Справа № 751/4644/18 провадження № 11-сс/795/282/2018 Категорія - скарга Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 14 серпня 2018 року,

з участю:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не погоджуючись з ухвалою слідчого судді місцевого суду, порушив питання про її скасування та негайного звільнення з-під варти ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 14 серпня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку статті 206 КПК України, про негайне звільнення з-під варти.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник, посилаючись на незаконність ухвали слідчого судді, вказав, що норми КПК України не містять жодних обмежень щодо розгляду слідчим суддею клопотань в порядку статті 206 КПК України в залежності від стадії розгляду кримінального провадження та органу в провадження якого знаходиться кримінальне провадження. Зазначив, що в клопотанні в порядку статті 206 КПК України не ставилось питання про незаконність вироку, а лише про відсутність судового рішення, яке набрало законної сили про тримання під вартою ОСОБА_7 . Вказав, що судом було лише встановлено, що ОСОБА_7 тримається під вартою та те, що вирок суду не набрав законної сили, інші правові підстави для позбавлення особи волі в суді не розглядалось та не наводилось. За таких обставин у відповідності до вимог статті 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу. Виключень імперативна норма законодавства не містить.

Відмовляючи у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , слідчий суддя зазначив, що згідно вироку Деснянського районного суду міста Чернігова від 16.03.2018 на теперішній час відносно ОСОБА_7 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який є законним, підстав для звільнення ОСОБА_7 з-під варти не має.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, котра заперечувала проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

За змістом частини 3 статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

10 липня 2018 року захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова із клопотанням про звільнення ОСОБА_7 з-під варти, у зв`язку з відсутністю судового рішення в порядку статті 206 КПК України.

Вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 16 березня 2018 року ОСОБА_7 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки вісім місяців.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 - у виді тримання під вартою ухвалено залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Доводи апеляційної скарги, про відсутність судового рішення, яке набрало законної сили про тримання під вартою ОСОБА_7 є не обґрунтованими.

Відповідно пункту 11 висновків викладених, у Постанові № 14 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2014 року «Про судову практику застосування судом першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» роз`яснено, що під час ухвалення обвинувального вироку суд вправі застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили. Суд застосовує запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у такому випадку з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Харченко проти України» (N 40107/02) п.74, від 10 лютого 2011 року), зазначено, що «Суд вважає, що за відсутності чіткого положення, яке встановлювало б правило, коли і за яких умов взятий під вартою на стадії досудового розслідування має далі триматися під ватрою на стадії судового розслідування, такий стан не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції. Суд також повторює, що практика, яка склалася в умовах прогалин законодавства, коли особа може перебувати під вартою без визначення певного строку тримання, без конкретного правового положення або судового рішення, сама по собі суперечить принципу правової визначеності і захисту від свавілля, які є загальною ідеєю Конвенції принципу верховенства права (справа «Барановський проти Польщі» (Baranowski v. Poland), № 28358/95, п.п. 55-56, ЄКПЛ 2000-III, та справа «Кавка проти Польщі» (Kawka v. Poland), №. 25874/94, п. 51, від 09.01.2001, справу «Фельдман проти України» (Feldman v. Ukraine), № 76556/01 та № 38779/04, п. 73 від 08.04.2010)». У п. 75 цього ж рішення вказано, що хоча національний суд 15.10.2001 прийняв рішення про попереднє ув`язнення заявника, він не визначив подальший строк тримання під вартою і жодним чином не обґрунтував своє рішення. Це призвело до стану невизначеності підстав перебування заявника під вартою після цієї дати. У зв`язку з цим Суд нагадує, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого в пункту 1 статті 5 (справа «Соловей і Зозуля проти України», п. 76, від 27.11.2008). За таких обставин, Суд вважає, що рішення районного суду від 15.10.2001 не забезпечило заявникові адекватного захисту від свавілля, який є важливим елементом «законності» тримання під вартою в розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції.

Аналізуючи наведені правові позиції ЄСПЛ, Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 9 Пленуму, дійшов висновку про те, що зазначення у вироку строку шляхом настання певної події, а саме набрання цим вироком законної сили не суперечитиме пункту 74 рішення у справі «Харченко проти України».

Крім цього, відповідно до частини 1 статті 115 КПК строки, встановлені КПК, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

З огляду на наведене висновок суду першої інстанції, про що ОСОБА_7 на законних підставах утримується під вартою на підставі вироку Деснянського районного суду міста Чернігова від 16 березня 2018 року, є правильним.

Порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали слідчого судді не вбачається.

Керуючись частиною 3 статті 407, статтею 422 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 14 серпня 2018 року, залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 14 серпня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку статті 206 КПК України, про негайне звільнення з-під варти, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4