УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Володимир-Волинський
Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представників володільця майна ОСОБА_4 адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Володимир Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000204 від 22.03.2019 року, розпочатого за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
За матеріалами клопотання 22 березня 2019 року, в період з 11 год. по 12 год., в м. Володимир-Волинський Волинської області, невстановлена особа чоловічої статі, відчинивши двері салону автомобіля «Фольксваген Туран», р.н. знак НОМЕР_1 , що був припаркований поблизу будинку №14 по вул. Кн. Василька, таємно викрала портативний акумулятор марки «Xiaomi 5000 MA», мультиінструмент та паспорт громадянина України й громадянина України для виїзду за кордон, належні ОСОБА_8 , внаслідок чого спричинила потерпілому майнову шкоду на суму близько 1500 грн.
За заявою ОСОБА_8 того ж дня були внесені відомості за вказаним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000204 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Під час проведення перевірочних заходів оперативними працівниками Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області, а також першочергових слідчих дій у даному кримінальному провадженні близько 12 години 22 березня 2019 року встановлено осіб, ймовірно причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення та розпочато їх переслідування, оскільки останні намагалися втекти на автомобілі марки «Daewoo Nеxia», р.н. НОМЕР_2 . Під час переслідування працівниками поліції вказаного автомобіля та осіб, що слідували в ньому, водій останнього не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та здійснив наїзд на оперативного працівника Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 , який вибіг назустріч автомобілю з метою його зупинення та затримання осіб, що слідували в ньому. В результаті наїзду ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді «забій м`яких тканин задньої поверхні лівого стегна».
Після приїзду на місце події слідчо-оперативної групи, слідчим у зв`язку із невідкладним випадком було прийнято рішення про проведення огляду місця події, а відповідно і огляду самого транспортного засобу із проникненням у його салон.
22 березня 2019 року під час огляду місця події по вул. Устилузькій м. Володимир-Волинський, було виявлено автомобіль марки «Daewoo Nеxia», р.н. знак НОМЕР_2 , котрим керував ОСОБА_4 . В салоні автомобіля виявлено та вилучено речі, належні потерпілому ОСОБА_8 , а саме його паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, видані на його ім`я, портативний акумулятор марки «Xiaomi 5000 MA» та мультиінструмент марки «NEO Tols». Зазначені речі та автомобіль марки «Daewoo Nеxia», р.н. НОМЕР_2 , було оглянуто, детально описано в протоколі огляду, сфотографовано та вилучено з місця події.
24 березня 2019 року органом досудового розслідування також до ЄРДР за №0000215 були внесені відомості про кримінальне правопорушення з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26 березня 2019 року в порядку ч.3 ст.233 КПК України, визнано правомірним проникнення до іншого володіння особи проведення огляду 22 березня 2019 року автомобіля марки «Daewoo Nеxia», р.н. НОМЕР_2 , який належать ОСОБА_10 та яким користувався ОСОБА_4 .
Згідно ч.7 ст.237 КПК України, вилучений автомобіль марки «Daewoo Nеxia», р.н. НОМЕР_2 , вважається тимчасово вилученим майном.

У зв`язку з цим слідчий в даному кримінальному провадженні звернувся із клопотанням про накладення арешту на вказаний транспортний засіб із забороною його відчуження, розпорядження та користування. Своє клопотання обґрунтував необхідністю збереження речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки автомобіль зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а тому визнаний його постановою речовим доказом.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 21.08.2013 року, власником автомобіля марки «Daewoo Nеxia», р.н. НОМЕР_2 , є ОСОБА_10 .

В судове засідання ОСОБА_10 не з`явився, однак до суду подав заяву, за якою повідомив, що керування автомобілем здійснював ОСОБА_4 за його дозволом на законних підставах. Проти накладення арешту на автомобіль заперечив, а у випадку задоволення клопотання слідчого просив не позбавляти його можливості користуватися ним. Зобов`язався транспортний засіб не відчужувати до вирішення провадження та надати його слідчому на першу вимогу. Просив передати автомобіль ОСОБА_4 на відповідальне зберігання.
У відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав викладених в ньому та просив його задовольнити, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання підставне та підлягає до задоволення.
Володілець майна - ОСОБА_4 та його представники необхідність задоволення клопотання заперечили повністю. ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що до вчинення буд-якого злочину не причетний. Зазначив, що походження предметів та документів, що знаходились у його автомобілі йому не відомі, а тому вважає, що їх підкинули. Разом з тим вказав, що у автомобілі перебував не сам, з ним знаходився ще один чоловік, який залишив місце події. Затримання його відбувалось за зовсім інших обставин, а ніж це описано у клопотанні. Насправді він на вказаному автомобілі не втікав, жодного поліцейського не збивав. Близько 12 години 22 березня 2019 року поліцейський самостійно вистрибнув на капот автомобіля, ногою розбив скло та погрожуючи застосуванням оголеної зброї разом з іншими наніс йому ряд тілесних ушкоджень.
Заслухавши думку сторін, суд прийшов до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

На підставі ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

На підставі ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відтак, вилучений 22 березня 2019 року в ході проведення огляду автомобіль марки «Daewoo Nеxia», р.н. НОМЕР_2 , є тимчасово вилученим майном.

