Справа № 314/5622/18
Провадження № 1-кп/314/431/2018
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Вільнянськ 19 грудня 2018 року

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

з участю: секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_5 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася в м.Вільнянськ Запорізької області, громадянина України, освіта середня, не працює, незаміжньої, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.366-1 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 обвинувачена у тому, що вона умисно, як суб`єкт декларування, не подала декларацію в порядку, передбаченому Закону України "Про запобігання корупції", при наступних обставинах:

Згідно наказу Софіївської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№55) від 29.03.2016 року № 24 о/с, ОСОБА_5 призначено на посаду молодшого інспектора відділу охорони цієї установи, а наказом тієї ж установи № 2/ОС-17 від 05.01.2017 року, присвоєно спеціальне звання старший сержант внутрішньої служби.

Згідно з ч.6 ст.14 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України", старший сержант внутрішньої служби належить до осіб молодшого начальницького складу кримінально-виконавчої служби, у зв`язку з чим ОСОБА_5 , відповідно до пп."д" п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції" є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, та є суб`єктом декларування.

22.02.2016 року ОСОБА_5 ознайомлена із попередженням про відповідальність за порушення вимог фінансового контролю, зокрема з вимогами ст.366-1 КК України.

На підставі наказу державної установи "Софіївська виправна колонія (№55)" від 05.05.2017 року № 102/ОС-17, ОСОБА_5 звільнено із вказаної посади за власним бажанням. Цього ж дня вона була ознайомлена з вимогами ст.45 Закону України "Про запобігання корупції" щодо зобов`язання до 01.04.2018 року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, шляхом заповнення відповідної форми на веб-сайті Національного агентства в Реєстрі.

Згідно абз.2 ч.2 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктів 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. При цьому, відповідно до пп.3 п.5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства № 3 від 10.06.2016 року, така декларація суб`єкта декларування подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність.

Таким чином, ОСОБА_5 була зобов`язана до 01.04.2018 року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, шляхом заповнення відповідної форми на веб-сайті Національного агентства в Реєстрі.

Проте, станом на 11.09.2018 року, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, ОСОБА_5 не подала. У зв`язку з цим Національне агентство листом від 09.07.2018 року №44-01/29660/18 повідомило ОСОБА_5 про факт неподання відповідної декларації, та зобов`язало останню подати декларацію після звільнення протягом 10 днів з дня отримання повідомлення, згідно з вимогами ст.49 вищевказаного Закону. Цей лист ОСОБА_5 отримала особисто 18.07.2018 року, однак після цього протягом 10-ти діб декларацію не подала та не надала жодних пояснень або заперечень щодо поважності причин неподання декларації.

Тим самим, ОСОБА_5 , будучи суб`єктом декларування, достовірно знаючи про необхідність подання після звільнення декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції", у період часу з 01.01.2018 року по 01.04.2018 року, перебуваючи за місцем реєстрації і фактичного місця проживання, діючи умисно, не подала її.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ст.366-1 КК України як умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції".

Під час досудового розслідування 30.11.2018 року прокурор ОСОБА_7 та обвинувачена ОСОБА_5 уклали між собою угоду про визнання винуватості з наступними умовами:

підозрювана (обвинувачена) ОСОБА_5 повністю визнає вину у злочині, зазначеному в обвинуваченні;

сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання за ст.366-1 КК України у виді 1-го року позбавлення волі, з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування строком на 1 рік, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим терміном на 1 рік, з покладенням обов?язків, передбачених ст.76 КК України.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним (обвинуваченим). Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості. У судовому засіданні встановлено, що вона цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та іншим вимогам закону, інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб; виконання угоди обвинуваченою є можливим, і у кримінальному провадженні наявні фактичні підстави для визнання її винуватості.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою, та ухвалення вироку згідно з її умовами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.75, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

п р и с у д и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст.366-1 КК України, укладену 30 листопада 2018 року між обвинуваченою та прокурором ОСОБА_7 .

Відповідно до умов укладеної угоди про визнання винуватості:

Визнати ОСОБА_8 винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.366-1 КК України, та призначити їй узгоджене покарання у виді 1-го (одного) року позбавлення волі, з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Іспитовий строк ОСОБА_5 встановити тривалістю в 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити засудженій право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно вручити після його проголошення засудженій, її захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

19.12.2018 року
ОСОБА_9

19.12.2018