Справа № 373/683/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000284 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новоайдар Луганської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, солдата, номер обслуги 1 мінометного взводу мінометної батареї 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, тяжкими хворобами не страждає,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , проходячи з 27.09.2017 військову службу за контрактом, обіймаючи посаду номера обслуги 1 мінометного взводу мінометної батареї 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи у відрядженні для рекогносцировки на території АДРЕСА_3 , у період з 10.00 год 23.01.2019 по 11.00 год 16.02.2019, діючи умисно без поважних на те причин та без наказу і дозволу відповідних командирів і начальників, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, самовільно залишив територію наметового містечка військової частини НОМЕР_1 в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. Усвідомивши помилковість своїх дій, добровільно 16.02.2019 повернувся до місця проходження служби.

По суті пред`явленого обвинувачення в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним повністю і дав покази, що підтверджують фабулу обвинувачення.

Зокрема зазначив, що у період, який вказаний в обвинувальному акті, не отримавши згоди та наказу командира на відпустку, самовільно залишив військову частину для вирішення певних сімейних проблем. Усвідомивши помилковість своїх дій повернувся до місця розташування військової частини.

Справа слухалась в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не оспорюють фактичні обставини справи. Зміст ч. 3 ст. 349 КПК України їм роз`яснено.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом, військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, визнано щире каяття обвинуваченого у вчиненому, яке виразилось у визнанні та усвідомленні негативності скоєного діяння, та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки протягом досудового розслідування він давав детальні та послідовні показання відносно зазначених обставин, які лягли в основу його обвинувачення у справі.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом в ході судового розгляду не виявлені.

Вчиненим кримінальним правопорушенням (злочином), передбаченим ч. 4 ст. 407 КК України, майнова шкода не завдана.
Експертизи під час досудового розслідування не проводилися, витрати на залучення експерта відсутні.
Потерпілих у кримінальному провадженні немає.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, його характеристику і приходить до висновку призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції статті.

Приймаючи до уваги особу обвинуваченого, беручи до уваги пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим його перевиховання без ізоляції від суспільства і приходить до висновку звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.
Керуючись ст. ст. 349, 373, 374, 395 КПК України, суд,

засудив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу не обирати.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в порядку, визначеному ч.6 ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1