У відповідності до ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у разі пропущення слідчим, прокурором визначених КПК України строків подачі клопотання про арешт майна; у разі пропущення слідчим суддею, судом визначених КПК України строків постановлення ухвали про арешт майна; у разі скасування арешту.

У відповідності до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Клопотання слідчого про арешт майна було подане до суду 25 березня 2019 року, тобто не пізніше наступного робочого для після вилучення майна. Відтак, як вбачається з матеріалів слідчим були дотримані строки його подання до суду.

У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є, зокрема, доказом злочину.

Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, а відтак арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, орган досудового розслідування звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на автомобіль «Daewoo Nеxia», р.н. НОМЕР_2 , у кримінальному провадженні № 0000204, внесеному до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Предметом розслідування даного кримінального провадження є факт вчинення невстановленою слідством особою крадіжки портативного акумулятора марки «Xiaomi 5000 MA», мультиінструмента та паспортів ОСОБА_8 із салону автомобіля «Фольксваген Туран», р.н. знак НОМЕР_1 .
Відтак предметом вказаного правопорушення є портативний акумулятор марки «Xiaomi 5000 MA», мультиінструмент та паспорти ОСОБА_8 , які 22 березня 2019 року були виявлені органом досудового розслідування та вилучені у автомобілі «Daewoo Nеxia», р.н. НОМЕР_2 , який слідчий просить арештувати.
В той же час вказаний автомобіль вже був оглянутий і з нього були вилучені сліди кримінального правопорушення.
Відтак суд прийшов до висновку, що транспортний засіб, який слідчий просить арештувати, може мати значення для розслідування злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, лише як знаряддя вчинення крадіжки, оскільки міг використовуватися для переміщення осіб, які його вчинили, і викраденого майна, яке є предметом даного злочину.
При цьому суд звертає увагу на те, що кримінальні провадження №№ 0000204 та 0000215 в одне провадження об`єднані не були, а тому не вбачає підстав для дослідження в рамках першого зазначеного кримінального провадження слідів дорожньо-транспортної пригоди, оскільки ці обставини повинні досліджуватися органом досудового розслідування в іншому кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

В судовому засіданні слідчим наведено достатньо аргументів, які на даному етапі досудового розслідування дають йому розумну можливість припустити, що автомобіль «Daewoo Nеxia», р.н. НОМЕР_2 , може бути знаряддям вчинення злочину, а отже є речовим доказом у справі. Однак слідчий не довів того, що на вказаному транспортному засобі збереглись сліди вчинення крадіжки.

У відповідності до ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
За таких обставин, оскільки органом досудового розслідування проведено необхідні слідчі дії із вказаним автомобілем, вилучено із нього усі докази, а причетність власника вказаного транспортного засобу до вчинення злочину не доведена, суд не вбачає необхідності позбавляти його (власника) права мирно володіти та користуватись своїм майном.

В той же час, із врахуванням позиції власника транспортного засобу, думка якого для суду в даному випадку явно переважає над позицією його володільця, та з метою недопущення втрати речового доказу стороною обвинувачення, суд прийшов до висновку про доцільність часткового задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на автомобіль «Daewoo Nеxia», р.н. НОМЕР_2 , із забороню його відчуження.
Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Володимир Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_7 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль марки «Daewoo Nеxia», р.н. НОМЕР_2 , що був вилучений 22.03.2019 року під час огляду місця по вул. Устилузькій, м. Володимир-Волинський, який належить ОСОБА_10 та яким користувався ОСОБА_4 , заборонивши відчуження даним транспортним засобом.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Арешт майна є тимчасовим, до скасування у встановленому КПК України порядку заходом забезпечення кримінального провадження . Слідчі( процесуальні ) дії , в тому числі із використанням арештованого майна проводяться у розумні строки .
Відповідно до ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її постановлення.
Повний текст ухвали складено 27 березня 2019 року.

Слідчий суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1