Справа № 463/2766/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/332/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 9 квітня 2019 року про повернення скарги,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 8 квітня 2019 року звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з скаргою на бездіяльність директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, з приводу невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви/повідомлення про кримінальне правопорушення, вчинене суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_7 (звернення ОСОБА_6 № 5 до Президента України від 26 грудня 2018 року).
Крім того, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про поновлення строку на оскарження бездіяльності директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, з приводу невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 9 квітня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на звернення зі скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування. Повернуто скаргу ОСОБА_6 від 4 квітня 2019 року на бездіяльність органу досудового розслідування.
Не погоджуючись з даною ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для розгляду. В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_6 покликається на порушення слідчим суддею норм процесуального права, оскільки ним залишено поза увагою наступні обставини. Скарга ним була подана до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, проте така була повернута, оскільки ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, знаходиться у зоні юрисдикції Личаківського районного суду м. Львова.
Тому з урахуванням цієї ухвали слідчого судді ним була подана належна скарга до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про поновлення строку, з урахуванням дати отримання ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова. Вважає, що в основі цих подій лежить звичайна ненавмисна помилка у визначенні належного суду.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу та додатково вказав, що з скаргою на бездіяльність директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, він звернувся вчасно. Початок десятиденного строку звернення з скаргою, на його думку, для нього почався з 27 березня 2019 року, тобто з моменту отримання ним ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14 березня 2019 року про повернення скарги. На підтвердження своїх доводів просив долучити до матеріалів апеляційної скарги копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення Галицькому районному суду м. Львова та в подальшому Личаківському районному суду м. Львова. Крім того пояснив, що після 27 березня 2019 року він подав скаргу 4 квітня 2019 року, тому що був зайнятий іншими своїми справами.
Заслухавши суддюдоповідача, пояснення ОСОБА_6 , вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали були дотримані.
Постановляючи ухвалу від 9 квітня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на звернення зі скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування та повернення скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя виходив з того, що, ураховуючи дату отримання відповіді заявником ОСОБА_6 з ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, 25 лютого 2019 року, він звернувся з скаргою до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова на бездіяльність директора ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, лише 8 квітня 2019 року, тобто поза межами строку звернення з такою, проте не наводить в скарзі чи клопотанні про поновлення строку на звернення з скаргою підстав пропуску такого в період з 7 березня 2019 року (останній день на звернення з скаргою) по день подачі скарги 8 квітня 2019 року.
Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з наступного.
З матеріалів судової справи вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до Президента України з зверненням № 5, зазначивши, що таке звернення є заявою/повідомленням про кримінальне правопорушення.
У подальшому дане звернення ОСОБА_6 було розглянуто уповноваженою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові.
За результатами розгляду вищенаведеного звернення, ОСОБА_6 було надано відповідь від 14.02.2019р. № Ц-1/2-19 за підписом начальника Другого СВ СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_8 , згідно якої даним органом досудового розслідування відомості в ЄРДР за зазначеною заявою ОСОБА_6 внесено не було.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку ОСОБА_6 є заявником, який відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 303 КПК України має право на звернення до суду з скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування.
Згідно вимог ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

З огляду на приписи даної норми закону, перебіг строку на оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань розпочався по закінченню 24 годин після отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення.

У відповідності до положень п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, заявником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Скарга на зазначену бездіяльність згідно з ч.1 ст. 304 КПК України подається протягом десяти днів з моменту такої бездіяльності.

Ураховуючи, що заявником ОСОБА_6 25 лютого 2019 року було отримано відповідь з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, то строк на оскарження бездіяльності по невнесенню відомостей до ЄРДР закінчився 7 березня 2019 року.

Проте, скаргу до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова в порядку ст. 303 КПК України ОСОБА_6 подав лише 8 квітня 2019 року, про що не заперечує і апелянт, тобто з пропуском такого строку, передбаченого законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк на оскарження бездіяльності посадових осіб ТУ ДБР у м. Львові ним було пропущено з поважних причин, оскільки відлік такого, на думку апелянта, починається з 27 березня 2019 року - моменту отримання ним ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14 березня 2019 року, якою було повернуто його скаргу у зв`язку з порушенням правил підсудності розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, то такі є безпідставними та помилковими.

Що стосується доводів ОСОБА_6 про те, що він звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з скаргою 8 квітня 2019 року, оскільки початок десятиденного строку звернення з скаргою він відраховував з моменту отримання ухвали слідчого судді від 14 березня 2019 року про повернення скарги, а тому, на думку апелянта, такий строк підлягав поновленню, то такі, на думку колегії суддів є хибними та помилковими.

У клопотанні ОСОБА_6 , поданому до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про поновлення строку на подання скарги, заявник не навів поважних причин пропуску такого.

З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя, у відповідності до ч.2 ст. 304 КПК України, обґрунтовано відмовив заявнику у задоволенні клопотання про поновлення строку на звернення зі скаргою на бездіяльність директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, та повернув ОСОБА_6 матеріали скарги, що відповідно до ч.7 цієї ж статті не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді, якою повернуто ОСОБА_6 подану ним скаргу на бездіяльність директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, є законною та обгрунтованою, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :
ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 9 квітня 2019 року про повернення скарги на бездіяльність директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4