Справа № 132/3129/18
Провадження №1-кп/132/231/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.11.2018 м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ;

за участі: секретаря: ОСОБА_2 ;

прокурора: ОСОБА_3 ;

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098 від 05.07.2018 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Воркута Республіки Комі Російської Федерації, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, освіта середня,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 24.02.2017 призваний до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 та уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 №162 від 29.06.2017 зарахований до списків особового складу частини, призначений на посаду номера обслуги 1 відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки зазначеної військової частини,яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 ,а відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом в особливий період.

17.03.2014 ОСОБА_5 Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та після його затвердження 17.03.2014 Верховною Радою України цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ст. ст. 200, 363 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наказом командира військової частини НОМЕР_1 встановлено розпорядок дня військової частини, в якому визначено, що о 09 год. 00 хв. у рядового і сержантського складу контрактної служби починається ранковий огляд та о 18 год. 00. хв. завершується робочий день.
Однак в середині березня 2018 року у солдата ОСОБА_4 виник злочинний умисел тимчасово незаконно ухилитися від проходження військової служби.

Так, відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №775 ОСОБА_4 у період часу з 31.01.2018 по 12.02.2018 перебував на стаціонарному лікуванні в Дніпропетровському військовому госпіталі ( військова частина НОМЕР_2 ), що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

По закінченню лікування ОСОБА_4 надано відпустку за станом здоров`я на тридцять календарних днів, тобто до 14.03.2018 включно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, з метою тимчасово незаконно ухилитися від військової служби без поважних причин, в умовах особливого періоду, маючи об`єктивну можливість прибути вчасно на військову службу із відпустки, не з`явився 15.03.2018 о 09 год. 00 хв. на ранкове шикування особового складу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 перебував за адресою свого місця проживання: АДРЕСА_1 , та виконував роботи по домашньому господарству, спілкувався із сім`єю, доки 06.07.2018, усвідомивши протиправність своїх дій та бажаючи припинити вчиняти злочин, самостійно прибув до військової прокуратури Вінницького гарнізону та заявив про себе.
Таким чином, 15.03.2018 о 09 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом на посаді номера обслуги 1 відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, умисно, в умовах особливого періоду, з метою тимчасово незаконно ухилитися від військової служби, без поважних причин, самовільно, без дозволу відповідного командування, не з`явився вчасно до військової частини НОМЕР_1 на ранкове шикування особового складу із відпустки, а перебував за адресою свого місця проживання: АДРЕСА_1 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із проходженням військової служби до 06.07.2018, доки не з`явився до військової прокуратури Вінницького гарнізону та заявив про себе, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю відповідно до обставин викладених в обвинувальному акті та надав показання , що він дійсно з 15 березня по 06 липня 2018 року без поважних причин був відсутній за місцем своє служби у умовах особливого періоду. З дисциплінарним статутом ознайомлений при прийнятті на службу. В даний час він продовжує проходити службу в військовій частині НОМЕР_1 . В скоєному щиро розкаюється та просив не застосовувати суворе покарання, оскільки має намір в подальшому проходити службу в тому числі і в зоні проведення операції об`єднаних сил.
Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, доходить висновку про доведеність «поза розумним сумнівом» винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 в повному обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України, як не з`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану військовослужбовцем.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення із зізнанням.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого суд не встановив.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; наявність кількох обставин, які пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він повністю визнав вину, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, військовослужбовець який в даний час проходить службу за контрактом, за місцем роботи характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога, психіатра і фтизіатра не перебуває, тому суд вважає можливим при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.4 ст.407 КК, застосувати дію ст.69 КК України, призначивши більш м`яке покарання, не зазначене в санкції даної статті, у виді штрафу.
Цивільний позов не заявлено. Речові докази відсутні. Процесуальні витрати відсутні.
Відносно обвинуваченого заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Підстав для їх застосування суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання за цим законом, із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області, шляхом подання апеляційної скарги через Калинівський районний суд Вінницької області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1