н/п 1-кп/490/881/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2018 року м. Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження № 0000206, за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с.Жовтневе Устинівського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який проходить військову службу за контрактом на посаді стрілець-номера обслуги 2-го десантно-штурмового відділення 2-го десантно -штурмового взводу восьмої десантно-штурмової роти третього десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 у військову званні солдат,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ;
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ВСТАНОВИВ:
31.08.2017 року громадянин ОСОБА_3 уклав контракт про проходження ввійськової служби у Збройних Силах України.

Наказом командира військової частини- НОМЕР_1 від 16.12.2017 №195 солдат ОСОБА_3 призначений на посаду стрілець-номера обслуги 2-го десантно-штурмового відділення 2-го десантно -штурмового взводу восьмої десантно-штурмової роти третього десантно-штурмового батальйону зазначеної військової частини. 09.07.2018 року о 08-00 год. солдат ОСОБА_3 діючи умисно, будучи військовослужбовцем за контрактом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 216, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.1, 3 ч.2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно без поважних причин перебував за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

19.09.2018 року 10-00 год. солдат ОСОБА_3 добровільно з`явився до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та приступив до виконання своїх службових обов`язків. Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у пред`явленому йому обвинуваченні, вказав, що самовільно залишив військову частину, оскільки на той час захворіла його мати, та у нього планувалось весілля, та з`явився до військової частини лише 19.09.2018 року. На даний час продовжує військову службу. У вчиненому щиро кається.

Однак, вказані обвинуваченим сімейні обставини не усувають кримінальну відповідальність за злочин, оскільки не позбавляли обвинуваченого фактичної можливості виконувати свої службові обов`язки. При цьому обвинувачений мав право вирішити ці питання у встановленому законом порядку шляхом звернення із заявою про надання відпустки у зв`язку із сімейними обставинами, чи про звільнення.
Дослідивши обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у самовільному залишенні військової частини без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий. Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в межах мінімальної санкції ч.4 ст.407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Одночасно, зважаючи на наявність обставин, що пом`якшують покарання, що у сукупності з даними про особу обвинуваченого - істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає. Керуючись ст. ст.368, 370, 374 КПК України, суд, - УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1