Постанова

Іменем України

13 вересня 2018 р.
м. Київ

справа № 368/398/16-к
провадження № 51-3252км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
його захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 06 червня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 11 квітня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19 липня 2016 року вирок щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2017 року ухвалу Апеляційного суду Київської області від 19 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 06 червня 2017 року зазначений вирок щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження за таких обставин.
Так, 03 січня 2016 року в період із 16.30 до 19 год. ОСОБА_6 , узявши за місцем свого проживання предмет колючої дії (довжиною 30,5 см, що використовувався ним для забою свиней), із метою заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень чекав її навпроти будинку АДРЕСА_1 . Цього ж вечора приблизно о 19.15 год. у вказаному місці ОСОБА_6 на ґрунті ревнощів умисно завдав згаданим предметом один удар ОСОБА_8 у живіт, заподіявши потерпілій тяжке тілесне ушкодження, що є небезпечним для життя в момент його заподіяння. Після скоєного засуджений залишив місце події.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_6 і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. При цьому зазначає, що суд достатньо не врахував повною мірою ступеня тяжкості злочину, конкретних обставин, за яких його вчинено, наслідків діяння, а також особи винного, і безпідставно застосував ст. 75 КК України, що потягло за собою призначення засудженому м`якого покарання. Крім того, прокурор зазначає про те, що апеляційний суд після скасування попередньої ухвали апеляційного суду повторно не зважив на допущені порушення та необґрунтовано залишив без задоволення апеляційні вимоги сторони обвинувачення й ухвалив рішення, яке не відповідає положенням ст. 419 КПК України.

Позиції інших учасників судового провадження

Засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 касаційну скаргу прокурора не підтримали та просили залишити її без задоволення.

Прокурор ОСОБА_5 просить касаційну скаргу прокурора задовольнити, скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження та доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 433 КПК України касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у тій частині, в якій вони були оскаржені.

Правильність встановлення фактичних обставин справи, доведеність винуватості та юридична кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України у касаційній скарзі не заперечуються та не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Статтею 75 КК передбачено, що у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Таке рішення має бути належним чином мотивовано.

В силу статей 370, 419 КПК України ухвала апеляційного суду має бути законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Однак наведених вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції при новому розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 не дотримався.

Так, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2017 року ухвалу Апеляційного суду Київської області від 19 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 було скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з тим, що апеляційний суд не навів достатніх мотивів на спростування всіх доводів, викладених у скарзі прокурора щодо необґрунтованого звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, призначаючи покарання засудженому ОСОБА_6 і звільняючи його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, послався на обставини справи, дані про особу засудженого та врахував обставини, що пом`якшують покарання.

Не погоджуючись із вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій із наведенням відповідних аргументів просив апеляційний суд скасувати вирок через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі ОСОБА_6 через м`якістьй ухвалити новий, яким засудити його до покарання у виді позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально.

При новому розгляді провадження суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи обвинувачення про м`якість призначеного покарання ОСОБА_6 є необґрунтованими та безпідставними. Однак колегія суддів вважає, що апеляційний суд вказівок Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в ухвалі від 11 квітня 2017 року, повною мірою не виконав, зокрема, не навів достатніх мотивів на спростування всіх доводів, викладених у скарзі прокурора щодо необґрунтованого звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та інших зазначених в апеляційній скарзі прокурора обставин.

Апеляційний суд при ухваленні рішення повинен був враховувати позицію суду касаційної інстанції, який у своєму рішенні від 11 квітня 2017 року зазначив, що звільнення ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, є м`яким, а не спростовувати мотиви рішення касаційного суду, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 439 КПК України.

З огляду на наведене, рішення апеляційного суду через порушення вимог статей 419, 439 КПК України не можна вважати законним та обґрунтованим, внаслідок чого воно відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підлягає скасуванню, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

При новому розгляді суду апеляційної інстанції необхідно врахувати викладене, виконати вказівки суду касаційної інстанції, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2017 року, ретельно перевірити доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора, а також інші доводи, викладені в касаційній скарзі, дати на них вичерпні відповіді й постановити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення з дотриманням усіх вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

В разі підтвердження обсягу обвинувачення, за яким ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено, призначене йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України слід вважати м`яким.

Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК України, п. 15 «Перехідні положення» КПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 06 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3