Справа № 129/1019/18
Провадження по справі № 1-кп/129/280/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" травня 2018 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Гайсині кримінальне провадження № 0000034 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Коросне Перемишлянського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 на посаді начальника складу паливно-мастильних матеріалів, учасника АТО, раніше несудимого, у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -
встановив:

06.03.2018 р. о 8 год. 30 хв. сержантОСОБА_4 , який 06.06.2017 р. уклав контракт на проходження військової служби терміном на три роки, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2017 р. зарахований до списків особового складу і проходить службу на посаді начальника складу паливно-мастильних матеріалів, місце дислокації АДРЕСА_2 , умисно з метою тимчасового ухилення від військової служби незаконно припинив проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, проживав в АДРЕСА_1 до 26.03.2018 року дня повернення його до військової частини НОМЕР_1 .

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини, вчинене військовослужбовцем в умовах особливого періоду.

Вину визнав повністю, щиро розкаявся і пояснив, що він проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 в званні сержанта на посаді на посаді начальника складу паливно-мастильних матеріалів, з метою тимчасового ухилення від військової служби 06.03.2018 р. самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 та поїхав до місця свого проживання в АДРЕСА_1 , де проживав до 26.03.2018 р. - дня повернення до військової частини, на даний час продовжує військову службу.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів

Обираючи покарання ОСОБА_4 , за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами і такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого і свідчать про те, що мета кари, виправлення і запобігання скоєнню нових злочинів ним буде досягнута у разі призначення покарання на підставі ст. 69 КК України, суд визнає відсутність у нього судимості, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, наявність статусу учасника АТО, позитивні характеристики з місця проживання; за таких обставин суд переходить до більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст. 407 КК України, у виді у виді штрафу; також суд враховує, що скоєний ОСОБА_4 злочин є тяжким відповідно до ст. 12 КК України.

Керуючись ст.ст. 369374 КПК України, суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. 00 коп. (п`ять тисяч сто гривень).

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: