Справа № 202/372/19
Провадження № 1-кс/202/641/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А
23 січня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів по кримінальному провадженню № 0001777 від 20.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001777 від 20.07.2016 року, в якому просить накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку ОСОБА_5 № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », із забороною відчуження та користування.
Клопотання обґрунтовано тим, що під час досудового розслідування встановлено, що 20.07.2018 року в період часу з 13:00 год. до 16:00 год. на підприємстві ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », котре розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , не працювала система «Клієнт Банк» АТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Після відновлення роботи вказаної системи було виявлено, що невстановлена особа, шахрайським шляхом з р/р № НОМЕР_2 підприємства ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », відкритому в АТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », здійснила переказ грошових коштів в розмірі 140 000 гривень на р/р № НОМЕР_1 в АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », відкритий на ім`я ОСОБА_5 .
Допитаний в якості представника потерпілого ОСОБА_6 пояснив, що 19.02.2018 року між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та АТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » укладено договір №305/000090/18 на відкриття розрахункового рахунку № НОМЕР_2 та відкрита послуга «Клієнт-Банк» з відповідним паролем входу, який знав тільки він. 20.07.2018 року приблизно о 13:00 годині він намагався зайти в систему АТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » через систему Інтернет, однак вказана система не працювала та не впускала в особистий кабінет строком до 15:00 год. Про вказану ситуацію був сповіщений менеджер АТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на ім`я ОСОБА_7 . О 15:57 год. від менеджера ОСОБА_7 він отримав повідомлення системою Вайбер: «140 тис. на Фролова». Після того було встановлено, що з розрахункового рахунку підприємства № НОМЕР_2 за допомогою системи «Клієнт-Банк» було сформовано доручення № 69 на переказ грошових коштів в сумі 140000 грн. в якості поворотної фінансової допомоги відповідно до договору №ВК-79 від 19.06.2018 року на р/р в ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № НОМЕР_3 , відкритий на ім`я ОСОБА_5 . Хоча жодних договорів з вказаною особою та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » укладено не було, вказані грошові кошти не переказувались. Після того товариством було направлено листи до банківський установ з метою блокування вказаної суми грошових коштів як незаконно перерахованих.
Крім того, відповідно до наданої ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » інформації станом на 21.12.2018 року грошові кошти в розмірі 140004,13 грн. знаходяться на рахунку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , № НОМЕР_3 .
З метою забезпечення збереження речового доказу виникла необхідність у накладанні арешту на грошові кошти, що знаходяться на вказаному рахунку.
У судове засідання слідчий не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання в її відсутність.
Відповідно до частини 2 статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається без повідомлення інших осіб.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Слідчим суддею встановлено, що СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001777 від 20.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Зокрема, згідно з витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2018 року, близько о 16:00 години невстановлена особа шахрайським шляхом за допомогою системи «Клієнт-банк» заволоділа грошовими коштами з розрахункового рахунку підприємства ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », тим самим спричинила матеріальний збиток потерпілому.
За змістом частини першої статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з частиною другої статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК).
Так, за приписами статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 173 КПК визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (частина четверта статті 170 КПК).
Відповідно до частини 11 статті 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин і наявні обґрунтовані підстави вважати, що грошові кошти, які знаходяться на рахунку ОСОБА_5 є доказом вчинення злочину та відповідають критеріям, визначеним статтею 98 КПК України.
В той же час існує загроза зникнення чи незаконного використання зазначених грошових коштів, оскільки їх належність ОСОБА_5 на даний час не встановлена та він має можливість у будь-який час розпорядитися ними.
Отже, матеріали клопотання слідчого доводять наявність правових підстав для накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку ОСОБА_5 № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » .
На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси володільця коштів та не матиме тяжких наслідків, а тому з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання зникненню чи незаконному використанню грошових коштів, які надійшли від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та знаходяться на розрахунковому рахунку ОСОБА_5 № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на дані грошові кошти в розмірі 140 000 грн. необхідно накласти арешт, заборонивши користуватися та розпоряджатися ними.
Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.
Накласти арешт на грошові кошти в сумі 140 000 грн., що надійшли від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і знаходяться на розрахунковому рахунку ОСОБА_5 № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », заборонивши користуватися та розпоряджатися ними.
Роз`яснити, що арешт майна може бути скасований в порядку, визначеному статтею 174 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1