Справа № 344/6760/18
Провадження № 11-кп/4808/7/19
Категорія ч.1 ст.286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000018 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_11 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, згідно ст.89 КК України раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому покарання - штраф в розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 . Стягнуто з ОСОБА_8 у користь ОСОБА_10 - 9475 грн. (дев`ять тисяч чотириста сімдесят п`ять гривень) на відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином та 20 000 грн. 00 коп. (двадцять тисяч гривень) на відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави 858 гривень процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи №4.2-34/18 від 26.01.2018.

Речовий доказ згідно постанови від 04.01.2018: автомобіль марки «Audi А 4», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернуто законному володільцю.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 23.01.2018 на автомобіль марки «Audi А 4», реєстраційний номер НОМЕР_1 - до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Злочин вчинено за наступних обставин.

02.01.2018 близько 18 год. 30 хв. водій ОСОБА_8 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, що значно знижує реакцію і унеможливлює здатність належним чином реагувати на зміну дорожньої обстановки, керуючи автомобілем марки «Audi А 4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався проїзною частиною дороги вул. Степана Бандери в напрямку вул. Академіка Сахарова, що в м. Івано-Франківську.

В цей час по нерегульованому пішохідному переході, який знаходиться на вул. Степана Бандери, поряд із будинком №75, що в м. Івано-Франківську, розпочав перетинати проїзну частину ділянки дороги ОСОБА_10 , який рухався зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

Водій ОСОБА_8 , не надавши переваги в русі пішоходу, проявивши неуважність, маючи об`єктивну можливість бачити, що через пішохідний перехід рухається пішохід, продовжив рух, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого вчинив наїзд на ОСОБА_10 .

При цьому, водій ОСОБА_8 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п.2.3. б) який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

п.2.9. а) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

п.4.16. а) в якому зазначено, що пішоходи мають право на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора;

п. 12.1., який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 18.1., де зазначено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Внаслідок порушення ОСОБА_8 Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої ОСОБА_10 згідно висновку експерта №303/50-Д від 16.05.2018 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з забоєм мозку середнього ступеня тяжкості, крововиливом в лобно-скроневій ділянці головного мозку та ранами в ділянці голови, закритого перелому 4 ребра справа без зміщення відламків, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, і не є небезпечні для життя в момент спричинення.

Не погодившись з вироком суду прокурор Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу з наступними доповненнями, в якій не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

В обґрунтування апеляційних доводів прокурор послався на те, що суд при призначенні ОСОБА_8 покарання у виді штрафу, не в повній мірі врахував, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, перебуваючи в стані наркотичного сп`янінні, а також дані про особу обвинуваченого, який вже був засуджений за злочини, пов`язані з обігом наркотичних засобів.

З вказаних підстав прокурор просив скасувати вирок Івано-Франківського міського суду від 11.09.2018 року та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді арешту. В решті вирок залишити без змін.

В доповненнях до апеляційної скарги від 05.11.2018 року, поданих поза межами строку апеляційного оскарження, прокурор Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_11 доповнив прохальну частину апеляційної скарги та просив ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України покарання у виді 6 місяців арешту.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити;

- обвинувачений ОСОБА_8 просив в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Правильність висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за ч.1 ст.286 КК України не заперечується в апеляційній скарзі, а тому доведеність винуватості обвинуваченого та юридична оцінка його злочинних дій відповідно до положень ст. 404 КПК України не є предметом апеляційного розгляду.

Дії ОСОБА_8 за вказаними ознаками вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність вироку суду у зв`язку з невідповідністю призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно п.1 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Зі змісту мотивувальної частини вироку суду вбачається, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, дані про особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, згідно ст.89 КК України раніше не судимий, не працює, не одружений, на диспансерних обліках в ОПНЛ №3 та ОНД не перебуває, а також обставини, що пом`якшують покарання: його щире каяття, добровільне відшкодування збитків потерпілому. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції обґрунтовано визнав вчинення злочину у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в суді першої інстанції прокурор, яким подано апеляційну скаргу, просив призначити покарання обвинуваченому у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Вищевказані вимоги прокурора були повністю задоволені і обвинуваченому ОСОБА_8 було призначено покарання у виді та розмірі, про які просив державний обвинувач.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Разом з тим, прокурор, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції та підтримував державне обвинувачення, після повного задоволення судом заявлених ним вимог, істотно змінив свою правову позицію щодо виду та розміру призначеного обвинуваченому покарання, не вказавши які саме причини, що мають об`єктивний характер, мотивували його використати право на апеляційне оскарження вироку суду в цій частині.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що прокурором після подачі апеляційної скарги, в якій він просив скасувати вирок суду та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому покарання у виді арешту, поза межами строку на апеляційне оскарження були внесені доповнення до апеляційної скарги, де він просив апеляційний суд ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому більш суворе покарання у виді 6 місяців арешту.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 403 КПК України, внесення до апеляційної скарги змін, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, за межами строків на апеляційне оскарження не допускається.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і відсутні встановлені законом підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4