Справа № 214/4970/18
1-кп/214/133/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001622 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горностаївка Ленінського району Кримської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 171, ч.1 ст. 125 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 ,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 18.07.2018 року приблизно о 12.30 годині, перебуваючи за місцем своєї роботи в КП «Швидкісний трамвай» на посаді заступника начальника служби фінансового контролю та охорони підприємства (відповідно до наказу № 503-к від 31.12.2014), а саме на території КП «Швидкісний трамвай» за адресою: майдан Праці, 1 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, де побачив ОСОБА_6 , який згідно наказу №53-к від 30.03.2018 працював на посаді журналіста ТОВ «Адвансед Медіа Групп» інтернет видання «Перший Криворізький» та виконував редакційне завдання з приводу встановлення чи спростування факту жорстокого поводження з тваринами на території КП «Швидкісний трамвай», тим самим здійснював свою законну професійну журналістську діяльність.

ОСОБА_3 підійшовши до ОСОБА_6 , зажадав від останнього покинути територію КП «Швидкісний трамвай», на що ОСОБА_6 представився ОСОБА_3 журналістомТОВ «Адвансед Медіа Групп» інтернет видання «Перший Криворізький» та пред`явив своє посвідчення № 11 дійсне до 31.12.2023 року. Одночасно з цим колега ОСОБА_6 ОСОБА_8 приступив до зйомок відеоматеріалу для інтернет видання «Перший Криворізький», а саме почав фіксувати поведінку ОСОБА_3 .
При цьому ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_3 з проханням надати йому для ознайомлення своє посвідчення. В цей момент у ОСОБА_3 виник намір, спрямований на перешкоджання законній професійній діяльності журналіста, та реалізуючи свій, вказаний намір, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, свідомо припускаючи наслідки своїх дій, прагнучи перешкодити журналісту ОСОБА_6 здійснювати свою законну професійну діяльність, почав, із використанням брутальної лайки, вимагати покинути територію КП «Швидкісний трамвай» та припинити відеозйомку, чим протиправно створив перепони щодо одержання інформації журналістом, з приводу встановлення чи спростування факту жорстокого поводження з тваринами на території КП «Швидкісний трамвай», чим вчинив перешкоджання законній діяльності журналіста.
ОСОБА_3 18.07.2018 року приблизно о 12.30 годині, знаходячись на території КП «Швидкісний трамвай» на м-ні Праці, 1 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, в ході словесного конфлікту з ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, керуючись умислом на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно внутрішньою стороною долоні лівої руки наніс один удар в обличчя ОСОБА_6 . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синець та подряпина обличчя на нижньому повіці правого ока, які відповідно до висновку експерта № 1126 від 26.07.2018 року за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує: за ч.1 ст. 125 КК України за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження; за ч.1 ст. 171 КК України за ознаками умисне перешкоджання законній професійній діяльності журналістів.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково, а саме: за ч.1 ст. 125 КК України визнав, а за ч.1 ст. 171 КК України не визнав. Вказав, що він працював у КП «Швидкісний трамвай» на посаді заступника начальника служби охорони, із 01.01.2015 року по 19.07.2018 року. 18.07.2018 року приїхав на роботу о 07-45 годині журналістам давав інтерв`ю на не охоронюваній території підприємства. Дозвіл на проходження по території можна було отримати в адміністрації підприємства. Від працівників дізнався про отруєння собак та пішов до того місця, також були викликані працівники поліції. Про пресу дізнався від ОСОБА_9 , ніяких наказів від нього не отримував. Приблизно о 09-00 годині приїхали представники преси. Він давав інтерв`ю стосовно даної події, кому саме не пам`ятає, здається представникам «Першого міського». Приходили працівники із телеканалу «Рудана», просили надати дозвіл для проходження на територію, однак він їх не надає. Також приходили два журналіста та хотіли пройти на територію підприємства, він їм пояснив, що існує порядок проходження на територію, який затверджений адміністрацією, а він не має права пропустити їх на територію. Він звернувся до адміністрації про надання дозволу та пішов далі перевіряти пости. До 12-30 години за дозволом більше ніхто не звертався. В той же час він побачив на території сторонніх осіб, а саме двох хлопців в шортах з рюкзаками, ніяких ознак, що це були журналісти не було. Він вирішив, що це сторонні особи. Коли до них підійшов, вони йшли і знімали територію телефоном. Обидва казали, що журналісти, однак не повідомляли якого каналу. Потерпілий щось пред`явив схоже на посвідчення, а другий казав, що він громадськість. Його вимога була покинути території і пройти на контрольно-пропускний пункт. Хлопці сказали йому, щоб він викликав поліцію і пішли