Справа № 489/2716/15-к
Справа № 1-кп/489/60/2018
У Х В А Л А

31 травня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчинені злочинів, передбаченого ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До теперішнього часу судове слідство по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України не закінчено.

Строк тримання ОСОБА_4 під вартою закінчується 01.06.2018 року.

Прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 заявили клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання брата, мотивуючи тим, що обвинувачений тривалий час утримується під вартою поза розумними строками.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що в клопотанні захисника та обвинуваченого необхідно відмовити, а клопотання прокурора підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.9 КПК України, суд приймає до уваги висновки викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини, з урахуванням практики якого застосовується кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема у рішеннях "В. проти Швейцарії" від 26.01.1993 р., "Мамедова проти Росії" від 01.06.2006 р., виходячи з яких наявність ризиків переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів оцінюється не тільки залежно від суворості можливого покарання та тяжкості злочину. Їх треба визначати з врахуванням низки інших ревалентних факторів, які можуть або підтвердити наявність такого ризику, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою, якими є характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені корисливих тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості в 11 епізодах, ухилився від суду та був оголошений в розшук, за час перебування в розшуку вчинив інші злочини, за які був засуджений Центральним районним судом м. Миколаєва 09.10.2015 року, а отже ризики, які було враховано при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме вчинення нових злочинів та переховування від суду - не зменшилися. Таким чином, суд вважає, що інший менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою продовжити до 29.07.2018 року.

При внесенні застави в розмірі 48 000 грн. на р/р ТУ ДСА в Миколаївській області, вважати, що відносно ОСОБА_4 обрана міра запобіжного заходу у вигляді застави з наступними обов`язками:

- негайно з`являтися за викликом суду;

- не відлучатися за межі населеного пункту де він мешкає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, якщо буде внесена застава.

В клопотанні захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1