Справа № 361/1841/18
Провадження № 1-кп/361/428/18
В И Р О К
Іменем України

---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
31 липня 2018 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинувачених: - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари кримінальне провадження за № 0001091 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18 березня 2018 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Требухів Броварського району Київської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого на посаді старшого координатора замовлень в ТОВ «УСПОД ЛТД» с. Требухів Броварського району Київської області, не депутата, не маючого інвалідності, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Требухів Броварського району Київської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, командира автомобільного відділення військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, не депутата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України
в с т а н о в и в :
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, при таких обставинах.
Так, 17 березня 2018 року приблизно о 04 годині 00 хвилин, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 , знаходячись на подвір`ї домоволодіння, АДРЕСА_2 , де виявили двигун від автомобіля марки «Тоуоtа Lаnd Gruiser 90 Prado» 1997 року випуску, об`ємом 3,4 літра, бензиновий, 6-ти циліндровий. В цей час, у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виник спільний злочинний умисел, направлений на вчинення таємного викрадення належного громадянину ОСОБА_4 автомобільного двигуна з території вказаного вище домоволодіння.
Того ж дня, а саме 17.03.2018 року близько 04 години 10 хвилин, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебуваючи за вищевказаною адресою, реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, проникли на територію земельної ділянки АДРЕСА_2 та викрали двигун від автомобіля марки «Тоуоtа Lаnd Gruiser 90 Prado» 1997 року випуску, об`ємом 3,4 літра, бензиновий, 6-ти циліндровий, вартістю 7000 гривень. Викрадаючи вказаний автомобільний двигун ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підняли його та винесли із домоволодіння АДРЕСА_2 , після чого, із викраденим майном з місця вчинення злочину зникли. Викраденим майном ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розпорядились на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 7000 грн. 00 коп.
Органом досудового розслідування, дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в скоєному розкаялися, визнали повністю свою вину у вчиненні інкримінованого їм злочину за обставин викладених в обвинувальному акті та пояснили, що вони дійсно 17 березня 2018 року близько 04 години 00 хвилин вдвох викрали із подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 ,двигун від автомобіля марки «Тоуоtа Lаnd Gruiser 90 Prado» 1997 року випуску, об`ємом 3,4 літра, бензиновий, 6-ти циліндровий, який належить ОСОБА_4 . Викраденим вони розпорядились на власний розсуд. Про скоєне сильно жалкують, завдану ними майнову шкоду потерпілому добровільно відшкодували повністю.
Просили не карати їх суворо, оскільки свою вину визнали повністю і щиросердечно розкаялися, просили вибачення у потерпілого, та просили надати шанс на виправлення запевняючи, що подібного більше у їхньому житті не буде.

ОСОБА_5 за себе повідомив, що він раніше не судимий, на теперішній час працює на посаді старшого координатора замовлень в ТОВ «УСПОД ЛТД» с. Требухів Броварського району Київської області, має постійне місце проживання де проживає разом із своєю сім`єю, на утриманні має малолітнього сина.

ОСОБА_6 також за себе повідомив, що він раніше не судимий, на даний час проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира автомобільного відділення військової частини у військовому званні молодшого сержанта і має постійне місце проживання.
Учасники судового процесу не заперечують проти того, щоб визнати недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки обвинувачені вину визнають і факт крадіжок чужого майна, не заперечують .

За таких обставин, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за виключенням дослідження документів, що характеризують їх особи.

Покази обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин вчиненого правопорушення, добровільності та істинності їхньої позиції.

Суд, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставини справи учасниками судового провадження не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та прокурором зміст цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, а також тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинувачених та вивченням таких матеріалів справи, що характеризують їх особи.

Таким чином, суд приходить висновку, що винуватість обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у таємному викраданні чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, повністю доведена і обвинувачені повинні нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Обираючи обвинуваченим покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує межі санкції ч. 2 ст. 185 КК України, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, дані про особи обвинувачених.

А також суд приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд, відповідно до п. п. 1, 2 ч.1 ст. 66 КК України, визнає їхнє щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів тому, що під час досудового слідства та суду вони вільно дали вичерпні покази, які мають суттєве значення для розслідування і розгляду справи по суті, які в значній мірі вплинули на об`єктивне з`ясування судом обставин скоєння злочинів, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України органом досудового розслідування в обвинувальному акті, затвердженого прокурором не зазначено, та судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України вчинений ним злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, правову позицію прокурора про призначення покарання не пов`язаного із ізоляцією його від суспільства, думку потерпілого, який також просив призначити не суворе покарання, фактичні обставини справи, характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, дані про його особу, що він, визнав свою вину повністю та щиросердечно розкаявся в скоєному, добровільно відшкодував заподіяну шкоду, має постійне місце проживання де проживає разом із своєю сім`єю, за яким характеризується посередньо, на утриманні має малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Вказані обставини є виключними та значно знижують ступінь тяжкості вчиненого і дають суду підстави вважати, що ОСОБА_5 як особа не є небезпечним для суспільства.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України вчинений ним злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, правову позицію прокурора про призначення покарання не пов`язаного із ізоляцією його від суспільства, думку потерпілого, який також просив призначити не суворе покарання, фактичні обставини справи, характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, дані про його особу, що він, визнав свою вину повністю та щиросердечно розкаявся в скоєному, добровільно відшкодував заподіяну шкоду, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Зазначені обставини є виключними та значно знижують ступінь тяжкості вчиненого і дають суду підстави вважати, що ОСОБА_6 як особа не є небезпечним для суспільства.

Враховуючи всі перераховані обставини, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання ближче до мінімальної межі санкції інкримінованого їм злочину за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, при цьому суд приймає до уваги і поведінку обвинувачених після вчинення ними злочину та їхню поведінку в суді, яка свідчить, що вони зробили для себе належні висновки, а саме не ставати на злочинний шлях, а тому вважає, що їхнє виправлення можливе без реального відбування при звільненні з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на них обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд, проаналізувавши поведінку обвинувачених після вчиненого ними кримінального правопорушення (злочину), зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, прийшов до висновку, що саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для їхнього виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів по справі вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст.131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувалися, в обранні вказаним особам до набрання вироком законної сили запобіжного заходу передбаченого ст. 176 КПК України, суд на даний час підстав не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-

з а с у д и в:
ОСОБА_5 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 2 (роки) роки.
Звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік, у період якого зобов`язати ОСОБА_5 , відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , в тому числі запобіжний захід в порядку, передбаченому ст.ст. 131, 176 КПК України не застосовувати.
ОСОБА_6 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 2 (роки) роки.
Звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік, у період якого зобов`язати ОСОБА_6 , відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , в тому числі запобіжний захід в порядку, передбаченому ст.ст. 131, 176 КПК України не застосовувати.

Речові докази: двигун від автомобіля марки «Тоуоtа Lаnd Gruiser 90 Prado» 1997 року випуску, об`ємом 3,4 літра, бензиновий, 6-ти циліндровий, вважати повернутим власнику ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили дозволити йому ним користуватись та розпоряджатись
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Броварський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1