Справа № 645/5867/16-к
Провадження № 1-кп/645/78/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2018 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,, за участю прокурора ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чугуєве Межівського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше засуджений: 21 травня 2003 року вироком Прилуцького районного суду Чернігівської області за ст. 185 ч.3 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 104 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, вироком Срібнянського районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2004 року за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років і 5 місяців позбавлення волі; вироком Срібнянського районного суду Чернігівської області 17.06.2004 року за ст. 185 ч.3, ст.70 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі, звільнений 28.03.2006 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 24 дні, вироком Срібнянського районного суду Чернігівської області за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно достроково постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2010 року на невідбутий строк 3 місяці 15 днів, вироком Срібнянського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2016 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням 2 роки, ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 3 жовтня 2017 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_4 та направлено його для відбування покарання у виді трьох років позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,
21 січня 2016 року, приблизно о 02 гд. 30 хв., ОСОБА_4 разом з особою у відношенні якого ухвалено обвинувальний вирок, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на автомобілі «Шевроле Лачетті», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 прибули за адресою: м.Харків, вул. Дизельна, 7. ОСОБА_5 , після того, як висадив пасажирів, почав від`їжджати, однак, його автомобіль забуксував в снігу, намагаючись виїхати, ОСОБА_5 став лопатою відкидати сніг від свого авто. Це помітили ОСОБА_4 та особа, у відношенні якого ухвалено обвинувальний вирок, які відійшли на незначну відстань, і у яких раптово виник корисливий намір на відкрите заволодіння чужим майном. Скориставшись тим, що автомобіль ОСОБА_5 , не може зрушити з місця і поблизу в нічний час нікого із сторонніх осіб не має, тобто за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 разом з особою у відношенні якого ухвалено обвинувальний вирок, попрямували до автомобіля ОСОБА_6 , де ОСОБА_4 , підійшовши до ОСОБА_5 ззаду та охопивши його ліктьовим згином правої руки в області шиї, повалив останнього на сніг, після чого, сів потерпілому на ноги, таким чином, утримуючи його на місці. В цей час особа, у відношенні якого ухвалено обвинувальний вирок, наніс ногами по лежачому на снігу ОСОБА_5 приблизно 5 ударів в область лівої руки, чим спричинив ОСОБА_5 фізичний біль. Оскільки ОСОБА_5 впав на сніг з лопаткою, то, розмахуючи нею, звільнився від захвату ОСОБА_4 та став відходити від особи у відношенні якої ухвалено обвинувальний вирок, та ОСОБА_4 . В цей час особа у відношенні якої ухвалено обвинувальний вирок, продовжуючи реалізовувати протиправний намір групи, підійшов до автомобіля ОСОБА_5 ,, вирвав дверну ручку передніх пасажирських дверей та за її допомогою став наносити удари руками та ліктями по лобовому склу автомобіля. Розбивши скло, особа у відношенні якого ухвалено обвинувальний вирок, просунув в утворившийся отвір руку та відкрито викрав з салону автомобіля GPS- навігатор «Prestigio Geo Vision 5566» вартістю 407 гривень та планшет марки «Asus Fonepad 7 3G 8 Gb Black (FE 170CG- 6D020А)», вартістю 2122 грн., що належали потерпілому ОСОБА_5 , спричинивши матеріальну шкоду. Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 разом з особою у відношенні якого ухвалено обвинувальний вирок, з місця скоєння кримінального правопорушення зникли.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, щиро розкаявся,пояснив суду про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, що всі обставини, викладені в обвинувальному актів відповідають дійсності, зазначивши, що дійсно 21 січня 2016 року у нічний час він разом зі своїм знайомим у відношенні якого ухвалено обвинувальний вирок, здійснив розбійний напад на потерпілого ОСОБА_5 , в ході якого нанесли йому декілька ударів та викрали планшет та автомобільний навігатор.
Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує, як і кількість і вартість викраденого майна. З урахуванням повного визнання вини у вчинені вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого та цивільного позову. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує в межах пред`явленого прокуророму обвинувачення, та в межах пред`явлених кваліфікуючих ознак, за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд вважає щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання, передбаченою ст. 67 КК України, судом визнається вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він раніше неодноразово засуджений за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень проти власності, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває (повідомлення КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер» №556 від 28.01.2016 року), як вбачається з повідомлення КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» від 27.01.2016 року №607, ОСОБА_4 на диспансерному (профілактичному обліку не перебуває.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопрушення, який, за змістом ст. 12 КК України, є умисним тяжким злочином, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшує та обтяжує покарання, особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статті, яка передбачає відповідальність за вчинене,враховуючи, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, було вчинено до ухвалення вироку Срібнянського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2016 року ,вважає за необхідне остаточно призначити покарання із застосуванням положення ч.,4 ст. 70КК України, з урахуванням покарання згідно вироку Срібнянського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2016 року.
Згідно ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
При вирішенні питання щодо цивільного позову суд зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
У справі наявні процесуальні витрати за проведення: судово-товарознавчої експертизи №595 від 05.02.2016 року у розмірі 306 грн. 90 коп., судово-автотоварознавчої експертизи №1044 від 04.02.2016 року у сумі 1537, 50 коп., судово-дактилоскопічної експертизи №280 від 09.02.2016 року у розмірі 1104 грн. 84 коп.
Враховуючи, що кримінальне правопорушення було скоєне ОСОБА_4 за попередньою змовою з особою, у відношенні якого ухвалено обвинувальний вирок, , у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України з нього підлягають стягненню в дохід держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №595 від 05.02.2016 року у розмірі 153 грн. 45 коп., судово-автотоварознавчої експертизи №1044 від 04.02.2016 року у сумі 768, 75 коп., судово-дактилоскопічної експертизи №280 від 09.02.2016 року у розмірі 552 грн. 42 коп.
Питання про речові докази суд не вирішує, оскільки це питання вже ухвалено при винесенні вироку у відношенні особи, у відношенні якого вже ухвалено обвинувальний вирок.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьх) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за вироком Срібнянського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2016 року, призначити ОСОБА_4 покарання у виді чотирьох років і трьох місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання відраховувати з моменту затримання ОСОБА_4 з 14 листопада 2017 року.
Запобіжний захід до обрання вироком законної сили залишити раніше обраний у виді тримання під вартою у Харківському слідчому ізоляторі.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово- товарознавчої експертизи №595 від 05.02.2016 року у розмірі 153 грн. 45 коп. (сто п`ятдесят три гривні сорок п`ять копійок).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі ХНДІСЕ ім..Засл. Проф. М.Бокаріуса процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-автотоварознавчої експертизи №1044 від 04.02.2016 року у сумі 768, 75 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень сімдесят п`ять копійок)
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-дактилоскопічної експертизи №280 від 09.02.2016 року у розмірі 552 грн. 42 коп. (п`ятсот п`ятдесят дві гривні сорок дві копійки).
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Суддя