АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1201/18 Справа № 171/1230/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Дніпрі матеріали за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2018 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Хандига, Томпонського району, АРСР, Якутія, громадянки України, із середньою освітою, не працюючої, не зареєстрованої, без постійного місця проживання, яка тимчасово проживала на АДРЕСА_1 , не оюружена, дітей на утриманні не має, не судимої

визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000307, -

встановила:

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винною у тому, що вона 18 квітня 2017 року, приблизно о 15 год., перебуваючи за місцем свого проживання у буд. АДРЕСА_1 , належного її співмешканцю ОСОБА_9 , під час вживання з останнім спиртних напоїв, в ході сварки озброїлась кухонним ножем, використовуючи його в якості знаряддя злочину, нанесла ним один удар в правий бік живота ОСОБА_9 .

Внаслідок даних злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя.

Вказані злочинні дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України і за даним законом їй призначено покарання у виді 5 років розбавлення волі.

Обвинуваченій ОСОБА_7 у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 20 червня 2017 року за один день 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. З 21 червня 2017 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Обвинувачена ОСОБА_7 не погодилась з даним рішенням суду. В своїй в апеляційній скарзі просить, як це зрозуміло із суті скарги, змінити вирок. Пом`якшити покарання, оскільки суд не врахував обставини, що пом`якшують її покарання - щиросердне зізнання, активне сприяння розкриттю злочину.

Вказала, що потерпілий ОСОБА_9 є її співмешканцем, та просив суд суворо не карати.

В доповненні до апеляційної скарги обвинувачена просить скасувати вирок і призначити новий розгляд в суді першої інстанції у зв`язку з невірною кваліфікацією її дій.

Прокурор просить вирок скасувати через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що призначений судом вид покарання через м`якість не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Зазначив, що суд залишив поза увагою відомості, що обвинувачена ОСОБА_7 не має постійного місця проживання та реєстрації, за місцем проживання характеризується негативно, не має сталих соціальних зв`язків, на утриманні дітей чи інших осіб не має, зловживає спиртними напоями та веде антисоціальний спосіб життя.

Потерпілий в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. З урахуванням думки учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути подані апеляційні скарги за його відсутності, відповідно до вимог ст. 405 КПК.

Під час апеляційного розгляду обвинувачена та її захисник підтримали свої вимоги, просили їх задовольнити. Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Прокурор підтримала апеляційні вимоги прокурора, який приймав участь при розгляді справи судом першої інстанції, просив задовольнити їх. Апеляційну скаргу обвинуваченої залишити без задоволення.

В судових дебатах учасники провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до наступного.