далі. Після чого почався конфлікт, визнає, що перевищив свої повноваження. Потім підійшла охорона, це не була бійка, однак всі були на емоціях. На емоціях вигукнув фразу, про що жалкує, визнає нецензурну лайку на адресу потерпілого, рукою махнув в бік обличчя Чирви і влучив в обличчя один раз. Чи був точно удар не знає. Удар наніс ненавмисно, замахнувся. Зблизька тілесних ушкоджень не бачив. Далі була словесна перепалка, він викликав підкріплення охорони. Як хлопці потрапили на територію, вони відмовились йому пояснювати. За час роботи неодноразово були випадки, коли на території підприємства виявлялись сторонні люди, яких потім затримували. Того дня на території була поліція з приводу факту отруєння собак, по даному факту обмежень не було, було обмеження, щодо перебування на території сторонніх осіб. Він сумнівається, що потерпілий журналіст і тому вину визнає частково. Цивільний позов визнає частково, моральну шкоду не визнає, а матеріальну шкоду визнає у випадку її документального підтвердження.
Окрім часткового визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї винуватості, судом враховано наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Так, під час розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що він працює з вересня 2017 року журналістом на телеканалі «Перший міський». Уранці 18 липня 2018 року його було повідомлено, що на території КП «Швидкісний трамвай» є яма, в якій знаходяться трупи собак. На територію цього підприємства його із колегою ОСОБА_10 не хотіли пропускати. Їх бачили двоє охоронців, ОСОБА_11 вони не бачили. Йому не повідомляли, що треба йти за дозволом до адміністрації. Вони пройшли повз будівлі та зайшли на територію. Потім вони зустріли обвинуваченого та між ними виник конфлікт. Зі сторони обвинуваченого на його адресу була висловлена нецензурна лайка, обвинувачений лівою рукою, зжатою в кулак, вдарив його в обличчя. Після чого була словесна перепалка, потім на допомогу обвинуваченому прийшли працівники підприємства. Він показував посвідчення журналіста ОСОБА_11 , той дивився і в бік посвідчення, проте не може точно сказати чи впевнився обвинувачений, що він журналіст. Коли пройшли на територію їх ніхто не зупиняв, коли їх попросили зупинитись, вони зупинились, і він пред`явив посвідчення. Зі слів обвинуваченого він подумав, що конфлікт виник через те, що він українець. Він викликав поліцію, обвинувачений не викликав. Інформацію про отруєння собак він отримав від ОСОБА_12 , коли приїхали до території КП «Швидкісний трамвай» преси було ще близько семи чоловік, чому вони не пішли на територію підприємства йому невідомо. Територія не була огороджена, стояли охоронці і вони їх пропустили. Цивільний позов підтримує частково, а саме, в частині стягнення матеріальної шкоди на 210 грн., в частині моральної 100 000 грн.
Допитаний свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що вранці 18.07.2018 року він дізнався, що на КП «Швидкісний трамвай» відбулось масове отруєння тварин, точної дати він не пам`ятає. Він вирішив поїхати туди самостійно, зустрівся з людьми, частина з яких були працівниками швидкісного трамваю, інші журналісти. Зокрема журналісти «Першого Криворізького» брали інтерв`ю. Островського бачив біля території КПП. Працівники швидкісного трамваю не пускали на територію, вони знаходились близько однієї години біля КПП. Журналісти просили, проте їх не пропустили, повідомили, що не мають права а пропонували звернутись до директора підприємства, проте останнього на робочому місці не було, дзвонили, однак він не відповідав. Потім приїхав ОСОБА_13 , вони обміркували ситуацію, яка склалась. З ОСОБА_13 вони знайомі два роки, разом працювали раніше. Вийшла жінка і повідомила, що можна обійти і потрапити на територію. Вони пройшли повз охоронців та потрапили на територію самого підприємства. У нього була камера та він її увімкнув. Через деякий час підійшов обвинувачений і почав говорити, що їм не можна тут перебувати та просив покинути територію. Обвинувачений розмовляв грубо та представився начальником охорони, він не був у формі. У потерпілого було посвідчення журналіста та він показував його ОСОБА_11 . Почали вимагати від обвинуваченого показати посвідчення. Почалась словесна перепалка, потім удар отримав потерпілий, лівою рукою в область обличчя. Потерпілому показали посвідчення охоронця, вийшли з території, написали заяву. Хто викликав поліцію йому невідомо. Потерпілий показував посвідчення, а він ні. Він чітко бачив посвідчення потерпілого і там було зазначено ОСОБА_14 , журналіст. Не пам`ятає чи казав він, що він громадський діяч. Він є членом національного незалежного профспілки журналістів України і у нього є дане посвідчення. Посвідчення видається, якщо людина є громадським діячем та публікує свої журналістські матеріали. Він приїхав на підприємство у якості журналіста, так як є посвідчення, воно зареєстроване. Посвідчення було в гаманці. Візуально зрозуміти, що він журналіст неможливо. Працівники підприємства повідомили, що бульдозером вирита яма, куди збираються скинути трупи тварин.
