Провадження № 1-кп/643/408/19
Справа № 643/5286/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.03.2019 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

захисника, адвоката - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001361 від 27.10.2017, яке надійшло від прокуратури Харківської області за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Первомайського Харківської області, одруженого, з середньо-технічною освітою, маючого малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, офіційно не працевлаштований, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 06.10.2017 о 22:30 годині, керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , на якому рухався зі швидкістю 60 км/год по пр. Московському зі сторони вул. Захисників України в напрямку вул. Академіка Павлова в м. Харкові.
В процесі руху ОСОБА_6 на керованому автомобілі «ВАЗ 21099» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись в районі буд. 94 по пр. Московському в м. Харкові, грубо порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:
-12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди» та виявивши небезпеку для руху, а саме пішохода ОСОБА_4 , не поступився дорогою пішоходу, яку міг завчасно побачити, своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїжджу частину з права на ліво по ходу руху автомобіля «ВАЗ 21099».
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди згідно висновку судово- медичної експертизи № 1301-А/17 від 20.11.2017, потерпілій ОСОБА_4 спричинені наступні тілесні ушкодження: закриті переломи лонної та сідничної кісток зліва, розрив крижово-клубового зчленування зліва, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_6 , згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 467/468/18 від 16.04.2018знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками дорожньо-транспортної події.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав у повному обсязі та підтвердив обставини час, місце, механізм вчинення ним злочину, як зазначено вище у вироку суду. При цьому показав, що 06.10.2017 о 22:30 годині, керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить іншої особі, рухався зі швидкістю близько 60 км/год по пр. Московському зі сторони вул. Захисників України в напрямку вул. Академіка Павлова в м. Харкові. Несподівано побачив жінку яка тримала у руці пакет вина та перетинала проїзджу частину з права на ліво по ходу руху автомобіля «ВАЗ 21099». Він гальмував, але допустив наїзд на потерпілу, яка впала на землю. Потім дочекався поліцію та швидку.
Обвинувачений у суді зазначив про те, що він розумів, що скоїв злочин, та щиро розкаявся у його вчинені, причину скоєння ним злочину зазначив як з необережності.

У судовому засіданні ОСОБА_6 приніс вибачення потерпілої. Крім цього, обвинувачений зазначив, що в ході досудового розслідування, він в добровільному порядку частково відшкодував потерпілій, спричинену їй матеріальну шкоду.

Потерпіла ОСОБА_4 у суді підтвердила покази обвинуваченого, та показала, що в час перебування її на лікуванні ОСОБА_6 сплатив їй суму у розмірі 3000 тисяч гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у скоєні ним злочину, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості. Обвинувачений раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно не працевлаштований, має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має місце реєстрації та фактичне місце мешкання, за яким позитивно характеризується.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду від 07.10.2017, точний час огляду 07.10.2017 о 01-35 годині, у ОСОБА_6 ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння не виявлено.

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_6 , суд враховує його щире каяття, та добровільне часткове відшкодування заподіяної шкоди, визнає ці обставини, відповідно до ст.66 КК України, такими, що пом`якшують його покарання. Обставину, що обтяжує покарання останнього, яка передбачена ст. 67 КК України, судом не визнано.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії.

Водночас судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

У п.п.20,21 постанови №14Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23грудня 2005 року зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви, допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання лише особам, які вперше вчинили злочин, активно сприяли розкриттю, злочину та відшкодували завдані збитки, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Суд враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину, дані про особу винного, позицію потерпілої, а також приймає до уваги доводи сторони обвинувачення та захисту, усвідомлення обвинуваченим вчинення ним кримінального правопорушення, його щире каяття, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку на підставі ст. 75 КК України за можливе звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням з позбавленням права керування транспортними засобами. Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_6 саме такого виду покарання. В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В ході досудового розслідування та суду запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався, клопотань до суду з цього питання не надходило.

Цивільний позов відсутній.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування суд стягує з ОСОБА_6 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести ) місяців обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням і іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ч.1 п.п.1,2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі: автомобіль «ВАЗ 21099» р.н. НОМЕР_1 повернути власнику.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування у розмірі 4099 ( чотирьох тисяч дев`яноста дев`ять) гривень 49 копійок.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_6 у та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ: ОСОБА_1