Справа № 740/5161/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/165/19
Категорія - ч. 2 ст. 263-1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 26 серпня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001191, за апеляційною скаргою прокурора Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_9 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 листопада 2018 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Ковпита, Чернігівського району, Чернігівської області, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263-1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 листопада 2018 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, за які:

за ч. 1 ст. 263 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

за ч. 2 ст. 263-1 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_8 призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 судові витрати за проведення комплексної судової трасологічної, імунологічної експертизи та судових експертиз зброї в сумі 7469 грн. 96 коп. на користь держави.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати вирок внаслідок м`якості та постановити новий, яким визнати останнього винним у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців; за ч. 2 ст. 263-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом частикового складання призначених покарань, призначити остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Вважає, що при призначенні покарання судом не було в достатній мірі враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких злочинів, та не звернуто увагу на найвищий рівень потенційної небезпеки, що виходить від незаконного володіння незареєстрованою вогнепальною зброєю та бойовими припасами, і не прийнято до уваги роз`яснення, викладені в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю та бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», в якому судом наголошено на тому, що основною характерною ознакою зброї, бойових припасів є їх призначення ураження живої цілі, знищення чи пошкодження оточуючого середовища.

Звертає увагу суду на те, що місцевим судом при призначенні покарання безпідставно не було враховано і той факт, що протиправна діяльність ОСОБА_8 була досить тривалою та спрямованою на виготовлення вогнепальної зброї, а також те, що обвинувачений відкрито вихвалявся своєю зброєю та бойовими припасами, демонструючи їх молоді.

Вважає, що відсутність притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, його позитивна характеристика не можуть бути вагомими підставами для застосування вимог ст. 75 КК України при призначенні покарання, оскільки ОСОБА_8 протягом усього часу розгляду справи в суді першої інстанції не проявляв жодного бажання стати на шлях виправлення, утримуватися в подальшому від вчинення подібних злочинів, не розкаявся у вчиненому, натомість виправдовував свою протиправну поведінку недосконалістю законодавчого регулювання щодо питань пов`язаних з обігом зброї.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 у грудні 2016 року усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, не маючи передбаченого законом дозволу (дозволу органу поліції), через мережу інтернет замовив та незаконно придбав у невстановленої особи вогнепальну зброю пристрій, схожий на револьвер з маркуванням «Гром 4 мм-номер ПБ 386» та сім бойових припасів патронів калібру 4 мм, які незаконно зберігав за місцем свого проживання по АДРЕСА_3 .

Продовжуючи свої злочинні дії, не маючи передбаченого законом дозволу (дозволу органу поліції) на переробку вогнепальної зброї, ОСОБА_8 за попередньою змовою з невстановленою слідством особою в червні-липні 2017 року шляхом заміни ствола на саморобний із шістьома нарізами, підварювання з подальшою підчисткою муфти рамки, наварювання ділянки запираючого механізму, вставляння ударника незаконно переробив придбаний через мережу інтернет масогабаратний макет пістолета Макарова калібру 9 мм № НОМЕР_1 , 1971 року виготовлення, у вогнепальну зброю у 9 мм пістолет з маркуванням на затворі « НОМЕР_1 » та з маркуванням на рамці «№ НОМЕР_2 ». Перероблену вогнепальну зброю ОСОБА_8 незаконно зберігав за місцем свого проживання по АДРЕСА_3 .

Після здійснення переробки вогнепальної зброї з метою проведення пострілів з неї, ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням час придбав у невстановленої особи гільзи з капсулями патронів калібру 9 мм до пістолета Макарова та саморобні металеві кулі калібру 9,2 мм, з яких незаконно, без передбаченого законом дозволу, повторно виготовив бойові припаси 9 мм пістолетні патрони в кількості 8 штук. Виготовлені бойові припаси ОСОБА_8 незаконно зберігав за місцем свого проживання по АДРЕСА_3 .

25 серпня 2017 року в ході невідкладно проведеного огляду місця події-приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , де проживав ОСОБА_8 , було виявлено та вилучено 9 мм пістолет з маркуванням на затворі « НОМЕР_1 » і з маркуванням на рамці «№ 07 1971»; бойові припаси 9 мм пістолетні патрони в кількості 8 штук; пристрій, схожий на револьвер, з маркуванням «Гром 4 мм-номер ПБ 386»; бойові припаси патрони калібру 4 мм в кількості 7 штук.

