Справа № 750/2907/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/216/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою начальника відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 2 травня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні - начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 про арешт майна, а саме в накладенні арешту на 83 будівлі та земельні ділянки з забороною будь-яким іншим чином розпоряджатися, відчужувати та/або передавати права на майно, яке відповідно до додатку 2 (перелік об`єктів нерухомого майна) до договору оренди №224 було передано в оренду.

Мотивуючи рішення, слідчий суддя вказав, що питання накладення арешту вже було предметом судового розгляду в даному кримінальному провадженні і на час розгляду клопотання відсутні нові обставини, що не були предметом судового розгляду даного питання.

На зазначену ухвалу слідчого судді начальник відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та задовольнити подане клопотання про накладення арешту. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що норми КПК України не забороняють прокурору або слідчому повторно звертатися з клопотанням про арешт майна в разі відмови в задоволенні такого клопотання чи скасування арешту майна слідчим суддею або судом апеляційної інстанції. Також, вважає, що слідчим суддею безпідставно прийнято до уваги захід забезпечення, застосований у порядку господарського судочинства і він повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна, або відмови в задоволенні клопотання про арешт майна. Апелянт також стверджує, що нерухоме майно цілісного майнового комплексу КП «Ліки України» Чернігівської обласної ради» визнано речовим доказом у кримінальному проваджені і матеріалами кримінального провадження встановлено, що кожен об`єкт нерухомості, як речовий доказ, містить відомості, якими доказуються факти та обставини того, що саме це майно незаконно, а саме всупереч вимог законодавства може перейти у власність ТОВ «Ліки України». Крім того вважає, що оренда об`єктів нерухомості здійснюється внаслідок вчинення службовими особами КП «Ліки України» кримінального правопорушення, тому зазначене майно є об`єктом кримінальних протиправних дій. В апеляційній скарзі прокурор також стверджує, що необхідно враховувати, що арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останній правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані у повній мірі.

За змістом ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна , якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст.170 цього Кодексу.

Слідчим суддею були з`ясовані всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Доводи апеляційної скарги прокурора правильності висновків судді не спростовують.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, аналогічне клопотання вже було предметом розгляду у суді та за результатами апеляційного розгляду ухвала слідчого судді про накладення арешту ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 25 квітня 2019 року була скасована, в задоволенні клопотання про накладення арешту було відмовлено, а прокурором не було наведено нових обставин, що ще не були предметом судового розгляду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу начальника відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 2 травня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні - начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 про арешт майна без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4