Справа № 591/5966/18
Провадження № 1-кс/591/286/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власників майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , представника власників майна адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з клопотанням погодженим прокурором, яке мотивував тим, що здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000244 від 04.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України та під час досудового розслідування було проведено на підставі ухвали слідчого судді обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , під час яких вилучено предмети, які є речовими доказами у справі (мобільні телефони, банківську картку, роутер, системний блок та дві коробки від телефону). За таких обставин, просив накласти на них арешт з метою збереження.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав.

Власники майна та їх представник заперечували проти задоволення клопотання, зазначаючи про те, що слідчим до клопотання не додано жодних доказів на підтвердження того, що вилучені під час обшуку речі мають відношення або значення для кримінального провадження. Вважають, що навпаки, таким вилученням майна порушується право власності.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Пунктом 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти,у тому числі ті, що були знаряддям вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З поданого клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що СУ ГУНП в Сумській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000244 від 04.10.2018, за ч.3 ст.190 КК України.

Крім того, додані до клопотання матеріали свідчать про те, що 10.01.2019 року за місцем проживання ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук, та що вказана слідча дія проводилась, оскільки здобуті в ході здійснення досудового розслідування докази підтверджували те, що гр. ОСОБА_4 є абонентом, який користується доступом до мережі Інтернет, адреса надання послуг: АДРЕСА_1 , а також власником банківської картки № НОМЕР_1 , з якої здійснювалась оплата рекламних послуг на сайті olx.com під час публікації скомпрометованих оголошень.

Враховуючи такі обставини, вважаю, що у слідчого на даний час є всі підстави вважати, що виявлені та вилучені в ході здійснення обшуку речі можуть містити відомості про обставини, в силу чого такі речі можуть бути доказами під час досудового розслідування та судового розгляду, тому з огляду на положення п.1 ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України, на них потрібно накласти арешт з метою збереження.

Щодо тверджень захисника про те, що вилучені докази не містять інформації про вчинення кримінального правопорушення, то вважаю за необхідне зазначити про те, що з огляду на положення ч.2 ст.9, ч.2 ст.91 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як обставини, що викривають, так і обставини, що виправдовують осіб та доказування полягає у збірці, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Враховуючи такі обставини, слідчий суддя вважає, що з урахуванням вказаних обставин та положень кримінального процесуального законодавства є підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту речей, що були вилучені в ході проведення обшуку, на даний час потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як власників вилучених речей, а також вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження буде сприяти виконанню завдань кримінального провадження.

А у разі, коли після проведення відповідних слідчих дій щодо таких речей відпаде потреба у застосуванні заходу забезпечення, то учасники процесу мають право звернутись до слідчого судді з відповідним клопотанням в порядку ст.174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на вилучене під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

1) мобільний телефон Iphone imei НОМЕР_2 із сім-картою НОМЕР_3 ;

2) мобільний телефон Samsung J7 імеі НОМЕР_4 , НОМЕР_5 із сім-картою НОМЕР_6 ;

3) роутер TP-Link TL-WR840N з МАС-адресою C025E9822B0C;

4) системний блок «Frime»;

5) банківська картка № НОМЕР_1 ;

6)дві коробки від Iphone 6S та Iphone X.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого ОСОБА_7 .

Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1