Суд першої інстанції, провів судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 121 КК України - вірна та ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги та доповнень до неї, щодо невірної кваліфікації дій обвинуваченої, колегія суддів зазначає наступне.
Під час судового розгляду встановлено, що 18 квітня 2017 року, близько 15 год. ОСОБА_7 знаходилась за місцем свого тимчасового мешкання, де розпивала спиртні напої разом зі своїм співмешканцем. В ході вживання спиртного, між ними виникла сварка на побутовому ґрунті, під час якої ОСОБА_9 вдарив ОСОБА_7 рукою по обличчю. Остання взяла кухонний ніж та нанесла ним удар в живіт співмешканцю, чим спричинила тому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя.
В обґрунтування свого висновку про винність ОСОБА_10 суд послався, насамперед, на показання самої обвинуваченої, які та давала під час досудового слідства і в судовому засіданні після роз`яснення їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 42 КПК при слідчому експерименті після роз`яснення їй прав у присутності понятих, в умовах, які виключали здійснення на неї будь-якого тиску.
Як свідчить проведений судом аналіз, ці показання ОСОБА_10 відзначались послідовністю і узгодженістю між собою і містили дані щодо часу, місця, мотиву, знаряддя злочину, способу застосування до потерпілого насильства, наслідків таких дій та інших фактичних обставин, які складають елементи кримінально-караного діяння і які визнані судом доведеними і викладені в мотивувальній частині вироку.
Суть її пояснень зводиться до того, що в день події під час вживання спиртним напоями, співмешканець наніс один удар по обличчю. Вважала, що той має намір застосувати насильство за допомогою кухонного ножа. Випереджаючи останнього, схватила ніж і нанесла їй удар ОСОБА_11 , після цього викликала швидку допомогу.
Аналогічні показання ОСОБА_12 давала і підтвердила їх під час слідчого експерименту при відтворенні події, що зафіксовано у відповідному протоколі зазначеної процесуальної дії.
Судом взято до уваги, що показання ОСОБА_10 щодо обставин, які підлягають доказуванню у справі і складають об`єктивну і суб`єктивну сторони інкримінованого їй злочину, містять подробиці подій, які могла знати лише особа, яка вчинила такі дії.
Вірність повідомлених обвинуваченою даних про обставини вчинення злочину засвідчена власноручними записами та підписами ОСОБА_10 та інших учасників процесуальної дії, зокрема захисником, понятих та посадових осіб, які брали участь у відповідних процесуальних діях, без будь-яких зауважень.
Крім того, узгоджені з викривальними показаннями ОСОБА_10 дані містяться:
-у показаннях потерпілого ОСОБА_11 про те, що сварка з ОСОБА_10 виникла на ґрунті пияцтва, вдарив останню, щоб та не зловживала спиртним, хотів заховати ніж, однак, ОСОБА_12 випередила, схопила його і тут же нанесла удар в живіт;
-у показах свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про те, що в день події ОСОБА_12 повідомила про те, що спричинила ножове поранення ОСОБА_11 ;
-у протоколі про проведення слідчого експерименту про мотив скоєння злочину, пов`язаного з тим, що потерпілий міг застосувати насильство за допомогою ножа, знаряддя злочину, спосіб і механізм, а також локалізацію пошкодження потерпілому (а.с. 72-75);
-у висновках додаткового судово-медичного дослідження про те, що виявлені у потерпілого пошкодження могли бути заподіяні при обставинах на які посилається обвинувачена при відтворенні обставин і обстановки події (а.с. 77-78);
-у показах свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 учасників слідчого експерименту, про добровільність показів ОСОБА_10 про обставини події, що саме намагаючись випередити потерпілого схватила ніж і нанесла їм удар потерпілому в живіт
-в інших доказах докладно проаналізованих і оцінених у вироку.
Наведеними у вироку даними спростовані твердження обвинуваченої про відсутність у справі доказів її винності у вчиненні інкримінованого злочину та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Цими ж даними спростована версія обвинуваченої про те, що діяла в межах необхідної оборони.
Направленість і послідовність дій ОСОБА_10 на місці події, знаряддя злочину, характер насильства заснованого до потерпілого, поведінка останніх до злочину, узгодженість в показах обвинуваченої і потерпілого про характер застосованого ним насильства, свідчать про те направленість умислу на спричинення ОСОБА_11 саме тяжких тілесних ушкоджень небезпечних в момент заподіяння для життя і здоров`я, а також про відсутність необхідності в захисті від протиправного насильства потерпілого. Тому суд докладно мотивував свій висновок про наявність в діях обвинуваченої складу злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України.
Таким чином, давши аналіз зібраним у справі доказам у їх сукупності, та належним чином їх оцінивши, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_17 винною у вчиненні вказаного у вироку злочину, за який її засуджено, а її дії вірно кваліфіковано за ст. 121 ч. 1 КК України.
Істотні порушення процесуального закону, які б потягли за собою безумовне скасування судового рішення, по справі не встановлено.
Обговорюючи доводи апеляційних скарг обвинуваченої та прокурора про призначення судом занадто м`якого та суворого, відповідно, покарання, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як убачається з вироку, при обранні ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима, вину визнала частково, відсутність обставин, що пом`якшують її покарання, та наявність обставини, що його обтяжує вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Враховано судом думку потерпілого про пробачення обвинуваченої.

За такою сукупністю даних колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинуваченій ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст.121 КК України.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. ст. 65 67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню нею нових злочинів.

Даний висновок суду узгоджується з правовими позиціями Конституційного Суду України про те, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про неврахування судом обставин, що пом`якшують її покарання - щиросердне зізнання та активне сприяння розкриттю злочину, колегія судді не приймає до уваги, оскільки як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і апеляційної, обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненому злочині визнала частково.

Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченої та прокурора та скасування або зміни вироку суду першої інстанції щодо обвинуваченої ОСОБА_7 колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 407, 419 КПК України, п. 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів,
постановила:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_18 залишити без задоволення, а вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення. Вона може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення. Засудженим, які тримаються під вартою в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4