Справа № 598/2010/18
провадження № 1-кп/598/213/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2018 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , інших учасників судового провадження: законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі кримінальне провадження №598/2010/18 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр.України, з середньою освітою, неодруженого, тимчасово непрацюючого, раніше судимого:

-вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 19.06.2009 року за ч.1 ст.186, ст.297, ст.304, ч.3 ст.357 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік;

-вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 12.03.2010 року за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років позбавлення волі;

-вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 11.10.2013 року за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців;

-вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 20.04.2016 року за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки,

за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 05 червня 2018 року приблизно о 21 годині 30 хвилин, шляхом вільного доступу, зайшов на територію будинковолодіння ОСОБА_7 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , і переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами,усвідомлюючи і розуміючи протиправний характер та значення своїх дій, повторно, діючи із корисливим мотивом та корисливою метою, таємно викрав алюмінієву каструлю ємністю 40 літрів, вартістю 350 гривень, яка знаходилася біля будинку та належала ОСОБА_7 , чим заподіяв потерпілій шкоди на вказану суму.
17 вересня 2018 року приблизно о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на

перехресті вулиць Лесі Українки та Гвардійців Кантемирівців у м.Збараж Тернопільської області, усвідомлюючи і розуміючи протиправний характер та значення своїх дій, діючи із корисливим мотивом та корисливою метою, шляхом висловлювання на адресу малолітнього ОСОБА_8 погроз щодо застосування фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, усвідомлюючи і розуміючи протиправний характер та значення своїх дій, повторно відкрито викрав у останнього із рук грошові кошти в розмірі 50 гривень однією купюрою, чим завдав шкоди потерпілому на вказану суму.
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, як за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, та ч.2 ст.186 КК України, як за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), що поєднане із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.
Перед початком підготовчого судового засідання по розгляду даного кримінального провадження, а саме 16 листопада 2018 року, між заступником керівника Кременецької місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , та за згодою потерпілої ОСОБА_7 , законного представника потерпілого ОСОБА_6 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень. Також, сторони узгодили покарання, яке слід призначити обвинуваченому за вчинення кримінальних правопорушень, а саме за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується з таким видом і мірою покарання. В даній угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, які роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 ..

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши вищевказану угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та закону, суд приходить до висновку, що вищевказана угода може бути затверджена з таких мотивів.

Відповідно до положень ч.2 та ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересах або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частиною 5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ч.3 та ч.4 ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином. Шкоду завдано потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .. Потерпілою ОСОБА_7 та законним представником потерпілого ОСОБА_6 надано письмову згоду прокурору на укладення даної угоди про визнання

винуватості. Угоду укладено під час судового провадження, узгоджена сторонами міра покарання відповідає вимогам КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України, а її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, і наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватими, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що обвинувачений немає можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечував у судовому засіданні і сам обвинувачений ОСОБА_4 ..

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження вищевказаної угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту продовжити до часу вступу вироку в законну силу, однак не довше ніж до 19 січня 2018 року включно.

При цьому, суд враховує те, що ОСОБА_4 об`єктивно обвинувачується у вчиненні в тому числі і тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 06 років, а застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає його особі, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема незаконному впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, неявки до суду, продовження ним злочинної діяльності та переховування від суду, що буде перешкоджати кримінальному провадженню, а обрання більш м`якого запобіжного заходу не дасть змоги запобігти цим ризикам, які продовжують існувати.

Крім того, в судовому засіданні не встановлено будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, для застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт, а тому суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу.
На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.ст.369, 371, 373, 374, 392, 474, 475 КПК України, суд,-

засудив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 листопада 2018 року, між заступником керівника Кременецької місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №598/2010/18.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, призначивши йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання після звернення вироку до виконання.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арештупродовжити до часу вступу вироку в законну силу, однак не довше ніж до 19 січня 2018 року включно.

Скасувати арешт на алюмінієву каструлю ємністю 40 літрів, яка належить ОСОБА_7 , що накладений відповідно до ухвали слідчого судді Збаразького районного суду Тернопільської області від 13.06.2018 року.

Речовий доказ по справі, а саме алюмінієву каструлю ємністю 40 літрів, яку поміщено у спец-пакет №3334133, і яка знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Збаразького ВП Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області, повернути ОСОБА_7 , як власнику.

На даний вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя : ОСОБА_1