АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 02 серпня 2018 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року,

за участі: прокурора представника ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно, яке було вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначив, що з урахуванням обставин зазначеного кримінального провадження, а також того, що майно вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак обґрунтовано має правовий статус речових доказів, отже з метою забезпечення їх збереження, на переконання слідчого судді, є всі правові підстави для накладення арешту на це майно.

Не погоджуючись з таким рішенням, адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Щодо строку апеляційного оскарження, адвокат зазначає, що оскаржувана ухвала виносилась 16 квітня 2018 року за відсутності власника майна, копія ухвали отримана представником 12 червня 2018, а тому вважає, що строк на подачу апеляційної скарги дотримано.
Автор апеляційної скарги вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною, у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Так, в апеляційній скарзі зазначається про те, що ОСОБА_6 ніяким чином не причетний до інкримінованих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 злочинних дій.
Також адвокат зазначає, що ОСОБА_6 являється учасником АТО, знає ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , але спілкувався з ними випадково та публічно один-два рази, останнє таке спілкування з ОСОБА_10 відбулось приблизно восени 2017 року, а з ОСОБА_11 ще набагато раніше.
Крім того, як стверджує автор апеляційної скарги, ніяких доказів тому, що ОСОБА_6 будучи мешканцем м. Києва, мав сприяти ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочинних дій, у матеріалах, що долучені до клопотання немає і воно є безпідставним та голослівним.
Також вказує, що власник майна не являється мешканцем Києва, а проживає в Одеській області за місцем офіційної реєстрації.
Додає, що у кримінальному провадженні № 0000245 ОСОБА_6 ні до обшуку, ні до цього часу не допитувався, що на думку адвоката, свідчить про непричетність останнього до злочинних дій, а вилучене майно за унормуваннями ст.ст.170, 98 КПК України не могло кваліфікуватись, як таке, що має доказове значення і відповідно арештовуватись.

Заслухавши доповідь судді, представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити її в повному обсязі, прокурора, який враховуючи, що строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчений, погодився з апеляційною скаргою щодо необхідності в скасуванні арешту майна та задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, відомості якого 18 серпня 2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000245, за підозрою ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 258, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 112, ч. 1 ст. 258-3 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що мешканець м. Києва ОСОБА_6 , мав сприяти ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні вказаних вище злочинів.
10 квітня 2018 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: ноутбук «Lenovo» с/н WB04237226; переносний накопичувач на жорсткому магнітному диску; телефон «Lenovo» с/н HJA3Z9UC(10); записник темно-зеленого кольору; картка пам`яті MicroSD 1 Gb 0714V93847U; блокнот чорного та сірого кольорів; аркуш паперу формату А4 з рукописним текстом, що починається словами «Аналіз ситуації»; ноутбук «HP» с/н 2CE23410RQ.
Того ж дня, вказані речі визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
11 квітня 2018 року старший слідчий в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , за погодженням прокурора який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_9 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року зазначене клопотання було задоволено.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 132, 167, 170, 171, 172, 173 КПК України та бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.
Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України, передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт накладений у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Однак слідчий суддя зазначених вимог закону не дотримався.

Так, колегією суддів встановлено, що в клопотанні старшого слідчого та в постанові органу досудового розслідування від 10 квітня 2018 року про визнання вилученого у ОСОБА_6 майна речовими доказами у кримінальному провадженні відсутнє будь-яке обґрунтування, за яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України його визнано речовими доказами, тобто інакше, як звичайною формальністю, постанову старшого слідчого ОСОБА_12 назвати неможливо, оскільки вона не несе жодної інформації, з приводу якої такий процесуальний документ був винесений.
Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року було надано дозвіл старшому слідчому ОСОБА_8 та іншим слідчим та прокурорам, які входять в групу по даному кримінальному провадженню на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_13 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , з метою відшукування та вилучення sim-карток мобільних операторів і термінали мобільного зв`язку, вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин і пристроїв (а.п 79-83). Дозвіл на вилучення ноутбука «Lenovo» с/н WB04237226; переносного накопичувача на жорсткому магнітному диску; записника темно-зеленого кольору; картки пам`яті MicroSD 1 Gb 0714V93847U; блокноту чорного та сірого кольорів; аркуша паперу формату А4 з рукописним текстом, що починається словами «Аналіз ситуації»; ноутбуку «HP» с/н 2CE23410RQ, слідчим суддею не надався, відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна, а апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно, яке було вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, яке було вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук «Lenovo» с/н WB04237226; переносний накопичувач на жорсткому магнітному диску; телефон «Lenovo» с/н HJA3Z9UC (10); записник темно-зеленого кольору; картка пам`яті MicroSD 1 Gb 0714V93847U; блокнот чорного та сірого кольорів; аркуш паперу формату А4 з рукописним текстом, що починається словами «Аналіз ситуації»; ноутбук «HP» с/н 2CE23410RQ, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/3434/2018 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_15 Доповідач: ОСОБА_1