ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/7355/18
Провадження № 1-кс/362/2359/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002145 від 15.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -
в с т а н о в и в:
20 грудня 2018 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на речі, вилучені в ході проведення обшуку підозрюваного ОСОБА_5 , а саме на толстовку сірого кольору з візерунком у вигляді сітки чорного кольору, яку було поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору та джинсові штани сірого кольору, які було поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору, з метою отримання доказів щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивства, тобто протиправного заподіяння смерті іншій особі.
Клопотання слідчого мотивовано тим, що в провадженні СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002145 від 15.12.2018 року щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивства, тобто протиправного заподіяння смерті іншій особі.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 14.12.2018 року до ЧЧ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області надійшла заява від про те, що 14.12.2018 року близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували в приміщенні станції технічного обслуговування «Шиномонтаж», розташованому за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., с. Ксаверівка, вул. Південна, де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_5 спричинив тілесне ушкодження в області шиї ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого настала смерть потерпілого ОСОБА_7 .

Виходячи з вище викладеного, 15 грудня 2018 року, в порядку ст. 208 КПК України під час затримання підозрюваного у вчиненні вищевказаного злочину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчим ОСОБА_4 у відповідності до вимог ч.3 ст. 208, ч.7 ст. 223 та ст. 236 КПК України, було проведено обшук підозрюваного ОСОБА_5 , вході проведення якого в останнього було вилучено толстовку сірого кольору з візерунком у вигляді сітки чорного кольору, яку було поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору та джинсові штани сірого кольору, які було поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору.

Вказані речі було вилучено до камери зберігання речових доказів Васильківського ВП.

Таким чином в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладанні арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку гр. ОСОБА_5 .

У судовому засідання слідчий та прокурор підтримали клопотання з викладених у ньому підстав та просили його задовольнити.
Вивчивши матеріали клопотання, кримінальне провадження за №№0002145 від 15.12.2018 року, заслухавши прокурора, слідчого, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 10 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 3 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.1 ст.234 Кримінального - процесуального кодексу України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Обшук - це слідча дія, що являє собою процесуальне примусове обстеження приміщень, місцевості, окремих осіб з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте в результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Залежно від об`єкта обшук поділяється на три види: 1) обшук приміщень: а) житла чи іншого володіння особи; б) службових і виробничих приміщень підприємств, установ, організацій; 2) обшук місцевості: саду, городу, подвір`я, ділянок лісу, поля тощо; 3) обшук особи (ч. 3 ст. 208 КПК).
Згідно з ч. 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.
При цьому, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор мас право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Як вбачається із матеріалів клопотання, в провадженні слідчого відділу Васильківського відділу поліції перебуває кримінальне провадження №0002145 від 15.12.2018 року, розпочатого за попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст.115 КК України (вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині)

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2018 року, надано дозвіл слідчому СВ Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області лейтенанту поліції ОСОБА_4 на проведення обшуку, який проведено 15.12.2018 року на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, за адресою: вул. Південна, с. Ксаверівка, Васильківський район, Київська область, яка відповідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності, в розмірі 1/1 частині належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ., з метою отримання доказів щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, із вилученням визначених протоколом обшуку місця події від 08.12.2018 року, а саме змиви речовини бурого кольору, зовні схожі на кров з калюжі поряд з трупом чоловіка, які були упаковані до паперового конверту білого кольору та опечатані належним чином; змиви речовини бурого кольору, зовні схожі на кров з шиномонтажного станка, який розміщений в кімнаті №1, будівлі за вищевказаною адресою, які були упаковані до паперового конверту білого кольору та опечатані належним чином; шматок тканини, який було вирізано з покривала коричневого кольору, що малося на дивані в кімнаті №2 будівлі за вищевказаною адресою, який було поміщено до поліетиленового спец. пакету №03346905 та опечатано належним чином; предмет, зовні схожий на ніж, який було виявлено за диваном в кімнаті №2 та поміщено до картонної коробки білого кольору, та опечатано належним чином; мобільний телефон марки «Samsung» imei1: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 , який було виявлено неподалік з диваном в кімнаті №2 та поміщено до спец. пакету №02692083.

Прокурором та слідчим доказів того, що не застосування заборони на використання майна, а також заборони розпоряджатися таким може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, в судовому засіданні не надано, а відповідно і не доведено підстав передбачених ч. 11 ст. 170 КПК України для задоволення даного клопотання.
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання слідчого про арешт майна та доданих до клопотання документів, а також враховуючи те, що вилучені речі входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді від 19.12.2018 року про дозвіл на проведення обшуку, ухвалою якої вказані речі вилучені, вони не вважаються тимчасово вилученим майном, слідчий суддя приходить до висновку, що відсутня необхідність у накладенні арешту на зазначені в клопотанні слідчого речі.
На підставі наведеного та керуючись ч. 1 ст. 115 КК України, ст. ст. 22, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, -
у х в а л и в:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002145 від 15.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_9