У Х В А Л А
Іменем України

11 вересня 2018 року слідчий суддя Деснянського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Деснянського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні № 0007700 від 07.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального № 0007700 від 07.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Клопотання мотивує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в Деснянському УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0007700 від 07.09.2018 року, відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

07.09.2018 у в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_5 , у якого в ході обшуку на підставі ст. 208 КПК України було вилучено: предмет схожий на викрутку синього кольору; предмет вироблений з пластику чорного кольору; ліхтарик фіолетового та ліхтарик червоного кольорів; 2 канцелярських ножі (1 жовтого кольору, 2 синього кольору); ножиці з ручками чорного кольору; рюкзак чорного кольору з речами; сумка чорного кольору з речами; моток кабелю чорного кольору, приблизно 48 м довжиною; моток кабелю приблизно 36 м довжиною (без ізоляції).

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В судове засідання власник майна не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся, причин неявки не повідомив.

Враховуючи положення ч.1 ст. 172 КПК України, вважаю за можливе розглянути клопотання за відсутності цієї особи.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Вислухавши пояснення слідчого, дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов наступного.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні в Деснянському УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0007700 від 07.09.2018 року, відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

07.09.2018 ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, у якого в ході обшуку на підставі ст. 208 КПК України було вилучено: предмет схожий на викрутку синього кольору; предмет вироблений з пластику чорного кольору; ліхтарик фіолетового та ліхтарик червоного кольорів; 2 канцелярських ножі (1 жовтого кольору, 2 синього кольору); ножиці з ручками чорного кольору; рюкзак чорного кольору з речами; сумка чорного кольору з речами; моток кабелю чорного кольору, приблизно 48 м довжиною; моток кабелю приблизно 36 м довжиною (без ізоляції), про що складено відповідний протокол.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, псування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурор про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

В судовому засіданні не було встановлено порушення слідчим вимог статтей 168, 171 КПК України.

Приписами ч.ч.10, 11 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другоїстатті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Метою накладання арешту на майно є збереженням речових доказів, а саме запобігання їх приховування, зникнення, втрати, знищення або перетворення, відчуження.

Підставою для арешту майна є те, що наявні достатні підстави вважати, що вилучене майно є речовими доказами, що зберегли на собі сліди злочину та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки існують підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити цей вид забезпечення кримінального провадження, а саме: тимчасово вилучене майно, про арешт якого ставить питання слідчий, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, вказане майно підпадає під ознаки речового доказу.
Враховуючи викладене клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Отже, з урахуванням вказаних положень норм КПК України, слідчий суддя вважає, що накладення арешту шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження зазначеного вище майна є достатнім, розумним та співмірним видом заборони для виконання завдань кримінального провадження.

Керуючись статтями 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого про накладення арешту на майно - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: предмет схожий на викрутку синього кольору; предмет вироблений з пластику чорного кольору; ліхтарик фіолетового та ліхтарик червоного кольорів; 2 канцелярських ножі (1 жовтого кольору, 2 синього кольору); ножиці з ручками чорного кольору; рюкзак чорного кольору з речами; сумка чорного кольору з речами; моток кабелю чорного кольору, приблизно 48 м довжиною; моток кабелю приблизно 36 м довжиною (без ізоляції) шляхом заборони користування, розпорядження ними та їх відчуження, для збереження їх у якості речових доказів, доручивши слідчому визначити місце зберігання цього майна.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1