Справа № 159/2738/18
Провадження № 1-кп/159/272/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковелі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001073 від 14.05.2018, на підставі угоди про визнання винуватості відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карпилівка Камінь-Каширського району Волинської області, цигана, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, без місця реєстрації та без постійного місця проживання, раніше судимого:

- 26.06.2003 Камінь - Каширським районним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 06.08.2003 Камінь - Каширським районним судом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, шляхом складання покарань, остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. 25.07.2006 звільнений умовно - достроково на строк 1 рік 19 днів;

- 17.08.2006 Камінь-Каширським районним судом Волинської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України до 10 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання покарань, остаточно призначено покарання на строк 11 років позбавлення волі;

- 07.06.2012 Сарненським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом складання покарань, остаточно призначено покарання у виді 11 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 04.07.2017 по відбуттю строку покарання

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за корисливі злочини проти власності, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин проти власності.

Так, ОСОБА_4 , повторно, 14.05.2018, близько 19 год. 20 хв., знаходячись на залізничному вокзалі станції Ковель Львівської залізниці, який розташований по вул. Ветеранів, 1а в м. Ковелі, діючи з прямим умислом та керуючись метою відкритого викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, відкрито викрав вирвавши з руки потерпілого ОСОБА_6 , мобільний телефон «Samsung 18160» чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 300 грн. Продовжуючи свої злочинні дії та керуючись єдиним умислом на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , схопив ОСОБА_6 за руку та з метою подолання опору останнього, наніс йому один удар кулаком в обличчя, тим самим застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, після чого із зовнішнього карману його куртки відкрито викрав мобільний телефон «Nokia 2000» рожевого кольору, ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 вартістю 400 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 700 гривень

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Під час досудового розслідування, 31.05.2018 між прокурором Ковельської місцевої прокуратури з однієї сторони та підозрюваним в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, укладена угода про визнання винуватості.

За умовами даної угоди, обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, сторонами погоджено, що при затверджені угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання згідно санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримала.
Обвинувачений визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та надав згоду на застосування узгодженого виду покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити йому узгоджене покарання.
Захисник обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілому згідно наданої ним до суду заяви, матеріальна шкода обвинуваченим відшкодована в повному обсязі, будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого він немає.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості.

Потерпілий в підготовчому судовому засіданні подав заяву на згоду на укладення з обвинуваченим угоди про визнання винуватості.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, кваліфікація дій обвинуваченого є правильною, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується увідкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчинений повторно, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, потерпілий надав письмову згоду прокурору на укладення ними угоди, тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена.
Укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Відповідно до ч.5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що умови угоди про визнання винуватості від 31.05.2018, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України, міра покарання узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.2 ст. 186 КК України, укладення угоди сторонами є добровільним, потерпілий надав прокурору письмову згоду на укладення даної угоди.
Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст. 474 КПК України відсутні.
Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до набранням вироку законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Цивільний позов по справі не заявлено, речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 469, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 травня 2018 року між прокурором Ковельської місцевої прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001073 від 14.05.2018.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до набранням вироку законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з 15 травня 2018 року.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1