до уваги не приймає, оскільки жодних доказів на підтвердження отримання такого доходу ОСОБА_6 суду не надано.
Згідно п. 26.2 ст. 26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, становить у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.
Судом достовірно встановлено, що внаслідок отриманих потерпілою ОСОБА_6 тілесних ушкоджень під час ДТП їй 12.05.2017 року встановлено другу групу інвалідності (т. 1, а. с. 141).
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року із подальшими змінами, вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 01.03.2013 року особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Враховуючи ст. 13 ЦПК України та враховуючи суму страхового відшкодування, заподіяну життю і здоров`ю, із ПрАТ СК «ПЗУ Україна» підлягає стягненню на користь ОСОБА_6 95 000 грн. витрат пов`язаних із лікуванням потерпілої ОСОБА_6 , решта суми: 87 285 грн. 44 коп. (45021 грн. 64 коп. витрат понесених на лікування потерпілою ОСОБА_6 , різниця між страховою виплатою і фактичним розміром шкоди, 16 163 грн., 80 коп. шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності, 26 100 грн. шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності) підлягає стягненню з ОСОБА_4 .
Також цивільним позивачем заявлено вимогу про стягнення із цивільного відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» 7 400 грн., шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілої, а саме під час дорожньо транспортної пригоди було знищено одяг потерпілої на суму 7400 грн.
Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода заподіяна в результаті дорожньо - транспортної пригоди майну потерпілого це шкода пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.
Таким чином із ПрАТ СК «ПЗУ Україна» підлягає стягненню на користь ОСОБА_6 шкода завдана майну потерпілої у сумі 7400 грн.
Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 300 000 грн., суд зазначає наступне.
Відшкодування моральної шкоди регулюється ст. 1167 ЦК України, де йдеться про те, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно ст. 26-1 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Згідно ст. 1187 ч. 2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Як передбачено ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Також, суд приймає до уваги постанову пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», а саме п. 9 з якого вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди цивільному позивачу, суд, у відповідності до ст.23 ЦК України, враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, необережну форму вини ОСОБА_10 глибину душевних страждань цивільного позивача ОСОБА_6 , які пов`язанні із численними оперативними втручаннями, лежачим способом життя, постійним лікуванням та прийняттям ліків. Спричиненні їй тяжкі тілесні ушкодження викликали суттєві, негативні зміни у її сім`ї та у житті членів її родини.
З врахуванням вищевикладеного, а також вимог розумності та справедливості, з врахуванням майнового стану обвинуваченого, суд вважає необхідних стягнути на користь потерпілої 100000 грн. у відшкодування моральної шкоди, з яких 5000 грн. (5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю) підлягає стягненню із ПрАТ СК «ПЗУ Україна», решта суми 95000 грн. із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 .
Відповідно до ст. 100 КПК України вирішити питання про долю речових доказів.

Відповідно до ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 703,68 грн. - вартість проведення криміналістичного дослідження (т. 1, а. с. 217), оскільки його проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого ОСОБА_4 злочину.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65-67, 75, 76 КК України, ст. ст. 100, 124, 127-129, ч.3 ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, 22, 23, 1166- 1168, 1177, 1195, 1206 ЦК України, ст. ст. 76-83 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
У відповідності до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ПрАТ СК «ПЗУ Україна» задовольнити частково
Стягнути з приватного акціонерного товариства страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_6 страхове відшкодування за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо транспортної пригоди у розмірі 95000 грн.
Стягнути з приватного акціонерного товариства страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_6 страхове відшкодування за шкоду заподіяну майну потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмір 7400 грн.
Стягнути з приватного акціонерного товариства страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_6 моральну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 5000 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 87285 грн. 44 коп. за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілої.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 95000 грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди.
В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна 703,68 грн. у відшкодування процесуальних витрат за залучення експерта для проведення криміналістичного дослідження.

Речовий доказ в кримінальному провадженні:
- автомобіль марки «Деу - Нексіа», державний номерний знак НОМЕР_3 , який поміщений на майданчик тимчасово затриманих автомобілів ДП «Вінниця-інформ-ресурси» - після набрання вироком законної сили повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: