Справа № 1-99/04
Провадження №1/367/11/2018
ПОСТАНОВА
Іменем України
05 листопада 2018 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
підсудного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, -

в с т а н о в и в:

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявила клопотання про закриття справи на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7-1 КПК України (1960 р.) у зв`язку із закінченням строків давності.
Підсудний ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника і вважав, що справу слід закрити.
Прокурор із захисником ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання ОСОБА_4 .
Потерпілі в судове засідання не з?явились із невідомих суду причин.
Заслухавши думку прокурора, захисників та підсудного, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що клопотання захисника ОСОБА_4 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно обвинувального висновку 02.01.2002 р. ОСОБА_7 зателефонував своїм знайомим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 та запропонував їм скоїти напад в м.Ірпінь Київської області та заволодіти грошима у сумі 1200 доларів США. На пропозицію ОСОБА_11 останні дали згоду та домовились про час і місце зустрічі.
Після чого 04.01.2002 р., о 16.00 год, ОСОБА_6 , зустрівшись в районі метро Святошин" в м.Києві з ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , розробили детальний план скоєння розбійного нападу.
В цей же день, близько о 18.10 год, електропоїздом ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , прибули з м.Києва в м.Ірпінь Київської області та попрямували до АДРЕСА_1 , де проживали громадяни Нестенки.
Попередньо ОСОБА_6 та ОСОБА_11 шляхи підходу до будинку, а також шлях відходу після скоєння злочину. Із спортивних шапок темного кольору за допомогою нижниць, які приніс із собою ОСОБА_9 , виготовили маски, розподілили між собою ролі, які кожен з учасників організованої злочинної групи повинен був виконувати при скоєнні розбійного нападу. ОСОБА_11 для полегшення скоєння злочину взяв з собою газовий пістолет, який по дорозі до будинку ОСОБА_12 передав ОСОБА_6 , а той зарядив його газовими патронами, які приніс, і передав ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . ОСОБА_11 , в свою чергу, передав ОСОБА_10 палицю (дерев`яну ніжку від телевізора). Підійшовши до хвіртки будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 і ОСОБА_10 зайшли у двір зазначеного помешкання, а ОСОБА_9 , діючи згідно раніше розробленого плану та виконуючи свою роль, залишився біля дороги наглядати за обстановкою, щоб у випадку небезпеки попередити інших учасників злочинної групи.
Застосовуючи фізичне насильство до ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , проникли в будинок де проживають Настенки. В будинку ОСОБА_10 подавивши волю ОСОБА_13 шляхом удару палицею по голові, разом із ОСОБА_6 залишились біля останнього, щоб ОСОБА_13 не міг вийти з будинку та покликати на допомогу, а ОСОБА_11 приставив до голови ОСОБА_14 газовий пістолет та, погрожуючи їй вбивством, почав вимагати гроші. При цьому, ОСОБА_8 пропонував ОСОБА_11 вистрілити ОСОБА_14 в ноги або голову, щоб остання зрозуміла, що пістолет бойовий. ОСОБА_14 , сприйнявши погрози реально, віддала ОСОБА_11 гроші в сумі 4 150 гривень та вироби із золота: обручку вартістю 300 гривень та перстень типу Печатка вартістю 330 гривень, всього на загальну суму 4 780 гривень.
Заволодівши грошима та виробами із золота, які належали громадянці ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_10 розділили їх між собою та розпорядились ними на свій розсуд.
У звя?зку з цим ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій), поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, спрямований на заволодіння майном у великих розмірах, вчинений організованою групою.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки за нього передбачено покарання - позбавлення волі на строк понад десять років.
Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Відповідно до п.5 ч.1 ст. 7-1 КПК України (1960 р.) провадження в кримінальній справі може бути закрито судом у зв`язку із закінченням строків давності.
Оскільки згідно обвинувального висновку ОСОБА_6 звинувачується у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, 02.01.2002 р., і з цього часу минуло більше 15 років, є підстави для закриття провадження щодо підсудного ОСОБА_6 .
Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України, п. 5 ч. 1 ст. 7-1 КПК України (1960 р.), суд -
п о с т а н о в и в:

Задовольнити клопотання захисника.
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.4 ст. 187 КК України.
Закрити кримінальну справу № 1-99/04 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
На постанову до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд може бути подано апеляцію протягом 15 днів.

Суддя: ОСОБА_1