Допитана під час розгляду кримінального провадження свідок ОСОБА_15 показала, що 18.07.2018 року до редакції звернулись читачі про масове отруєння тварин на КП «Швидкісний трамвай». Вона є головним редактором. Зв`язались з директором підприємства та він сказав, що зайнятий. Після чого було вирішено відрядити на КП «Швидкісний трамвай» журналіста ОСОБА_16 . Пізніше вона дізналась, що відбулась неприємна ситуація, що ОСОБА_6 вдарили по обличчю та потерпілий викликав поліцію. Потерпілий працює з 2018 року на посаді журналіста, до цього був кореспондентом. Завдання ОСОБА_13 безпосередньо давала вона. Законодавством не передбачено вимог до посади кореспондента, знає потерпілого особисто, проявив себе добре як кореспондент і тому порадила його на посаду журналіста. Перше посвідчення потерпілого було кореспондент, потім йому видали посвідчення журналіста. Поспілкувавшись із потерпілим, дізналась, що конфлікт виник на ґрунті національної неприязні. З 01.04.2018 року потерпілий працює журналістом, до цього працював кореспондентом на ТОВ «Адванс Медіа Групп». Вони працюють в рамках чинного законодавства, відносяться до ЗМІ, однак підприємство не займається друкованими ЗМІ. Державний сертифікат не потрібен. Адресу свого робочого місця сказати не може, ОСОБА_13 є журналістом, його на цю посаду призначив директор ОСОБА_17 . Людина пише заяву, видається посвідчення. Де знаходиться трудова книжка ОСОБА_6 їй невідомо.
Крім показань обвинуваченого, потерпілого, свідків, судом досліджено письмові докази по справі, якими також підтверджується винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, за встановлених судом обставин в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним, а саме:
- протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, згідно якого ОСОБА_6 просить органи поліції притягнути до відповідальності ОСОБА_3 , який 18.07.2018 року о 12:35 год. на території КП «Швидкісний трамвай», в ході раптово виниклого конфлікту наніс йому лівою рукою удар в область голови, чим завдав фізичного болю та тілесних ушкоджень (Т.2 а.с. 21);
-копія посвідчення на ім`я кореспондента ОСОБА_18 (Т.2 а.с. 31);
-виписка з наказу №50-к від 04.09.2017 року про прийняття на роботу ОСОБА_6 на посаду кореспондента з 05.09.2017 року (Т.2 а.с. 38);
-виписка з наказу №53-к від 30.03.2018 року про переведення ОСОБА_6 на посаду журналіста з 01.04.2018 року (Т.2 а.с. 39);
-копія посвідчення журналіста видане ОСОБА_6 №11дійсне до 31.12.2023 року (т.1 а.с. 78);
-копія трудової книжки ОСОБА_6 12.11.1996 року, згідно записів якої потерпілий 05.09.2017 року прийнятий на посаду кореспондента, а з 01.04.2018 року переведений на посаду журналіста ТОВ «Адвансед Медіа Групп» (т.1 а.с. 79-80);
-копія положення про пропускний режим на підприємстві КП «Швидкісний трамвай» (Т.2 а.с.42-45);
-довідка КП «Швидкісний трамвай» №701 згідно якої ОСОБА_3 працював на підприємстві «Швидкісний трамвай» заступником начальника служби фінансового контролю та охорони підприємства з 01.01.2015 року по 19.07.2017 року (Т.2 а.с. 48);
-висновок експерта №1126 від 26.07.2018 року, за підсумками якого у ОСОБА_6 виявлені синець та подряпина на нижньому повіці правого ока та за своїм характером виявлені ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. Ушкодження виникли від ударної дії тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею в область обличчя, в попереднє-задньому напрямку. Травмуючими предметами могли бути, як озброєна, так і неозброєна рука або інші предмети з такими ж властивостями. Тілесні удари могли виникнути від одноразового прикладення фізичної сили. Виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого, при його падінні з височини власного зросту на площину малоймовірне. Час винесення ушкоджень (синець з нечіткими контурами) подряпина з сухою скоринкою на рівні шкіри в момент огляду) може відповідати 18.07.2018 року (Т.2 а.с 57-58);
- у судовому засіданні безпосередньо досліджено електронний носій інформації компакт диск типу DVD, на якому знаходяться відеоматеріали датовані 18.07.2018 року, який відображає події, що відбуваються на території КП «Швидкісний трамвай», Майдан Праці, 1, зокрема на ньому відображено як ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_8 пересуваються по території де розташовані швидкісні трамваї, далі до них підходить ОСОБА_3 , який повідомляє, що вони знаходяться на охоронюваній території та просить її покинути. ОСОБА_6 говорить, що він журналіст, після чого із чохла мобільного телефону достає документ та показує його ОСОБА_3 . Після чого ОСОБА_13 просить пред`явити Островського його посвідчення, між ними виникає словесний конфлікт, ОСОБА_11 висловлюється нецензурно та наносить удар лівою рукою в обличчя Чирві, а Крізаліс відштовхнув Островського (Т. 2 а.с. 63-64).
Проаналізувавши докази по справі у сукупності, суд вважає їх достовірними, допустимими, об`єктивно та послідовно підтверджуючими одне одного, та винуватість ОСОБА_3 у скоєнні злочинів за викладених у вироку обставинах.

