ЄУН № 336/4747/18
пр. № 1-кс/336/1443/2018
УХВАЛА
Іменем України
20 серпня 2018 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0002769 від 15.08.2018 року за ст. 15 ч. 2 ст. 115 ч. 1 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням по кримінальному провадженню № 0002769 за ст. 15 ч. 2 ст. 115 ч. 1 КК України про арешт майна, а саме: змиву РБК та контролю до нього, паперового фільтру від цигарок, фрагменту ватного фільтру та білого фільтру з-під цигарок, фрагменту дерев`яної палички, фрагменту грунту з нашаруванням РБК, вилучені в ході огляду місця події.

В судове засіданні слідчий, прокурор, не з`явились, про місце та час розгляду клопотання повідомлялись.

За відсутності відомостей про власника майна, судом власник майна про місце та час розгляду клопотання не сповіщався.

Вивчивши клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до доданих до клопотання документів проводиться досудове розхслідування кримінальному провадженні № 0002769 від 15.08.2018 року за ст. 15 ч. 2 ст. 115 ч. 1 КК України за повідомленням про те, що невідомий знаходячись на перехресті вул. Харчова та Олексія Порада у м. Запоріжжя, вчинив замах на вбивство ОСОБА_4

14.07.2018 року було проведено огляд місця події.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 170 ч. 10 КПК України вказує, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Як вказує Цивільний Кодекс України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
Водночас те, на що слідчий пропонує накласти арешт, не є майном, адже щодо цих предметів не може виникати будь-яких цивільних прав чи обов`язків.
Статтею 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Водночас саме клопотання не відповідає вимогам КПК України, адже не засвідчено печаткою прокуратури.

Крім того, всупереч положенням ст. 171 ч. 5 КПК України, яка вказує, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено, клопотання слідчий подав до суду лише 17.08.2018 року, натомість як майно вилучено 14.08.2018 року.
Також слідчим не зазначено мети накладення арешту, адже жоден з предметів, щодо яких заявлено клопотання, не визнавався речовим доказом у кримінальному провадженні.
Порядок зберігання, дослідження, надання тих предметів, які є предметом клопотання, у разі визнання їх речовими доказами, врегульовані КПК України, Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, іншими нормативно-правовими актами.
При цьому накладення арешту на ці предмети судом не здатне виконати мети такого заходу забезпечення, адже не може попередити їх пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, тощо.

Керуючись ст. 170-173 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0002769 від 15.08.2018 року за ст. 15 ч. 2 ст. 115 ч. 1 КК України, про арешт майна залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1