Дата документу 04.09.2018
Справа № 334/2038/16-к
Провадження № 1-кп/334/36/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001675 від 05 березня 2016 року за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не працюючого, маючого середню освіту, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого на підставі ст.89 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 05 березня 2016 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, діючи умисно, за попередньою змовою з двома невстановленими слідством особами, з корисливих мотивів, перебуваючи на території гаражного кооперативу розташованого біля підстанції ЛБ №1 ВАТ «Запоріжжяобленерго» по вул. Алюмінієвій в м. Запоріжжя, через отвір у стіні гаражу № НОМЕР_1 , проник до його приміщення. В свою чергу двоє невстановлених слідством осіб очікували обвинуваченого біля отвору вказаного гаражу з метою отримання викраденого з приміщення гаражу майна та спостерігання за навколишньою обстановкою, щоб у разі чого попередити його про наближення потерпілого або інших сторонніх осіб. В свою чергу обвинувачений перебуваючи у приміщенні гаражу, діючи відкрито, за попередньою змовою з невстановленими особами, заволодів майном, що належить потерпілому ОСОБА_4 , а саме чотири металевих предмета, схожих на піддони, фрагмент вихлопної труби, п`ять металевих трубок, дві накладки на автомобільні фари з металу, фрагмент фари автомобільної з металу, кришку повітряного фільтру з металу, предмет з металу чорного кольору, предмет з металу з трубкою та ємністю, пристрої з металу сірого кольору, на загальну суму 890 гривень, які через вказаний отвір частинами передавав очікуючим його невстановленим особам. При цьому, в момент знаходження обвинуваченого у приміщенні гаражу, на місце прибув потерпілий ОСОБА_4 , який побачивши вчинення злочину намагався припинити вчинення протиправних дій. Однак, не зважаючи на це, вчинення злочину обвинуваченим та невстановленими особами припинено не було. Обвинувачений з частиною викраденого майна покинув приміщення гаражу, після чого він та двоє невстановлених слідством осіб з викраденим майном ОСОБА_4 залишили місце вчинення злочину. Через деякий час, в цей же день, обвинувачений, в районі перетину вулиці Верхньої та вул. 40 років Радянської України в м. Запоріжжя, був затриманий працівниками поліції з викраденим у ОСОБА_4 майном, яке у нього було вилучено.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього сурову міру кримінального покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.3 ст.186 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Сукупність доказів, що узгоджуються між собою дають суду підстави кваліфікувати дії ОСОБА_5 за ч.3 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у інше приміщення, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання, відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, в ході судового слідства не встановлено.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому

законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Враховуючи ці обставини, ступінь і характер суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий на підставі ст.89 КК України, має на утриманні неповнолітню дитину сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який провину свою визнав повністю, в скоєному розкаявся, а також приймаючи до уваги думку потерпілого, який його вибачив та просив призначити ОСОБА_5 покарання не пов`язане з позбавленням волі, за таких обставин, суд, з врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватого вважає, що йому слід призначити покарання не в максимальних межах санкції ч.3 ст.186 КК України, що буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів.

Крім цього суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого положення ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Суд враховує зокрема те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині, вину визнав в повному обсязі, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, характеризується за місцем мешкання позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у повному обсязі відшкодував потерпілому матеріальну та моральну шкоду, є єдиним годувальником в сім`ї, тому наявність вказаних обставин, які істотно знижують ступінь вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_5 зумовлює можливість призначення покарання за ч.3 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 статті 186 КК України, що буде відповідати вимогам ст.65 КК України і достатнім для виправлення обвинуваченого.

З урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України, необхідно зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 07 березня 2016 року по 01 березня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та на підставі абзацу 3 ч.5 даної статті звільнити від відбування покарання та вважати ОСОБА_5 таким, що відбув покарання повністю.

Вирішуючи цивільні позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки у судовому засіданні знайшла своє підтвердження провина ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), сума заподіяної шкоди потерпілому: ОСОБА_4 у розмірі 390 гривень відповідно ніким не оспорюється, суд вважає, що вказана сума обґрунтована та підлягає стягненню з ОСОБА_5 у повному обсязі.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.314-318, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393 КПК України, ст.ст. 50, 51, 60, 65-67, 69, 301 КК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 07

березня 2016 року, зарахувавши в цей строк термін попереднього ув`язнення з 07 березня 2016 року по 01 березня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та на підставі абзацу 3 ч.5 ст.72 КК України звільнивши від відбування покарання, як такого, що відбув покарання повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду від злочину у розмірі 390 гривень.

Речові докази:

- чотири металевих предмета, схожих на піддони, фрагмент вихлопної труби, п`ять металевих трубок, дві накладки на автомобільні фари з металу, фрагмент фари автомобільної з металу, кришка повітряного фільтру з металу із нашаруванням іржі, предмет з металу чорного кольору, предмет з металу з трубкою ті ємністю з нашаруванням іржі пристрої з металу сірого кольору, які по даному кримінальному провадженню визнано речовими доказами та відповідно до гарантійної розписки передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 - залишити законному власнику за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1