Справа № 344/6707/19
Провадження № 11-сс/4808/116/19
Категорія ст.173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

представників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника Волинської філії «Фенікс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліпсіс» - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2019 року про арешт майна, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2019 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт із забороною на відчуження, розпорядження та користування на предмети та речі вилучені в ході проведення впродовж 11-12 квітня 2019 року обшуку приміщення, в якому знаходиться магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- готівкові кошти в сумі 549 грн., зокрема 8 купюр номіналом 20 грн., 11 купюр номіналом 10 грн., 11 купюр номіналом 5 грн., 4 купюри номіналом 2 грн., 16 купюр номіналом 1 грн. та 1 купюру номіналом 200 грн. з серією та номером ХЄ 3415721, випуск банкноти 2014 року;

- реєстратор розрахункових операцій моделі LK-Т21 на якому міститься штрих код SW08042822, з під`єднаним до нього зарядним пристроєм чорного кольору моделі АТS065 Р241 та шнуром сірого кольору

Своє рішення слідчий суддя мотивувала тим, що стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, доведено наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому є необхідність у накладені на нього арешту з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою, представник Волинської філії «Фенікс» ТОВ «Еліпсіс» - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу незаконною, немотивованою в частині надання правової оцінки доводам сторони, майно якої вилучено. А тому просить скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 16.04.2019 року про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку 11.04.2019 12.04.2019 року, а саме в нежитлових приміщеннях, що розташовані за адресою: м.Луцьк, вул. Володимирська, 55, і постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання начальника другого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_11 , поданого в межах кримінального провадження, зареєстрованого в ЄДР за №0000017 від 04.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 , ч.1 ст.199 КК України, про арешт вказаного майна, відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних доводів посилається на те, що обшук, в ході якого було вилучено вказане майно, проведено з порушенням його суттєвих умов і в силу вимог ст.87 КПК України такий обшук та його результати повинні визнаватися судом недопустимими. Зокрема, порушення полягають в наступному:

- ухвала слідчого судді Івано-Франківського міського суду про надання дозволу на проведення обшуку від 08 квітня 2019 року не містить у своїй резолютивній частині відомостей про особу, якій надано право проникнути до приміщення. Звертає увагу на правову позицію, викладену у Постанові Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі №466/896/17, згідно якої обшук має право проводити саме той слідчий чи прокурор, якому надано дозвіл на проведення обшуку ухвалою слідчого судді. В даному провадженні до суду з клопотанням на проведення обшуку звернувся начальник другого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_11 , а обшук фактично проводився старшим слідчим ОСОБА_12 , який не зазначений в ухвалі суду про проведення обшуку та відповідно не мав повноважень на його проведення;

- слідчим не було дотримано вимог ч.7 ст.223 КПК України щодо здійснення обшуку за участю не менше двох понятих. Зокрема, в протоколі обшуку, понятими зазначені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які на думку представника не можуть бути понятими, оскільки вони приїхали на обшук разом із працівниками правоохоронних органів у їхньому автомобілі;

- стороною обвинувачення не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, що вважає підставою для відмови в задоволенні такого клопотання в силу вимог ч.1 ст.173 КПК України. Зокрема, представник вказує, що в ході обшуку вилучено грошові кошти та реєстратор розрахункових операцій, які взагалі не були визначені ухвалою суду серед кола речей, які підлягають до вилучення. При цьому, безпідставно були вилучені грошові кошти, що належали особисто продавцю магазину ОСОБА_15 , яка повідомляла слідчого про вказане, однак її твердження не були взяті до уваги. Також представники Волинської філії «Фенікс» ТОВ «Еліпсіс» повідомляли в суді першої інстанції про те, що підприємство займається лише оптовою торгівлею, а тому ні готівка, що була вилучена, ні реєстратор розрахункових операцій не використовуються ні ОСОБА_16 , ні самою філією.

Разом з тим, представник звертає увагу на те, що кримінальне провадження зареєстроване щодо ОСОБА_16 як фізичної особи, а вилучене майно належить на відповідних правових підставах юридичній особі, що виключає потенційну конфіскацію як покарання та спеціальну конфіскацію, передбачену ст.96-1 КК України.

- реєстратор розрахункових операцій, вилучений в порушення вимог п.2 ч.2 ст.168 КПК України, згідно якої забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником.

Під час апеляційного розгляду:

- представники Волинської філії «Фенікс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліпсіс» просили задовольнити вимоги апеляційної скарги;

- прокурор вважав, що ухвала слідчого судді є законною, а подана апеляційна скарга є необґрунтованою, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000017 внесеному в ЄРДР 04.04.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.204, ч.1 ст.199 КК України.

Зокрема, відомості про вчинення кримінальних правопорушень внесені до ЄРДР на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень у зв`язку з тим, що з матеріалів оперативного управління вбачається, що гр. ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель м. Луцьк, здійснює незаконне придбання з метою збуту, зберігання з цією метою, а також транспортування з метою збуту та збут незаконно виготовлених алкогольних напоїв, що є підакцизним товаром, а також здійснює незаконну реалізацію підакцизних товарів (горілчаних виробів) з наклеєними марками акцизного податку встановленого взірця.

Постановою старшого слідчого з ОВС слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС в в Івано-Франківській області ОСОБА_12 від 15.04.2019 року визнано речовими доказами: готівкові кошти в сумі 549 грн., зокрема 8 купюр номіналом 20 грн., 11 купюр номіналом 10 грн., 11 купюр номіналом 5 грн., 4 купюри номіналом 2 грн., 16 купюр номіналом 1 грн. та 1 купюру номіналом 200 грн. з серією та номером ХЄ 3415721, випуск банкноти 2014 року; реєстратор розрахункових операцій моделі LK-Т21, на якому міститься штрих код SW08042822 з під`єднаним до нього зарядним пристроєм чорного кольору моделі ATS065-P241 та шнуром сірого кольору.

15 квітня 2019 року начальник другого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вищевказані предмети та речі, що були вилучені в ході проведення впродовж 11-12 квітня 2019 року обшуку приміщення, в якому знаходиться магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст.170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу положення ч.1 ст.98 КПК України слідує, що лише після того, як слідчий, прокурор встановить належність певних матеріальних об`єктів до кримінального провадження (вони були знаряддям вчинення злочину, зберегли або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій), він складає вмотивовану постанову про визнання їх та приєднання до кримінального провадження як речових доказів.

Відповідно до положень абз.2 ч.10 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт, забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зокрема, зі змісту апеляційної скарги представника Волинської філії «Фенікс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліпсіс» - адвоката ОСОБА_8 вбачається, що вона не заперечує проти того, що вилучені грошові кошти у сумі 549 грн. не належать ТзОВ «Еліпсіс», а належать на праві власності продавцю магазину ОСОБА_15 , що не позбавляє останню права на звернення з відповідним клопотанням про зняття арешту з належного їй майна.

Зі змісту клопотання про накладення арешту на майно вбачається, що враховуючи характер кримінальних правопорушень, за якими внесені відомості в ЄДРДР, грошові кошти отримані від діяльності, пов`язаної з реалізацією незаконно виготовленої алкогольної продукції.

Під час апеляційного розгляду не встановлені дані, які спростовують вищевказане твердження органів досудового розслідування та свідчать про безпідставність підозри стосовно незаконного походження вищевказаних грошей.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що зі змісту клопотання про арешт майна вбачається, що під час проведення обшуку приміщення, в якому знаходиться магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно було вилучено реєстратор розрахункових операцій моделі LK-Т21 на якому міститься штрих код SW08042822, з під`єднаним до нього зарядним пристроєм чорного кольору моделі АТS065 Р241 та шнуром сірого кольору.

