Справа №573/1007/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/369/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

особи відносно якої вирішувалось питання щодо застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 15 січня 2018 року про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_8 , за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 15 січня 2018 року закрито провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000260 від 29.04.2017 року, відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, як на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, так і на даний час, ОСОБА_8 є осудним і може усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто неосудність особи на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не встановлена.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог вказує, що у справі маються документи про наявність хворобливого стану підозрюваного, однак медична документація з психічного диспансеру не була витребувана та не представлялася для проведення експертного дослідження КЗ «Дніпровська клінічна психіатрична лікарня» та іншим експертам, що говорить про неповне надання інформації для експертизи.

Крім того, у висновку судово-психіатричної експертизи №223 від 02.11.2017 року не вказано на підставі якого документу було встановлено особу обстежуваного, у зв`язку з чим можна стверджувати, що експертизу проведено щодо невідомої особи, а тому висновок може вважатися недопустимим доказом.

Також в ухвалі відсутня мотивація щодо надання переваги висновку судово-психіатричної експертизи №223 від 02.11.2017 року, проведеної КЗ «Дніпровська клінічна психіатрична лікарня», а не висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №284 від 20.04.2017 року або висновку судово-психіатричного експерта №101 (дата проведення експертизи 09.03.2017 року), коли три висновки різні і не узгоджуються між собою, що сталося внаслідок представлення неповної медичної документації для експертного дослідження.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої нею апеляційної скарги, особу відносно якої вирішувалось питання щодо застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 , який також підтримав апеляційну скаргу захисника та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Так, право на оскарження судового рішення не є безумовним та, відповідно до ст. 24 КПК України, пов`язано з передбаченим Кримінальним процесуальним Кодексом порядком на таке оскарження.

Зокрема, згідно п.2 ч.1 ст.392, ст.516 КПК України в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала суду про застосування чи відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру, продовження, зміну, припинення застосування примусових заходів медичного характеру або відмова у цьому.

На ухвалу суду про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру у такому разі можуть бути внесені заперечення, які викладаються в апеляційній скарзі, що подається за наслідками судового розгляду в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, відповідно до вказаних положень кримінального процесуального закону, ухвала суду про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, окремому оскарженню не підлягає, а заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за наслідками судового розгляду в загальному порядку.

Таким чином, захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, а тому з вищенаведених підстав колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні її апеляційної скарги.

При цьому, дійшовши висновку, що зазначена вище ухвала суду не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, колегія суддів не уповноважена вирішувати питання щодо невідповідності висновків викладених в оскаржуваній ухвалі фактичним обставин, як про це захисник вказує в своїй апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 на ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 15 січня 2018 року про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_8 , за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі 3-х місяців з дня її оголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4