Справа № 592/4748/19
Провадження № 1-кс/592/2520/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2019 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м.Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 від 11.10.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000836,-

ВСТАНОВИВ:

26.03.2019 року на адресу суду надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 від 11.10.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000836. В обгрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що у провадженні слідчого Сумського ВП ГУНП у Сумській області ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження № 0000836 від 25.03.2013 року відносно ліквідатора ПАТ "Сумиоблагротехсервіс" ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 382 ч.1, ст. 367ч.1, 364 ч.1 КК України.
11.10.2018 року вищевказаним слідчим було винесено постанову про закриття даного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 382 ч.1, ст. 367ч.1, 364 ч.1 КК України., яка була отримана його представником 23.03.2019 року.
З даною постановою скаржник не згоден, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, так як слідчий у процесі розслідування не дослідив та не навів у своїй постанові доказів того, що рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від. 27.12.2012 року не виконувалося з об`єктивних причин, тому безпідставними є і його висновки про відстуність у діях ОСОБА_6 умислу на невиконання рішення суду. За таких обставин звернувся до слідчого судді зі скаргою та просить постанову скасувати як незаконну та необгрунтовану, передати кримінальне провадження ВП ГУНП іншого району.

Скаржник та представник скаржника у судовому засіданні скаргу підтримали та просив постанову про закриття кримінального провадження № 0000836 від 25.03.2013 року, що винесена слідчим Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 11.10.2018 року скасувати.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення учасників кримінального процесу, дослідивши докази по матеріалах скарги, вважаю, що скарга є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, при розгляді скарги було встановлено, що 26.03.2019 року на адресу суду надійшла скарга представника ОСОБА_4 на постанову слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 від 11.10.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000836.
11.10.2018 року вищевказаним слідчим було винесено постанову про закриття даного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 382 ч.1, ст. 367ч.1, 364 ч.1 КК України.
Вказана постанова була вмотивована тим, що в ході досудового слідства по даному кримінальному провадженні не вдалось встановити в діях ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 382 ч.1, ст. 367ч.1, 364 ч.1 КК України.
При винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження слідчим не в повній мірі дотримався вимог як кримінального процесуального законодавства, так і практики ЄСПЛ щодо вмотивування і обґрунтування свого рішення.

Крім того, він закрив кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, не провівши повного та всебічного дослідження доказів.

Отже, закриваючи кримінальне провадження 11.10.2018 року слідчим ОСОБА_5 не було наведено мотивів прийняття постанови та їх обґрунтування.

У відповідності з вимогами п.2 ч.5 ст.110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначив, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Враховуючи важливість інституту закриття кримінального провадження для належної реалізації прав осіб, пов`язаних із вчиненням кримінального правопорушення, ухвали слідчих суддів, які постановляють за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, мають містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді.

Суди з метою забезпечення єдності судової практики, зокрема в частині її відповідності міжнародним стандартам, здійснюючи правосуддя, поряд із нормами національного законодавства мають застосовувати і норми Конвенції. Оскільки у Конвенції є низка характерних особливостей, її положення мають загальний характер, а права людини здебільшого констатуються у ній в абстрактній, оціночній формі, правильне розуміння її норм розкривається у рішеннях ЄСПЛ, які містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав.

Як наголошено у п. 25 Висновку № 9 (2006) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи щодо ролі національних суддів у забезпеченні ефективного застосування міжнародного та європейського права: «національні суди є відповідальними за застосування європейського права. Від них у багатьох випадках вимагається його пряме застосування. Від них також вимагається тлумачення національного права у відповідності з європейськими стандартами. Відтак для реалізації ефективного захисту гарантованих прав і свобод громадян та уникнення у подальшому порушень Конвенції існують всі підстави для застосування у судовій практиці національних судів (їх рішеннях) правових позицій (практики) ЄСПЛ у контексті законодавства України та Конвенції.

Право на вмотивоване рішення витікає з більш загального принципу, закріпленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає людину від свавілля. Національне рішення повинно містити виклад причин, достатніх для відповіді на фактичні і правові (матеріально-правові чи процесуальні) доводи сторін у всіх їх суттєвих аспектах (Рішення ЄСПЛ Руїс Торіха проти Іспанії, 9 грудня 1994 р., п.п.29-30)

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Бєлоусов проти України у п.55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю. (Алексахін проти України п.55)

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стосовно вмотивованості рішень органів з вирішення спорів або судових рішень, то у таких рішеннях мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У рішенні «Серявін та інші проти України» Суд зазначив, п.58. Суд повторює, що згідно з и?ого усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язании? з належним здіи?сненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються … орган влади зобов`язании? виправдати своі? діі?, навівши обґрунтування своі?х рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндіі?» (Suominen v. Finland), No 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити и?ого та отримати и?ого перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічнии? контроль здіи?снення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндіі?» (Hirvisaari v. Finland), No 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відносно вимоги скржника про передення кримінального провадження до ВП ГУНП другого району, то в повноваження слідчого судді, відповідно до ст.303 КПК України, не входять, так як перелік є вичерпним.

Таким чином, скарга ОСОБА_4 є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню частково, а постанова слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 від 11.10.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000836 скасуванню.

Керуючись ст.ст.303, 306, 307 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 від 11.10.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000836 - задовольнити частково.

Постанову слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 від 11.10.2018 року про закриття кримінального провадження - скасувати, а матеріали повернути для проведення досудового розслідування.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1