Справа № 149/561/19
Провадження №1-кп/149/88/19
Номер рядка звіту 90
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

14.05.2019 м. Хільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора Хмільницького відділу Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 за дорученням - ОСОБА_6 ,
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000032 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр. України, уродженця с. Бирлівка Бершадського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, не депутата, відповідно до ст. 89 КК України не судимого, -
за ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
20.01.2019 року у вечірній час ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у приватному будинку, що знаходиться по АДРЕСА_2 , де він проживав спільно зі своєю дружиною ОСОБА_6 та її матір`ю ОСОБА_5 із 2016 року, при цьому, достовірно знаючи, що у будинку може знаходитись цінне майно ОСОБА_5 , виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
У подальшому ОСОБА_4 керуючись раптовим виниклим умислом спрямованим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що у будинку нікого немає та за його протиправними діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи, що у будинку знаходяться грошові кошти, умисно, шляхом вільного доступу, зайшов до кімнати, у якій проживає ОСОБА_5 та викрав із під матрацу ліжка гаманець червоного кольору, у якому перебували грошові кошти в сумі 6 500 грн., що належать останній.
Після цього, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, а саме витратив 700 грн. на дорогу з с. Сьомаки Хмільницького району Вінницької області до с. Баланівка Бершадського району Вінницької області, 4000 грн. програв у ігровій залі гральних автоматів, що у м. Вінниця, 200 грн. витратив на ночівлю у готелі, що у м. Вінниця, 800 грн. витратив на алкогольні напої, 800 грн. надав своїм малолітнім дітям, що проживають у с. Баланівка Бершадського району Вінницької області, заподіявши цим ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 6500 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Свою вину у скоєнні злочину визнає повністю, та просить суд не застосовувати відносно нього сувору міру покарання, пов`язану з позбавленням волі. Цивільний позов заявлений ОСОБА_5 про стягнення з нього на її користь матеріальної шкоди в розмірі 6500 грн. та моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. визнає в повному обсязі та не заперечує щодо його задоволення.
Представник потерпілої ОСОБА_5 за дорученням - ОСОБА_6 та представник потерпілої - адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні просять суд призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі. Цивільний позов в якому ОСОБА_5 просить суд стягнути із обвинуваченого на її користь матеріальну шкоду в розмірі 6500 грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. підтримують та просять суд його задовольнити.
Крім повного визнання вини обвинуваченим під час досудового слідства та судового розгляду, його вина у вчиненні злочину доведена доказами, добутими в установленому законом порядку в ході досудового слідства, які за заявою обвинуваченого, крім показів його самого, матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та щодо судових витрат речових доказів, в судовому засіданні не досліджувались, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.
Суд з`ясувавши, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, роз`яснює положення Закону про те, що у випадку розгляду справи у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Враховуючи заяву обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнає свою вину та просить обмежитись його допитом, думку представника потерпілої ОСОБА_5 за дорученням - ОСОБА_6 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 та прокурора Хмільницького відділу Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , суд вирішив застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України.
Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, його посередню характеристику за місцем проживання, відношення до подій що відбулися та їх наслідків, його вік, те що в силу ст. 89 КК України не судимий.
Також, суд враховує досудову доповідь Бершадського районного відділу з питань пробації, відповідно до якої, встановлено інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, за умови здійснення нагляду та контролю, із застосуванням соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України є злочином середньої тяжкості.
Обставини, що пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставина, що обтяжує покарання є вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням наведеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину. Саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 6500 грн. заподіяної в наслідок злочинних дій матеріальної шкоди та 20 000 грн. заподіяної моральної шкоди.
Суд дослідивши встановив, що відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000032 ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 6500 грн.
Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У зв`язку із вищевикладеним суд вважає, що цивільний позов в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заподіяної матеріальної шкоди підлягає задоволенню.
Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», пунктом 5 якої передбачено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

При визначенні розміру завданої потерпілій ОСОБА_5 моральної шкоди заподіяної злочином, суд враховує характер і обсяг душевних страждань, яких потерпіла зазнала під час втрати коштів, які економила для того, щоб купити дрова, що позбавило її можливості отоплювати приміщення в якому проживала і довгий час мерзла та поставило потерпілу (позивача) у тяжкі умов існування, суд вважає, що моральна шкода, яка буде стягнута з ОСОБА_4 за вироком суду на користь потерпілої в сумі 20 000 гривень, в повній мірі компенсує їй перенесені душевні страждання та душевний біль. А тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 підлягають задоволенню.
Речові докази відсутні.
Витрати за проведення експертизи відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, в тому числі запобіжній захід не обирався, та підстав для їх обрання немає.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374-376, 394 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 рік, не вчинить нового злочину.
В силу п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання та п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Цивільний позові ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 6500 грн. та заподіяну моральну шкоду в сумі 20 000 грн.
Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1