У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№ 336/7624/18
№ 1-кп/336/714/18
13 грудня 2018 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває вищевказане кримінальне провадження, розгляд обвинувального акту за яким було призначено у підготовче судове засідання.
Під час досудового розслідування обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 від 06.12.2018 року обвинуваченому було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 10 днів до 15.12.2018 року включно.
Прокурором прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 у судовому засіданні було подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.
У судовому засіданні прокурор наполіг на заявленому клопотанні, а потерпіла ОСОБА_5 підтримала його.
Захисник ОСОБА_6 , з думкою якої погодився й обвинувачений, заперечила на клопотання прокурора, вказуючи на порушення прокурором положень ст. 199 КПК України, внаслідок чого відбувається порушення права обвинуваченого на захист. При цьому, захисник додала, що прокурор не довів доказами наявність жодного з ризиків, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.
Так, згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.
Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.
В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Як вбачається із матеріалів кримінальної справи, обвинувачений є неодноразово судимим, в межах цього кримінального провадження його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Зазначений злочин є тяжким кримінально-караним діянням, він мав своїм наслідком смерть двох осіб. Вказане на переконання суду свідчить про наявність підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу.
Більш того, при вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою в порядку ст. ст. 331, 197 КПК України, суд також враховує, що судове провадження не завершено, тримання обвинуваченого під вартою вимагає серйозність висунутого проти нього обвинувачення.
При цьому, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, зібраними у кримінальному провадженні доказами перевірялася 13 червня 2018 року під час розгляду слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, за результатами чого назване клопотання було задоволено, а відповідна ухвала слідчого судді залишена без змін судовим рішенням суду апеляційної інстанції.
Зважаючи на обставини злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , його тяжкість, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що на момент розгляду клопотання ще існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ризики переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тож є підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів з часу постановлення ухвали.
При цьому, суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший менш суворий запобіжний захід, оскільки раніше неодноразово судимий обвинувачений продовжує обвинувачуватися у вчиненні тяжкого злочину, а тому ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися і не відпали.

Отже, прокурор довів наявність ризиків вчинення обвинуваченим дій, спробам вчинення яких в силу закону призвані перешкоджати запобіжні заходи, а саме, можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Виходячи з викладеного, в інтересах забезпечення ефективності кримінального провадження суд може констатувати сукупність підстав для продовження дії відносно обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу, який суд вважає за доцільним встановити тривалістю у 60 днів.
На думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу по даному кримінальному провадженню щодо обвинуваченого, а тому необхідно продовжити останньому запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Крім того, суд при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за доцільним скористатися своїм правом не визначати розмір застави (ч.4 ст. 183 КПК України), враховуючи що злочин, який ставиться за провину обвинуваченому, спричинив загибель двох осіб.
При цьому, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що копії клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинувачений та захисник отримали завчасно, тобто не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання, що свідчить про наявність у сторони захисту можливості ознайомитися із матеріалами, якими сторона обвинувачення обґрунтовувала необхідність продовження строку дії запобіжного заходу.
Вказані обставини, на думку суду, свідчать про дотримання вимог ч. 2 ст. 184 КПК України.
Подання ж клопотання про продовження строку тримання під вартою з порушенням строку, визначеного ст. 199 КПК України, саме по собі не дає підстави відмовити в задоволенні клопотання за наявності обґрунтованих підстав для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Отже, посилання захисника на порушення права обвинуваченого на захист є необгрунтованими.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 34, 55, 61, 62, 183, 197, 199, п.4 ч.3, ст. ст. 331, 392, КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, визначивши строк дії цієї ухвали по 10 лютого 2019 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає та підлягає негайному виконанню.

Головуючий суддя ОСОБА_1

13.12.18