КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2018 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Реутинці, Кролевецького р-ну, Сумської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, маючого на утримання двох малолітніх дітей, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України

за участю: прокурора підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Бориспільського відділу поліції ГУ НП України в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 , та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів, до 31 грудня 2018 року, з визначенням застави у розмірі 147 280 гривень.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя, врахувавши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, вказав, що прокурором, в порядку п.3 ч.1 ст.183 КПК України, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, доведено, що перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності і прийшов до висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладанням на останнього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, на розсуд суду; провести перевірку наявності підстав для затримання ОСОБА_10 та встановити фактичний час його затримання о 22 год. 20 хв. 01 листопада 2018 року.
Захисник вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді невмотивована, прийнята з істотним порушенням кримінального процесуального закону, зокрема ст.ст. 177, 178, 194, 206 КПК України, а тому є незаконною і підлягає скасуванню, а застосований до ОСОБА_11 запобіжний захід є занадто суворим і підлягає заміні на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Як стверджує сторона захисту, підозра ОСОБА_10 на сьогоднішній день є необгрунтованою, оскільки в обгрутування підозри ні слідчим, а ні прокурором не надано жодного належного чи допустимого доказу.

Сторона захисту посилається також на те, що в ході судового засідання прокурором не було доведено, що у випадку перебування під домашнім арештом ОСОБА_6 зможе вчинити втечу, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному проваджені, або вчинити інше кримінальне правопорушення адже він буде зобов`язаний цілодобово знаходитись у себе вдома.
Крім того, перебуваючи під домашнім арештом ОСОБА_12 буде під цілодобовим контролем працівників поліції, які зможуть безперешкодно входити до його житла, що також унеможливить вчинення нового злочину ОСОБА_13 . Стороною обвинувачення не вказано на яких саме свідків зміг би вчинити незаконний вплив ОСОБА_12 , а тому таке твердження, на думку захисника, є необгрунтованим.
Більше того, відомості про особу ОСОБА_10 , який має міцні соціальні зв`язки в місті Києві, займається вихованням та утриманням двох малолітніх дітей, істотним чином зменшують будь-які ризики передбачені ст.177 КПК щодо останнього.
Також захисник посилається в своїй апеляційній скарзі, що ОСОБА_10 було незаконно затримано в порядку ст.208 КПК України, так як його фактичне затримання відбулось під час проведення обшуку його житла. При цьому, згідно відеозапису до протоколу обшуку, що був переглянутий під час судового засідання, ОСОБА_10 затримали і надягли на нього кайданки ще до моменту виявлення в його житлі предметів схожих на боєприпаси. Проте в протоколі затримання ОСОБА_10 , що додається та міститься в матеріалах справи суду, зазначений час його фактичного затримання 2 год. 25 хв. 02.11.2018, що не відповідає дійсності.
Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу захисника та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів справи, слідчим відділом Бориспільського ВП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0002281 від 02.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що у невстановлений органом досудового розслідування час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. У цей же час у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, ОСОБА_6 незаконно придбав бойові припаси - гранату РГО із запалами УДЗ.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_6 , не маючи дозволу на носіння і зберігання бойових припасів, стандартних бойових припасів, вибухових речовин і вибухових пристроїв, передбаченого п. 2.3 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року, тримаючи при собі вищевказані бойові припаси, переніс їх до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та розпочав їх зберігання без передбаченого законом дозволу до виявлення їх працівниками поліції о 22 год. 09 хв. 01.11.2018.

01.11.2018 року о 22 год. 09 хв. працівниками поліції в присутності понятих проведено обшук квартири АДРЕСА_2 . Під час обшуку виявлено та вилучено запал з маркуванням «УД3350-Ф6-89» та корпус гранати «РГО 80-21-89», які ОСОБА_6 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Згідно довідок про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів від 01.11.2018, виданих спеціалістом вибухотехнічного відділу, вказані корпус до гранати РГО має обмежену небезпечність по вибуховій категорії, запал УДЗ належать до небезпечної вибухової категорії.

02.11.2018 СВ Бориспільського ВП ТУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затримано в порядку ст. 208 КПК України , та повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

02.11.2018 року слідчий слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області із клопотанням, в якому просив застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.
03.11.2018 року ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду дане клопотання слідчого було задоволено та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів, до 31 грудня 2018 року, з визначенням застави у розмірі 147 280 гривень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.
Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів у суду щодо їх достатності, не викликала.
Більш того, виходячи з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігач, що особа про яку йдеться могла вчинити правопорушення. Фактів та інформації, які свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри.
Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (Мюррей проти Сполученого Королівства).
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.
Також, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 неодноразово був засуджений, тому з огляду на це може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, може впливати на свідків у провадженні, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а тому підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу за матеріалами справи не вбачається.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду, в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , та ту обставину, що останній, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання за вчинене, в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п.1ч.1 ст.177 КПК України.
Отже, за результатами розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що прокурором під час судового розгляду доведено, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення кримінального правопорушення та суворість можливого покарання за вчинений злочин не дає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя прийняв правильне рішення про необхідність задовольнити клопотання слідчого.
Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд на законних підставах визначив йому заставу в розмірі 147 280 гривень у національній грошовій одиниці України.
Сума, що встановлюється для звільнення під заставу повинна бути належним чином обґрунтована і зафіксована в рішенні про заставу (Георгієв проти Болгарії п. п. 30, 31). А також повинні враховуватися кошти обвинуваченого (Хрістова проти Болгарії).
Такий розмір є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість злочину у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України.
Доводи захисника, за змістом апеляційної скарги, про необґрунтованість підозри у вчиненні злочину, відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не врахування даних про особу підозрюваного не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.
Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.
Посилання захисника на те, що до підозрюваного ОСОБА_6 можливо застосувати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно, з урахуванням вимог закону, а також практики Європейського суду з прав людини, застосував даний запобіжний захід, взявши до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, в тому числі майновий стан підозрюваного, а також доведені прокурором ризики неправомірної поведінки підозрюваного.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.
На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в обранні підозрюваній особі ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Бориспільського відділу поліції ГУ НП України в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 , та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів, до 31 грудня 2018 року, з визначенням застави у розмірі 147 280 гривень - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/60/2019
Категорія: ст. 183 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_14
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1