Ухвала
Іменем України
02.08.2018 року Франківський районний суд м.Львова в складі

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника заявника ОСОБА_5

особи,щодо якої виршується питання ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву КЗ ЛОР"ЛОКПЛ" про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , який скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

В.о. Заступника головного лікаря з експертизи Комунального закладу Львівської обласної ради Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня ОСОБА_7 звернувся в суд із заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з звичайним наглядом відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

В обґрунтування своєї заяви посилаючись на те, що до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , згідно Ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.12.2017р. (яка набрала законної сили 18.01.2018р.) вперше з 18.01.2018р. застосовуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на базі 23-го відділення КЗ ЛОР ЛОКПЛ до даного часу.

21 квітня 2014 року, близько 01 год. 30 хв. ОСОБА_6 перебуваючи неподалік кафе «Парк», що знаходиться на вул. І. Франка в м.Моршині Львівської області, на грунті особистих неприязних відносин, які виникли між ним та потерпілим ОСОБА_8 з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому удар в ділянку голови, в результаті чого заподіяв важку відкриту черепно-мозкову травму; забій головного мозку важкого ступеню з конфузійно-геморагічними вогнищами, субдуральну гематому правої лобно-скроневої ділянки голови», що у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 163 від 02.06.2014 року, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення. Його дії було кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України.

У зв`язку з підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, був 11.04.2016р. доставлений до КЗ ЛОР "ЛОКПЛ" та поміщений до 12-го відділення на виконання Ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.04.2016р. про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

19.12.2016р. ОСОБА_6 був переведений з 12-го до 23-го відділення КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», де перебуває до даного часу.

У зв`язку з вчиненням вищезгаданого правопорушення було проведено дві судово-психіатричні експертизи:

-стаціонарна судово-психіатрична експертиза (Висновок №213 від 23.12.2015р.), в результаті якої комісія судово-психіатричних експертів 5-го судово-психіатричного відділення КЗ ЛОКПЛ прийшла до висновку: « ОСОБА_6 в період інкримінованих йому дій хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

В даний час ОСОБА_6 виявляє ознаки тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності у формі важкого змішаного дисоціативно-конверсійного розладу, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

До виходу з хворобливого стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом».

- стаціонарна судово-психіатрична експертиза (Висновок №72 від 26.04.2017р.), в результаті якої комісія судово-психіатричних експертів 5-го судово-психіатричного відділення КЗ ЛОКПЛ прийшла до висновку: «1. В період інкримінованих йому дій, ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим чи іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

На даний час, ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизоафективного розладу, змішаний тип, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Як свідчить медична документація психічне захворювання у ОСОБА_6 клінічно повно розгорнулось у 2016 році.

Враховуючи відсутність у ОСОБА_6 на даний час проявів гострої психопродуктивної симптоматики та антисоціальних тенденцій у висловлюваннях чи поведінці, а також те, що ОСОБА_6 пройшов тривалий курс активної психофармакотерапії, рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом».

В результаті проведеного комплексного лікування (Нейролептики (Азапін, Арілентал, Кветирон XR, Клопіксол-депо, Клопіксол-акуфаз, Зіпрекса, Аміназин, Еголанза, Рисполепт, Оланзапін, Галоперидол), Препарати групи літію (Глюталіт), коректори настрою (Карбамазепін, Вальпроком), Антидепресанти (Триттіко) загальнозміцнююче, симптоматичне, вітамінотерапія, індивідуальна психотерапія, арттерапевтичні заняття; реабілітаційні заходи у межах відділення: перегляд телепередач, читання періодичної преси, образотворчі заняття у кабінеті реабілітації, прогулянки по внутрішньому дворику відділення), психічний стан пацієнта без позитивної динаміки: досягнути стабілізації психічного стану не вдається через наявну у пацієнта медикаментозну резистентність. Хворий не розуміє потребу прийому підтримуючого лікування (відсутність критичного ставлення до власного захворювання), не розуміє причину примусового лікування та не вважає себе хворим. На запитання про вчинене правопорушення, відповіді подає фрагментарно через призму переконаності у власній невинності. Висловлює плани на майбутнє: «вчити підростаюче покоління боксу…Але, як тільки вийду звідси, в першу чергу піду на дискотеку». Утримується внутрішня напруженість, підозріливість, негативізм. Настрій мінливий. Емоційне реагування часто буває недоречним та імпульсивним. Під час розмови з лікарем не дотримується дистанції, у висловлюваннях іноді застосовує нецензурні слова та вирази, піднімає голос. Мислення прискорене, резонерське з елементами паралогіки та зісковзувань. У відділенні багато часу приділяє фізичним заняттям, часто буває неспокійний, претензійний, інструкції медичного персоналу та лікарів виконує після довготривалих повторень та роз`яснень, схильний до афективного реагування по відношенню до інших пацієнтів. Враховуючи обставини вчиненого правопорушення, та беручи до уваги плани пацієнта, а також нестабільність психічного стану, який зумовлює невмотивовані блискавичні спалахи люті та агресії по відношенню до оточуючих, наявний високий ризик скоєння повторних правопорушень в найкоротші терміни після виписки. Потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
В судовому засіданні представник КЗ заяву підтримав, просить її задоволити та пояснив, що внаслідок проведеного лікування не вдалося досягнути значного покращення психічного стану ОСОБА_6 та ознак повноцінної ремісії. Лікування можливе лише в умовах стаціонару.

ОСОБА_6 просить не застосовувати до нього примусові заходи медичного характеру, а відпустити додому.

Заслухавши думку прокурора,що просить заяву задоволити, адвоката, який послався на розсуд суду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити виходячи з наступного.

Згідно Ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.12.2017р. (яка набрала законної сили 18.01.2018р.) ОСОБА_6 з 18.01.2018р. застосовуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на базі 23-го відділення КЗ ЛОР ЛОКПЛ до даного часу..

Судом встановлено, що ОСОБА_6 з 19.12.2016 року перебуває на лікуванні 23-го відділення КЗ "ЛОКПЛ" на підставі ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 грудня 2017 року.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів, щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №41 від 15.06.2018 року на момент огляду ОСОБА_6 , страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизоафективного розладу, змішаний тип, стан затяжної гнівливої манії. У зв"язку з недостатнім критичним ставленням до власного захворювання та скоєного, невмотивовані агресивні спалахи по відношенню до медичного персоналу та інших пацієнтів, високий ризик скоєння повторних протиправних дій після виписки, а також враховуючи наявну у пацієнта резистентність до медикаментозної терапії, потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Згідно ст.19 Закону України "Про психіатричну допомогу",продовження застосування примусових заходів медхарактеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.

Відповідно до ст.95 КК України, продовження,зміна або припинення застосування примусових заходів медхарактеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу, який надає особі таку психіатричну допомогу,до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів,який обгрунтовує необхідність припинення застосування таких примусових заходів.

Статтею 514 ч.1 КПК України передбачено, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає за доцільне продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Керуючись ст. 514 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

продовжити застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1