Справа № 496/4125/18
Провадження № 1-кп/496/231/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2019 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Біляївським районним судом Одеської області розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого заявила клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час. Клопотання обґрунтовує тим, що обвинувачений проживає зі своєю вагітною співмешканкою за адрсеою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою. Саме з тих підстав, що він мешкає не за адресою реєстрації, він не був повідомлений належним чином про судові засідання. Відповідно до довідок наданих лікарем обвинувачений хворів у проміжки часу з 0612.2018 р. по 14.12.2018 р. та з 04.02.2019 р. по 08.02.2019 р. На даний час ризики передбачені ст. 177 КПК України відсутні.
Обвинувачений у судовому засіданні підтримав клопотання захисника та просив змінити йому запобіжний захід.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти клопотання захисника та вважав його не обґрунтованим.
Заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані до клопотань документи, суд вважає, що клопотання захисника підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родин й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Так, рішенням ЄСПЛ у справі «Орловський проти України», засудженого за вчиненого ряду особливо тяжких злочинів, було встановлено порушення п.3 ст.5 Конвенції - право на судовий розгляд протягом розумного строку або на звільнення під час розгляду справи з гарантією явки в судове засідання.
Згідно рішень ЄСПЛ у справі «Панченко проти Росії» ризик втечі не повинен оцінюватися тільки на підставі суворості покарання, яке може слідувати; «Бегчіев проти Молдови» - ризик втечі повинен оцінюватися в світлі таких факторів, як характер людини, його моральні принципи, наявність місця проживання і роботи, сімейні узи, будь-які інші зв`язки з країною, в якій ведеться його переслідування; справа «Ньюмейстер проти Австрії» - ризик втечі неминуче знижується з плином часу, проведеного в ув`язненні; «Ідалов проти Росії», «Гаріцкі проти Польщі», «Храіді проти Німеччини», «Іліжков проти Болгарії» - серйозність майбутнього покарання є релевантною обставиною при оцінці небезпеки втечі обвинуваченого, сама по собі тяжкість звинувачення не може служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення, що також знайшло своє відображення в рішенні Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003.
Таким чином, вислухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності всі обставини справи, суд враховує, що обвинувачений притягується до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, однак в той же час, також враховує і той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання згідно наданої довідки, проживає сім`єю з ОСОБА_6 , яка перебуває на сьомому місяці вагітності, тобто зазначені обставини свідчать про міцні соціальні зв`язки.
Відповідно до заяви потерпілого, йому було повернуто викрадене майно та претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.
З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про можливість змінити запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладеними на нього обов`язками, передбаченим статтею 181 КПК України, строком на 2 місяці (60 діб).
Згідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, суд вважає що захисником не обґрунтовано, з яких саме підстав застосовувати домашній арешт у нічний час, а не цілодобово.
З огляду на зазначенні обґрунтування, клопотання захисника обвинуваченого підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 177,178,181, 184, 193, 196, 203, 315, 395 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час задовольнити частково.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 прибувати до суду за першим викликом прокурора та суду.
Встановити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк цілодобового домашнього арешту - 60 днів, з 10 квітня 2019 р. до 08 чеврня 2019 р., включно.
Негайно звільнити обвинуваченого, ОСОБА_4 , з - під варти в залі суду.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем мешкання обвинуваченого.
Ухвала підлягає негайному виконанню органом Національної поліції.
Органом національної поліції негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту і повідомити про це суд.
Копію ухвали суду вручити обвинуваченому та прокурору після її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1