До показань обвинуваченого в частині того, що він не перешкоджав журналістській діяльності потерпілого, оскільки не знав, що той здійснює вказану діяльність, суд відноситься критично, позицію ОСОБА_3 суд розцінює як обрану ним з метою уникнути відповідальності за скоєний злочин.

Зокрема, версія обвинуваченого спростовується показаннями потерпілого та свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , попереджених про кримінальну відповідальності за ст.ст.384, 385 КК України, які між собою узгоджені та послідовні, повністю викривають ОСОБА_3 у вчиненні протиправних дій у безпідставній вимозі покинути територію КП «Швидкісний трамвай» та припинити відеозйомку, чим протиправно створено перепони щодо одержання інформації журналістом, з приводу встановлення чи спростування факту жорстокого поводження із тваринами на вказаному підприємстві.

Суд приймає як належні докази показання потерпілого ОСОБА_6 свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , оскільки їх показання були послідовними, логічними та узгодженими з іншими дослідженими судом доказами.

Судом достовірно встановлено, що перед вчиненням протиправних дій, ОСОБА_3 був обізнаний, що потерпілий ОСОБА_6 є журналістом, який виконував свою професійну діяльність на підставі редакційного завдання, оскільки потерпілий показав йому посвідчення журналіста та вказав про це. Фактично встановлені дії ОСОБА_3 , які виразились у безпідставній вимозі покинути територію КП «Швидкісний трамвай» та припинити відеозйомку, чим протиправно створив перепони щодо одержання інформації журналістом, з приводу встановлення чи спростування факту жорстокого поводження із тваринами на вказаному підприємстві, охоплюються диспозицією інкримінованої статті обвинувачення.

Суд вважає пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення доведеним та визнає його винуватим в умисному перешкоджанні законній діяльності журналістів та заподіянні легкого тілесного ушкодження за ч.1 ст.171 і ч.1 ст. 125 КК України.

Доводи захисника про відсутність об`єкта злочину, передбаченого ст. 171 КК України, а саме порушення обвинуваченим встановленого порядку здійснення законної професійної діяльності журналіста суд вважає необгрунтованими, зважаючи на таке.

Відповідно до вимог ст.1 ЗУ «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» журналіст - творчий працівник, який професійно збирає, одержує, створює і займається підготовкою інформації для засобів масової інформації, виконує редакційно-посадові службові обов`язки в засобі масової інформації (в штаті або на позаштатних засадах) відповідно до професійних назв посад (роботи) журналіста, які зазначаються в державному класифікаторі професій України