Згідно висновків експерта пістолет з маркуванням на затворі «БН 4707» і з маркуванням на рамці «№ НОМЕР_2 », вилучений під час огляду місця події у гр. ОСОБА_8 , є вогнепальною зброєю, 9 мм пістолетом, виготовленим шляхом переробки макета масогабаритного пістолета Макарова калібру 9 мм № НОМЕР_1 , 1971 року виготовлення.

Патрони в кількості 8 штук, вилучені у гр. ОСОБА_8 під час огляду місця події, є боєприпасами, 9 мм пістолетними патронами, які придатні до стрільби, виготовленими саморобним способом з використанням гільз з капсулами патронів калібру 9 мм до пістолета Макарова, метальних зарядів (піроксилінового пороху), саморобних куль діаметром 9.2 мм. Пристрій, схожий на револьвер, з маркуванням «Гром 4 мм-номер ПБ 386» є вогнепальною зброєю, придатною для проведення пострілів патронами 4 мм кільцевого запалення, виготовленою шляхом переробки револьвера Наган № ПБ 386 зразка 1895 року, калібру 7.62 мм виробництва СРСР, 1945 року випуску.

Предмети в кількості 7 штук є боєприпасами, патронами, переспорядженими шляхом збільшення навіски порохового заряду коротких патронів Флобера кільцевого запалювання калібру 4 мм, які придатні до стрільби.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який висловився на підтримку поданої ним апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які висловили свої заперечення проти викладених в апеляційній скарзі прокурора вимог, та просили вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду, щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263-1 КК України у апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

У ст. 65 КК України та роз`яснення наведених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вказано, що призначаючи покарання в кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Під час дослідження матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції належно виконав зазначені вимоги закону.

Із мотивувальної частини вироку вбачається, що при вирішенні даного питання, місцевий суд врахував не тільки характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, а й конкретні обставини справи та відношення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, який усвідомлюючи протиправність своїх дій, щиро розкаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях, при цьому судом було враховано відсутність настання суспільно-небезпечних наслідків від таких протиправних діянь, а також відсутність обставин, що обтяжують чи помякшують покарання, особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної та адмінісративної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання,спосіб його життя, а також те, що він, відповідно до доповіді органу пробації, не схильний до агресії, психічних розладів, алкогольної тва наркотичної залежності не має, на обліку у лікаря-психіатра на нарколога не перебуває, не підтримує відносин з особами з антисоціальною поведінкою, проводить богослужіння у місцевій церкві, бере активну участь у житті села.

На думку колегії суддів, не безпідставно судом першої інстанції було взято до уваги при призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_8 характеристику Ніжинського єпархіального управління, відповідно до якої ОСОБА_8 (архімандрит ОСОБА_10 ) з 2008 року по 2017 рік був насельником Благовіщенського чоловічого монастиря м. Ніжина, під час перебування в якому добросовісно відносився до поручень, та зарекомендував себе з позитивної сторони, в зв`язку з чим прийшов до цілком обґрунтованого та виваженого рішення про можливість призначення ОСОБА_8 покарання на підставі норм, викладених в ст. 75 КК України.

Крім того, під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 у вчиненому щиро розкаявся, та вказав, що в подальшому має намір дотримуватися законослухняної поведінки, а на даний час працює вантажником на молочно- консервному заводі в м. Ічня.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, є справедливим, враховуючи те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якої обвинувачений не уникав за вчинені ним кримінальні правопорушення, а також другорядну роль кари як мети покарання, його поведінку за період кримінального процесуального провадження та те, що він за своєю соціальною адаптивністю не становить високої небезпеки для суспільства, а тому приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, в зв`язку з чим не знаходить підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора.

Під час дослідження матеріалів кримінального провадження колегія суддів прийшла до висновку про безпідставність посилання прокурора на необхідність посилення обвинуваченому покарання з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його суспільної небезпечності, оскільки ці дані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання були враховані в повному обсязі.

Також, прокурор під час апеляційного перегляду кримінального провадження не навів переконливих доказів необхідності призначення ОСОБА_8 міри покарання наближеної до максимальної, передбаченої частинами статей інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якої обвинувачений не уникав за вчинене ним кримінальне правопорушення, а також другорядну роль кари як мети покарання, його поведінку за період кримінального процесуального провадження, колегія суддів вважає можливим виправлення ОСОБА_8 без відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі.

Вказане покарання, на думку колегії суддів, є виваженим, в зв`язку з чим не вбачається підстав для його посилення.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які б як наслідок потягли за собою зміну або скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3