Постанова
Іменем України

17 травня 2018 року

м. Київ
справа № 149/279/17
провадження № 51-269км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Вінницької області на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 28 березня 2017 року про відмову у відкритті апеляційного провадження на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20 лютого 2017 року, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки зі звільненням, на підставі ст. 75 КК, від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців та покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК.

Не погодившись з вироком суду, заступник прокурора Вінницької областіподав на нього апеляційну скаргу, за наслідками розгляду якої суддя Апеляційного суду Вінницької області ухвалою від 28 березня 2017 року відмовив у відкритті апеляційного провадження, на підставі ч. 4 ст. 399 КПК, у зв`язку з тим, що судове рішення було оскаржено виключно з підстав, з яких воно не може бути оскаржено згідно з положеннями ст. 394 КПК.

Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що в апеляційній скарзі прокурор посилався на порушення судом першої інстанції вимог ч. 3 ст. 349 КПК та наводив доводи, щодо недотримання процедури розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку. Стверджує, що в судовому засіданні не було підтверджено всіх обставин вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК за обставин викладених в обвинувальному акті. Проте, суд апеляційної інстанції на вказані порушення допущені районним судом уваги не звернув, і необґрунтовано відмовив прокурору у відкритті апеляційного провадження.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити касаційну скаргу прокурора та скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Заслухавши всіх учасників провадження та дослідивши матеріали цього кримінального провадження, суд дійшов висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню з огляду на таке.
Частиною 4 ст. 399 КПК передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
В апеляційній скарзі на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20 лютого 2017 року заступник прокурора Вінницької області посилався на порушення судом першої інстанції вимог ч. 3 ст. 349 КПК, зазначав про те, що

ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував факт проникнення до квартири, що є кваліфікуючою ознакою ч. 3 ст. 186 КК, а потерпіла ОСОБА_7 не підтвердила факт відкритого заволодіння її грошовими коштами, тим самим стверджуючи про порушення судом першої інстанції вимог указаної норми кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за вказаною скаргою, суддя апеляційного суду мотивував своє рішення тим, що під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , яке здійснено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК, викладених в обвинувальному акті обставин події та кваліфікації дій обвинуваченого ніхто не оспорював.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, змісту журналів судового засідання міського суду та технічного запису судового засідання від 13 лютого 2017 року, судом першої інстанції було встановлено наступний порядок дослідження доказів по справі: допитати потерпілу, обвинуваченого та в подальшому визначитись щодо порядку дослідження інших доказів. З показань обвинуваченого ОСОБА_6 , які він давав в судовому засіданні, вбачається, що він не визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 186 КК, за обставин викладених в обвинувальному акті, що, у свою чергу, унеможливлює визнання недоцільним дослідження судом доказів у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК.
Також, зі змісту журналів судового засідання та технічного запису судового засідання не вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду приймав будь-яке рішення щодо застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК та визнавав за недоцільне досліджувати докази щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорювались. Більше того, з даних матеріалів провадження не вбачається, що суд з`ясовував, чи правильно розуміють учасники судового провадження, зокрема й обвинувачений, зміст цих обставин, чи немає сумнівіву добровільності їх позиції, а також, що суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, враховуючи викладене, є передчасним висновок апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора за наведених обставин, оскільки судом першої інстанції дане провадження фактично не розглядалось у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що прослухавши аудіо диск наявний в матеріалах провадження, було встановлено відсутність на ньому запису судових засідань за 17 та 20 лютого 2017 року, що, відповідно до ч.2 ст. 412 КПК, є безумовним істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Таким чином, доводи касаційної скарги є обґрунтованими й підлягають задоволенню, а ухвала апеляційного суду - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року,

ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити, ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 28 березня 2017 року про відмову у відкритті апеляційного провадження на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_8 ОСОБА_3