Органом досудового розслідування стверджується, що вищевказаний реєстратор можливо використовувався як засіб кримінального правопорушення, а також зберіг на собі його сліди.

Колегія суддів вважає, що вказані доводи органу досудового розслідування є обґрунтованими, оскільки з матеріалів клопотання про накладення арешту на майно вбачається, що ОСОБА_16 здійснює діяльність пов`язану з незаконним придбанням з метою збуту, зберіганням з цією метою, а також збутом та транспортуванням з метою збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів.

ОСОБА_16 є керівником Волинської філії «Фенікс» ТОВ «Елліпсіс» (код ЄДРПОУ-42200661).

Згідно отриманої інформації, Волинська філія «Фенікс» ТОВ «Елліпсіс» (код ЄДРПОУ-42200661) поряд з реалізацією легальної алкогольної продукції здійснює незаконну торгівлю за не обліковану готівку лікеро-горілчаними виробами маркованими підробленими марками акцизного податку.

Зокрема, 05.04.2019 працівниками податкової міліції встановлено гр. ОСОБА_17 , який добровільно видав 30 пляшок горілки торгової марки «Holodoff», які він придбав в оптово-роздрібному магазині «Gradus» за адресою: вул. Володимирська, буд. 55, м Луцьк, в якому здійснює свою діяльність Волинська філія «Фенікс» ТОВ «Елліпсіс» (код ЄДРПОУ-42200661).

Вищевказана алкогольна продукція була маркована марками акцизного податку, інформація щодо отримання, реалізації та використання яких відсутня в управлінні контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів.

Юридичною адресою та місцем зберігання алкогольних напоїв Волинської філії «Фенікс» ТОВ «Елліпсіс» (код ЄДРПОУ-42200661) є вул. Володимирська, 55, м. Луцьк.

Колегія суддів вважає що доводи апеляційної скарги представника Волинської філії «Фенікс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліпсіс» - адвоката ОСОБА_8 носять суперечливий та непослідовний характер, оскільки стверджуючи, що Волинська філія «Фенікс» ТОВ «Еліпсіс» займається лише оптовою торгівлею, а реєстратор розрахункових операцій не використовуються ні ОСОБА_16 , ні самою філією, разом з тим вважає, що рішення суду про арешт вказаного майна є безпідставним, істотно порушує право власності на вказане майно та ускладнює діяльність підприємства.

Доводи апелянтів про те, що інформація з реєстратора розрахункових операцій, може бути вилучена без накладення арешту на вказане майно є безпідставними, оскільки зняття такої інформації потребує окремої процесуальної дії за участю відповідного спеціаліста, належної фіксації отриманих даних та проведення певного аналізу.

Крім того, орган досудового розслідування обґрунтовано вказав на те, що вищевказаний реєстратор розрахункових операцій моделі LK-Т21 можливо зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, що свідчить про необхідність встановлення конкретних осіб які його використовували.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання представника Волинської філії «Фенікс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліпсіс» - адвоката ОСОБА_8 на правову позицію, викладену у Постанові Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі №466/896/17, оскільки вказана правова позиція стосувалась інших правових обставин і була пов`язана саме з оцінкою допустимості доказів, які доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Доводи апелянта стосовно того, що обшук, в ході якого вилучено майно, проведено з порушенням вимог кримінального процесуального закону та посилання на те, що обшук проводився особою, яка не мала повноважень на проведення такого обшуку, оскільки така ухвала не містить у своїй резолютивній частині зазначених відомостей про особу, якій надано право проникнути до приміщення, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки обшук було проведено повноважною особою у відповідності до вимог ст. 236 КПК України.

Крім того, матеріали судового провадження, свідчать, що на даному етапі розслідування кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевірив доцільність накладення арешту у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.

При апеляційному розгляді не встановлено істотних порушень норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, і не вбачаються такі підстави і зі змісту апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника Волинської філії «Фенікс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліпсіс» - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2019 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5