ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справи № 664/3638/18 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/819/41/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного заходу
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0002047 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Цюрупинського районного суду Херсонської області від 29 листопада 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Грузії, громадянина Грузії, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Встановлено строк дії ухвали до 25.01.2019 року включно.

Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за наступних обставин.

Так, 27.11.2018 року близько 00 год.50 хвилин ОСОБА_11 , знаходячись у громадському місці на території готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП « ОСОБА_12 » у АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив хуліганські дії по відношенню до персоналу та робітників готелю, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинені з особливою зухвалістю, пов`язані із застосуванням предметів, спеціально пристосованих та заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та нормам діючого законодавства. В обґрунтування своїх доводів указує, що ні в повідомлені про підозру, ні в ухвалі слідчого судді не вказано, які саме дії вчинив ОСОБА_11 , і чи якимось чином застосував складний ніж, який був у нього чи частини розбитої пляшки, і чи саме ці речі є заздалегідь заготовленими, як саме порушував громадський порядок. Суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_11 має постійне місце проживання на території України, сам він не є місцевим жителем регіону, де вчинено злочин, а тому не матиме будь-якого впливу на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу. Вказує, що обставини справи не підтверджують наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, відповідно до яких до підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказує, що всупереч правовим позиціям Європейського Суду з прав людини слідчим суддею надано абстрактну оцінку обставинам у вказаному кримінальному провадженні. Вважає, що слідчим суддею не доведено недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати відносно ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав свої апеляційні вимоги, просив їх задовольнити, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без зміни, у дебатах сторони залишились на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, 27.11.2018 року ОСОБА_9 затримано в порядку ст.208 КПК України та 28.11.2018 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: заявою ОСОБА_13 про вчинений злочин, протоколом огляду місця події (приміщення готелю та вул. Садової біля готелю), постановою про визнання предмету речовим доказом та приєднання його до матеріалів провадження, а саме ножа та частин розбитої скляної пляшки з під горілки, протоколами допиту потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколами допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 від 27.11.2018 року.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування перевірив вагомість наявних доказів, які дають достатні підстави підозрювати ОСОБА_9 у вчиненні цього злочину.
На цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому доводи сторони захисту про необхідність встановлення обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_11 , не ґрунтуються на законі.

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, за який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, дані про його особу вказують на те, що він є громадянином іншої країни, не має зареєстрованого постійного місця проживання або перебування на території України, офіційно не працевлаштований, не має постійного доходу, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, та, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним, які в сукупності дають обґрунтовані підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_11 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, а тому жоден більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі стосовно недоведеності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не варті уваги, оскільки жодним чином не спростовують висновки слідчого судді.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_18 у разі визнання його винним у вчиненому злочині, суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а також з огляду на те, що він може ухилитися від слідства та суду, незаконно вплинути на потерпілих і свідків, тобто на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Більш того, якщо виходити з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_9 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Саме застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на думку колегія суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.

Твердження захисника про доцільність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу та його достатності для запобігання встановлених судом ризиків, не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Посилання захисника на те, що слідчий суддя не звернув уваги на те, що прокурором не наведено будь-яких обставин, які б вказували на наявність ризиків, що обумовлюють необхідність обрання такого запобіжного заходу, а також на ті обставини, що зменшують ці ризики, не заслуговують на увагу, оскільки встановлені слідчим суддею обставини підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Твердження сторони захисту, що слідчий суддя не звернув уваги на наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, а саме, що ОСОБА_11 має постійне місце проживання на території України, не є місцевим жителем регіону, де вчинено злочин, а тому не матиме будь-якого впливу на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, запевнив, що буде з`являтися на кожний виклик до слідчого, які, на його думку, дають підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, на думку колегії суддів, не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжним вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що усувають встановлені слідчим суддею ризики і його висновки не спростовують, а тому не можуть слугувати стримуючим фактором та не спростовують заявлених ризиків.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_9 не має міцних соціальних зв`язків, є громадянином іншої держави, проживає на території України без реєстрації, не працевлаштований, є раніше судимою особою, що жодним чином не свідчить про його позитивну репутацію, і ці дані стороною захисту не спростовано.

Враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_11 , вчинено із погрозою застосування насильства, а тому доводи захисника в цій частині не заслуговують на увагу.

Інші посилання сторони захисту були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення, а тому не спростовують законність постановленої ухвали слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 під час апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги захисника про застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Цюрупинського районного суду Херсонської області від 29 листопада 2018 року, якою відносно ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2