Згідно з примітки до ст. 345-1 КК України, під професійною діяльністю журналіста у цій статті та статтях 171, 347-1, 348-1цього Кодексу слід розуміти систематичну діяльність особи, пов`язану із збиранням, одержанням, створенням, поширенням, зберіганням або іншим використанням інформації з метою її поширення на невизначене коло осіб через друковані засоби масової інформації, телерадіоорганізації, інформаційні агентства, мережу Інтернет. Статус журналіста або його належність до засобу масової інформації підтверджується редакційним або службовим посвідченням чи іншим документом, виданим засобом масової інформації, його редакцією або професійною чи творчою спілкою журналістів.
Під час судового розгляду досліджено письмові докази, які не викликають в суду сумнівів у тому, що потерпілий на час вчинення злочинів працював журналістом у ТОВ «Адвансед Медіа Групп», а саме: виписка з наказу №53-к від 30.03.2018 року про переведення ОСОБА_6 на посаду журналіста з 01.04.2018 року, копія посвідчення журналіста № НОМЕР_1 видане потерпілому, копія трудової книжки потерпілого.
Також посилання захисника про те, що ТОВ «Адвансед Медіа Групп» не відноситься до друкованих ЗМІ, а є Інтернет виданням, тому на його думку ОСОБА_6 не має прав журналіста на отримання інформації суд вважає таким, що не грунтується на Законі.

Відповідно до положень пункту 8 Резолюції Парламентської Асамблеї Ради Європи «Показники демократії в медіа», журналісти повинні бути захищеними від фізичних погроз чи нападів через професійну діяльність. У демократичному суспільстві держави мають позитивні обов`язки вживати активні дії, спрямовані на захист життя та здоров`я журналістів від протиправних дій, пов`язаних з їх професійною діяльністю.
При призначенні покарання, суд враховує що, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив два злочини, які згідно з ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості, за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліках в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває.
Обставин, що пом`якшують покарання, згідно вимог ст. 66 КК України судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання, згідно вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.
Щодо посилань представника потерпілого про наявність обставин, що обтяжують покарання вчинення злочину на грунті національної ворожнечі та вчинення злочину у зв`язку з виконанням потерпілим службового обов`язку, суд зазначає наступне.
Згідно з ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Потерпілим та його представником підтримано змінене прокурором обвинувачення в редакції від 22.01.2019 року за яким обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено.
За вказаних обставин доводи представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 не грунтуюються на вимогах Закону та відхиляються судом.
Згідно з досудовою доповіддю про обвинуваченого у кримінальному провадженні виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в т.ч. для окремих осіб), виконання покарання у громаді можливе за умови нагляду з боку уповноваженого органу пробації(Т.1 а.с. 55-56).
Тому суд, ураховуючи всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, тяжкість наслідків вчинених кримінальних правопорушень та їх суспільну небезпеку, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, вважає за необхідне призначити обвинуваченому до відбування покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у виді громадських робіт.
Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 , суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України. Відповідно до цієї правової норми шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Таким чином, єдиною підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає такі елементи, як шкода, протиправність поведінки, причинний зв`язок між ними, а також за виключенням передбачених законом випадків, вина заподіювача шкоди, тобто відшкодуванню підлягає тільки та шкода, яка є об`єктивним наслідком протиправної дії чи бездіяльності.
Згідно з ст.ст.1166, 1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана майну, особистим немайновим правам, а так само і майну фізичної особи, неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У силу ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1ст. 128 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Однак, потерпілим до цивільного позову не надано жодних доказів в обґрунтування завданої матеріальної шкоди у розмірі 100 000 грн., тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Також, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступені вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування.
Потерпілий ОСОБА_6 у зв`язку з отриманням легких тілесних ушкоджень проходив лікування, у зв`язку з чим був позбавлений змоги вести звичний спосіб життя, змушений перетерпіти фізичні та душевні страждання. Моральна шкода потерпілому заподіяна також перешкоджанням його законній діяльності журналіста. Проте розмір шкоди заявлений у позовній заяві не відповідає вимогам розумності і справедливості, тому суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого моральну шкоду на користь потерпілого у розмірі 5 000 грн.
Отже, цивільний позов потерпілого слід задовольнити частково та стягнути на його користь з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди у розмірі 5000 грн., відмовивши в решті позовних вимог.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченомуст.100 КПК України.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 171, ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст. 171 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
-за ч.1 ст. 125 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_3 покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. В іншій частині позовних вимог відмовити.
Речові докази: компакт-диск DVD-R «Verbatim» з відео матеріалами з відеокамери про події, що відбулись на території КП «Швидкісний трамвай», що зберігаються в матеріалах кримінального провадження №0001622 - зберігати в матеріалах вказаного провадження(т.2 а.с. 66).
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1