Справа № 755/5736/15-к
Провадження №1-кп/755/344/18
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2018 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо обвинувачених, клопотання обвинуваченого ОСОБА_15 про зміну запобіжного заходу, у кримінальному провадженні, внесеному до № 0012235 від 15.09.2014 року по обвинуваченню: ОСОБА_12 , 1974 року народження, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 187, ч.ч. 2,3 ст. 27 ч. 4 ст.189, ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_14 , 1974 року народження, ОСОБА_16 , 1985 року народження, ОСОБА_13 , 1988 року народження, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_15 , 1965 року народження, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Так, у судовому засіданні прокурор просив продовжити строк дії запобіжних заходів обвинуваченим, оскільки підстави для зміни міри запобіжного заходу відсутні, враховуючи наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставини регламентовані ст. 177, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України, є дійсними.

Представник потерпілого ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_8 заперечував щодо клопотання прокурора, вважав, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не доведені.

Захисник обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_10 заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора та просила змінити запобіжний захід щодо обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_13 на особисте зобов`язання, оскільки вони належним чином виконують свої процесуальні обов`язки, окрім цього у разі відмовити просила змінити адресу виконання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_13 , а саме на: АДРЕСА_1 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_9 , ОСОБА_11 заперечували проти клопотання прокурора, вважав, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не підтверджені, просив застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_16 - адвокат ОСОБА_7 заперечувала щодо клопотання, вважала клопотання необґрунтованим у розумінні ст. 178 КПК України, просила змінити на більш м`який запобіжний захід, а саме на особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_12 підтримав думку свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_14 підтримав думку захисника.

Обвинувачений ОСОБА_16 підтримав думку захисника.

Обвинувачений ОСОБА_13 підтримав думку захисника, просив змінити на більш м`який запобіжний захід, а саме на особисте зобов`язання, в разі відмови просив змінити адресу застосування запобіжного заходу на: АДРЕСА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_15 підтримав думку захисника, просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання, вказав, що влаштувався на роботу, а застосування запобіжного заходу у ивді домашнього арешту порушує його право на працю.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки кожного з обвинувачених, суд зазначає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається обмеження волі обвинувачених.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що обвинувачений не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує обмеження волі. (Panchenko v. Russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Небезпека того, що обвинувачений буде чинити перешкоди належному проведенню судового процесу, має підкріплюватися фактичними доказами. (Becciev v. Moldova, § 59).

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки обвинуваченого.

Судова колегія бере до уваги, що ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, що відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за вчинення яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, в тому числі, понад десять років; а ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, що відносяться до категорії тяжких та злочинів середньої тяжкості, за вчинення яких законом передбачено покарання до десяти років позбавлення волі.

Щодо питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , то суд у світлі факторів пов`язаних з характером вказаних осіб, їх моральності, місця проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій такі особи піддаються кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам, у цей період провадження.

Співставлення негативних для обвинувачених наслідків переховування у вигляді їх покарання у невизначеному майбутньому, тобто після їх можливого затримання, з засудженням до покарання у разі доведення прокурором їх винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Таким чином, за результатами встановлених у судовому засіданні обставин, з урахуванням доводів сторін кримінального провадження, суд дійшов переконання про доведеність чинників, які передбачені ч. 1 ст. 194 КПК, у зв`язку з чим клопотання в цій частині прокурора підлягає задоволенню у повному обсязі.

Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують.
Що стосується клопотання обвинуваченого ОСОБА_15 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні ОСОБА_15 надав довідку з ДНЗ (ясла-садок) «Малятко» №3 від 21.09.2018 року та графік роботи операторів-машиністів котельні ДНЗ (ясла-садок) «Малятко», згідно яких його призначено на посаду кочегара ДНЗ (ясла-садок) «Малятко» на період опалювального сезону з 15 жовтня 2018 року по 15 квітня 2019 року з графіком роботи 1 доба робоча/дві доби вихідного дня.

Виходячи з встановлених судом обставин, а також беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_15 має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, під час судового провадження встановлено, що порушення встановлених щодо обвинуваченого обов`язків під час перебування під домашнім арештом із забороною залишати житло в певний час доби не мали місце та задля забезпечення обвинуваченого гарантованим Конституцією України правом на працю, суд вважає, що наявні обґрунтовані підстави для зміни запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_17 на особисте зобов`язання, оскільки суттєво зменшилися ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що існували раніше.

Також, суд вважає за доцільне змінити ОСОБА_13 умови застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в частині адреси за якою його застосовано, а саме слід зазначити квартиру АДРЕСА_2 .

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 194, 195, 199, 331, 350, 369 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , 1974 року народження, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, заборонивши йому з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги, на час розгляду справи у суді, але не більше ніж 2 (два) місяці, тобто по 28 січня 2019 року, включно

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_14 , 1974 року народження, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, заборонивши йому з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги, на час розгляду справи у суді, але не більше ніж 2 (два) місяці, тобто по 28 січня 2019 року, включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_16 , 1985 року народження, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, заборонивши йому з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 , за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги, на час розгляду справи у суді, але не більше ніж 2 (два) місяці, тобто по 28 січня 2019 року, включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 , 1988 року народження, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, заборонивши йому в період доби з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги, на час розгляду справи у суді, але не більше ніж на 2 (два) місяці, тобто по 28 січня 2019 року, включно.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_15 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_15 , 1965 року народження, запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Зобов`язати обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 виконувати наступні обов`язки:

1) повідомляти суд, про зміну місця свого проживання та місця роботи;

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 ОСОБА_13 , що в силу положень ч. 5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинувачених, які перебувають під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цих осіб, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.

Ухвалу передати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинувачених.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Дніпровське УП ГУ Національної поліції у м. Києві та Київську місцеву прокуратуру № 4.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

Головуючий суддя:

Суддя:
Суддя: