Справа № 215/4669/16-к
1-кп/215/44/18
УХВАЛА

13 грудня 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі:головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000760 та №0002568 про обвинувачення ОСОБА_6 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 та ч.1 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу перебуває зазначене кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 щодо незаконного придбання, зберігання та збуту наркотичних засобів.

13.12.2018 до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченої з під металевої огорожі. В обгрунтування клопотання захисник посилається на презумпцію невинуватості, непропорційність таким заходам безпеки, практику Європейського суду з прав людини, наявність права на спілкування з захисником.

В судовому засіданні захисник підтримав дане клопотання та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 на домашній арешт враховуючи перебування на утриманні тяжко хворої бабусі.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала клопотання захисника.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо клопотань захисника, оскільки визначені судом ризики продовжують існувати, та з урахуванням тяжкості і суспільної небезпеки злочинів та негативних данних про особу обвинуваченої, необхідності допиту обвинуваченої.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо зміни запобіжного заходу

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно до ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Розглядаючи доводи сторони захисту суд відмічає, що як на час обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу так і на цей час ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні корисливого тяжкого і середньої тяжкості кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним оббігом наркотичних засобів, за які передбачено максимальне покарання до десяти років позбавлення волі, раніше притягалась до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштована і постійних джерел доходу не має, що на думку суду в сукупності свідчить про наявність і актуальність ризиків вчинення нею нових корисливих злочинів з метою відшукання коштів для існування, ухилення від суду і перешкоджання кримінальному провадженню.
Наведені стороною захисту доводи як кожне окремо так і в сукупності не спростовують вищевказані доводи сторони обвинувачення.
Враховуючи викладене, необхідність завершення судового розгляду і допиту самої обвинуваченої, значний суспільний інтерес даної категорії справи, пріоритетність інтересів суспільства та держави в даному випадку над інтересами особи, її особистою свободою та недоторканістю, передбачені законом підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.
Також суд зазначає, що питання про дозвіл на перебування ОСОБА_6 в залі суду поза межами металевої огорожі вже розглянуто ухвалою суду від 02.03.2017, та інших обґрунтувань клопотання захисника від 13.12.2018 з цього приводу не містить.
Керуючись ст.ст.177, 184, 199, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 і про звільнення ОСОБА_6 з металевої огорожі відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

СУДДЯ