Справа № 545/1914/18
Провадження № 1-кп/545/221/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.08.2018 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції між Полтавським районним судом Полтавської областіта Державною установою "Божковська виправна колонія (№16)" кримінальне провадження №0000878 від 24 липня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нікополя Дніпропетровської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання в Божковській виправній колонії №16, раніше судимого:

- 24 березня 2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ст.ст.70, 71 КК України до позбавлення волі строком на п`ять років один місяць. З 25 липня 2014 року відбуває покарання в Державній установі "Божковська виправна колонія (№16)",

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.391 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи засудженим 24 березня 2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на п`ять років один місяць, і відбуваючи покарання в Державній установі "Божковська виправна колонія (№16)" з 25 липня 2014 року наодноразово попереджався адміністрацією установи про дисциплінарну та кримінальну відповідальність за порушення режиму утримання, правил внутрішнього розпорядку та за здійснення проявів злісної непокори законним вимогам адміністрації установи. Незважаючи на всі заходи виховного та профілактичного характеру, які проводилися із засудженим, останній систематично проявляв злісну непокору законним вимогам представників адміністрації установи, за що 72 рази був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, 63 з яких не погашені та не зняті у вставновленому законом порядку, 10 разів поміщався до дисциплінарного ізолятору та 4 рази був переведений до приміщення камерного типу.
При цьому, 05 червня 2018 року засуджений ОСОБА_4 був обґрунтовано поміщений до ПКТ терміном на один місяць за навмисну категоричну відмову виконати законну вимогу начальника відділення - приступити до роботи по благоустрою установи, згідно графіка затвердженого начальником установи.
Перебуваючи в приміщенні камерного типу в дисциплінарному ізоляторі, засуджений ОСОБА_4 продовжував злісно порушувати режим утримання. Після виходу з ПКТ ОСОБА_4 вчинив злісну непокору вимогам представників адміністрації установи.
24 липня 2018 року близько 09 години 30 хвилин ОСОБА_4 відкрито, в категоричній формі, безпідставно відмовився виконати законну вимогу начальника відділеня СПС №4 старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_6 , а саме, приступити до чергування по території СПС №4 згідно графіку чергувань, затвердженого начальником установи. Згідно довідки, виданої лікарем медичної частини від 24 липня 2018 року, після проведеного
огляду засудженого ОСОБА_4 встановлено, що він практично здоровий та за станом
здоров`я виконувати роботи з благоустрою може.
31 липня 2018 року між прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_4 за ст.391 КК України. Підозрюваний ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 має понести за вчинене кримінальне правопорушення передбачене ст.391 КК України, а саме у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ст.ст.70, 71 КК України від 04 листопада 2015 року, яким ОСОБА_4 засуджено до п`яти років одного місяця позбавлення волі, призначити остаточне покарання у виді одного року одного місяця позбавлення волі, згода підозрюваного на його призначення отримана.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор під час підготовчого судового засідання, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.391 КК України, за обставин, як вони викладені в обвинувальному акті.

Захисник обвинуваченого також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання.

Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ст.391 КК України, знайшли своє підтвердження під час підготовчого судового засідання.

Злочин, передбачений ст.391 КК України, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Суд, шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст.ст.50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, даних про його особу, обставини, що пом`якшує покарання у виді щирого каяття у вчиненні злочину.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її затвердження.

Також суд вважає необхідним обрати відносно ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Речових доказів та судових витрат по справі немає. Цивільний позов не заявлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 липня 2018 року укладену між прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.391 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання приєднати частину невідбутого покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ст.ст.70, 71 КК України від 04 листопада 2015 року, яким ОСОБА_4 засуджено до п`яти років одного місяця позбавлення волі та призначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк покарання обраховувати з 07 серпня 2018 року.

До набрання вироком суду законної сили обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)», етапувавши його до вказаної установи.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники мають право її отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1