У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.11.2018 Справа №607/22634/18

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :
Слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до суду в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 3 січня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, із клопотанням про арешт майна, у якому просить накласти арешт на нерухоме майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 15.07.1981, а саме 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , із забороною відчуження частини квартири.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що у ОСОБА_5 , який не маючи постійного джерела доходу, з метою легкого збагачення у січні 2018 році, в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, виник злочинний намір направлений на незаконне виготовлення, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого.

Санкція ч. 2 ст. 307 КК України, передбачає конфіскацію майна.

В ході досудового розслідування з метою досягнення дієвості тобто застосування заходів кримінального провадження, що передбачені ст. 131 КПК України, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане нерухоме майно, у вказаному кримінальному провадженні.
У судове засідання слідчий не з`явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, що не перешкоджає розгляду даного клопотання.

Водночас, слідчим не було надано документів, що підтверджують право власності на майно, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Вивчивши клопотання та додані до нього копії документів, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Необхідність арешту зазначеного майна слідчий обґрунтовує тим, що вилучений автомобіль має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, а саме встановлення відомостей про особу, яка підробила ідентифікаційний номер кузова та встановлення всіх обставин провадження. Водночас, в судовому засіданні слідчий ствердив, що ним не виносилася постанова про призначення експертизи в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно довідки Теребовлянського бюро технічної інвентаризації №134 від 08.08.2018р. вказано, що станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано на праві спільної сумісної власності за гр. ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності виданого приватизаційним органом Дружбівської селищної ради на підставі розпорядження № 97 від 22.02.1995 року.

Таким чином квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній сумісній власності, частка ОСОБА_5 не є виділеною, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 93, 100, 167, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1