Справа № 480/1458/18
Провадження №1-кп - 480/117/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" лютого 2019 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 13.03.2018 р. про обвинувачення
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, розлученого, з середньою освітою, не працюючого, який проходив військову службу за контрактом, на посаді старшого водія-оператора батареї протитанкових керованих ракет протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старший солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.412 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В ході судового розгляду встановлено, що старший солдат ОСОБА_4 проходячи військову службу за контрактом на посаді старшого водія-оператора батареї протитанкових керованих ракет протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , 13 березня 2018 року близько 03 год. 40 хв., перебуваючи у наметі № 93 на території військової частини НОМЕР_2 , дислокованої у АДРЕСА_2 , діючи із злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення через несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, на порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 5, 6.9, I I, 13, 26, 27, 49, 56, 127, 128, 129, 130, 175, І87, п. 2 ст. 2 Додатку 19 до СВС ЗС України (ст. ст. 187, 353, 368), ст. ст. 1-5 ДС ЗС України, п. п. 2.4 Розділу 2 Наказу Міністра оборони України № 300 від 16.07.1997 «Положення», п. 2.18 глави 2 Розділу III, п. 11.3 глави 11 розділу VI, п. п. 2.13, 2.18 розділу 2, п. 4.36 глави 4 розділу VII «Правил» під час відпочинку особового складу, не прикривши піддув печі, відкрив топочні дверцята печі та застосував для розпалення вогню легкозаймисту горючу речовину, яка знаходилась в пластиковій пляшці поруч з піччю, шляхом вливання до пічного отвору, що зумовило займання та неконтрольоване потрапляння рідини на пляшку, яка зайнялась та була відкинута старшим солдатом ОСОБА_4 на підлогу, унаслідок чого було спричинено пожежу від якої полум`я поширилось по намету № 93.
Унаслідок неконтрольованого горіння намету № 93, разом з наявним у ньому військовим майном, унаслідок пожежі загинув військовослужбовець - солдат ОСОБА_5 , тілесні ушкодження, окрім старшого солдата ОСОБА_4 , отримали й старший солдат ОСОБА_6 , молодший лейтенант ОСОБА_7 , старший солдат ОСОБА_8 , молодший сержант ОСОБА_9 , молодший сержант ОСОБА_10 , старший солдат ОСОБА_11 та знищено військове майно військової частини НОМЕР_1 на загальну суму 131597,45 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, та підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті. Щиро кається у скоєному.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, суд вважає можливим, відповідно до положення ч.3 ст.349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор, обвинувачений, правильно розуміючи зміст даних обставин і в них немає сумнівів у добровільності їх позиції.
Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною, а його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 412 КК України за ознаками: необережне знищення військового майна, що спричинило загибель людини.
Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який не судимий, його відношення до скоєного злочину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем служби та мешкання, є учасником бойових дій, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні органу розслідування та суду в установленні дійсних обставин вчиненого ним злочину.
Обставин, що обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи покарання, суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а так само попередження вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 412 КК України, без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст.75 КК України слід звільнити його від відбування покарання з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Суд вважає, що обрана обвинуваченому міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.
Крім того з матеріалів справи вбачається, що прокурором заявлені цивільні позови про стягнення з ОСОБА_4 витрат на стаціонарне лікування потерпілих від злочину: ОСОБА_11 в сумі 57746 грн.10 коп., ОСОБА_8 в сумі 1532 грн.43 коп., ОСОБА_10 в сумі 1581 грн.25 коп., ОСОБА_12 в сумі 1624 грн.18 коп., ОСОБА_6 в сумі 836 грн.47 коп., ОСОБА_7 в сумі 451 грн.51 коп., ОСОБА_4 в сумі 2042 грн.78 коп. та матеріальної шкоди в сумі 131597 грн.45коп., які підтверджуються матеріалами кримінального провадження і не оспорюються обвинуваченим ОСОБА_4 , підлягають задоволенню.
Процесуальні витрати на залучення експертів по справі у зв`язку з проведенням пожежно-технічної експертизи на суму 4290грн., та судово товарознавчої експертизи в сумі 3432 грн. підлягають вирішенню в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 412 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Контроль за поведінкою засудженого військовослужбовця ОСОБА_4 в період проходження військової служби покласти на командира військової частини НОМЕР_1 .
Цивільний позов військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити
Стягнути з ОСОБА_4 на користь військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України матеріальну шкоду в розмірі 131597 ( сто тридцять одну тисячу п`ятсот дев`яносто сім) грн. 45 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_8 на суму 1532 грн.43 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_10 на суму 1581 грн.25 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_12 на суму 1624 грн.18 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_6 на суму 836 грн.47 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_7 на суму 451 грн.51 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_4 на суму 2042 грн.78 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь військово-медичного клінічного центру Південного регіону витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_11 на суму 57746 грн. 10 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення судової пожежно-технічної експертизи в сумі 4290 грн та судово товарознавчої експертизи в сумі 3432 грн.
Речові докази: фрагмент брезентового матеріалу упакованого до спец.пакету №1357860, чавунна буржуйка -2 шт., 2 металевих пластини, металеві труби у кількості -5 шт., які зберігаються у кімнаті речових доказів Миколаївського РВП передати за належністю до в/ч НОМЕР_2 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1

25.02.2019