Провадження №1-кп/127/679/18
УХВАЛА
02 квітня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2018 р. за № 0001667 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Відповідно до ст. 331 КПК України суд поставив на обговорення питання щодо доцільності продовження строку застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 вважає доцільним продовження строку застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки останній може ухилятися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, обвинувачений раніше неодноразово судимий. Вважає, що запобіжний захід до обвинуваченого застосований вірно, підстав для його зміни, скасування немає, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам, оскільки обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, працевлаштованим не був, неодноразово судимий. Заперечив проти задоволення клопотання захисника про витребування інформації з ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважає таке клопотання не обгрунтованим.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 , позицію якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , заперечив проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, так як наміру впливати на свідків та ухилятися від суду обвинувачений немає. До затримання обвинувачений мав постійне місце проживання. Просять застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він перебував на лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві "Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради" приблизно в 1990 році, після цього також перебував на лікуванні у даній лікарні за направленням військомату, також проходив лікування в 2005 році. Чи проводилися щодо нього експертизи, не пам`ятає, однак йому встановлювалися відповідні діагнози.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання, яке підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , про витребування з ІНФОРМАЦІЯ_2 копію медичного акту з висновками комісії про захворювання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі якого його звільнено від служби в армії згідно ст. 1 в, графи І додатку № 2 Положення про медичний огляд у збройних силах СРСР (на мирний та воєнний час), введенного в дію Наказом Міністерства оборони СРСР 09.09.87 № 260. У разі відсутності зазаначеного акту військово-медичної комісії, витребувати інформацію про клінічну характеристику захворювання ОСОБА_3 , на підставі якого його звільнено від служби в армії.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.
Що стосується клопотання захисника про витребування інформації, суд зазначає таке.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 93 КПК України встановлено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Суд вважає, що враховуючи положення ст. 93 КПК України таке клопотання захисника не суперечить чинному законодавству.
На підставі викладеного, з метою забезпечення повного судового розгляду кримінального провадження, суд дійшов висновку, що, враховуючи положення ст. 93 КПК України, згідно якої збирання доказів здійснюється стороною захисту, шляхом витребування копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок, а тому клопотання захисника про витребування інформації з ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід задовольнити частково.
Що стосується доцільності продовження строку застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначає таке.
Згідно положень ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною 3 ст. 331 КПК України встановлено, що суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Так, відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
В судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2018 року до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 22.07.2018 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.07.2018 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого було продовжено на 60 днів до 14.09.2018 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2018 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого було продовжено на 60 днів до 11.11.2018 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.11.2018 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого було продовжено на 60 днів до 04.01.2019 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.12.2018 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого було продовжено на 60 днів до 18.02.2019 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2019 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого було продовжено на 60 днів до 14.04.2019 року.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, до затримання проживав з матір`ю, утриманців немає. Відтак, соціальні зв`язки обвинуваченого за місцем фактичного проживання не можна визнати стійкими.
При цьому суд, враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», враховує також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.
Суд приймає до уваги і стадію даного судового провадження та зазначає, що в разі переховування обвинуваченого, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою щодо обвинуваченого.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, встановлені під час розгляду даного питання, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження.
При цьому позицію сторони захисту про можливість зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не можливо визнати такою, що ставить під сумнів вище викладені висновки суду.
Враховуючи викладене вище, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд дійшов висновку про доцільність продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 93, 176, 177, 183 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання захисника про витребування інформації задовольнити частково.
Витребувати з ІНФОРМАЦІЯ_2 копію медичного акту з висновками комісії (або інших медичних документів) про захворювання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі яких його звільнено від служби в армії згідно ст. 1 в, графи І додатку № 2 Положення про медичний огляд у збройних силах СРСР (на мирний та воєнний час), введенного в дію Наказом Міністерства оборони СРСР 09.09.87 № 260.
Копію ухвали направити до ІНФОРМАЦІЯ_2 для виконання в частині витребування інформації до 24.04.2019 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого - залишити без зміни, продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, починаючи з 02 квітня 2019 року до 31 травня 2019 року включно.
Копію ухвали в частині продовження строку запобіжного заходу направити начальнику Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" для відома та виконання та до прокуратури Вінницької області для відома.
Строк дії ухвали в частині продовження строку запобіжного заходу - з 02.04.2019 року до 31.05.2019 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя