Ухвала
Іменем України
04 червня 2018 р.

м. Київ
Справа № 606/659/15-к
Провадження № 51-5208 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 26 січня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:

Вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 08 червня 2017 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз 24 вересня 2013 року за ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення воліна строк4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного Теребовлянським районним судом від 09 квітня 2013 року, який виконаний, більш суворим, призначеним даним вироком визначено остаточне покарання на строк 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

засуджено за ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Тернопільського міськрайонного суду від 24 вересня 2013 року у виді 6 місяців позбавлення волі і остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Ухвалою Апеляційного судуТернопільської області від 26 січня 2018 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він 07 грудня 2014 року, приблизно о 03.00 год., з метою придбання алкогольних напоїв, прибув на територію АЗК «WOG» №18-24, що в смт. Дружба Теребовлянського району та зайшов в приміщення магазину автозаправки і підійшов до прикасової зони, де на своєму робочому місці знаходився потерпілий ОСОБА_5 , який працює на вказаній автозаправці оператором. У вказаний час ОСОБА_4 сказав ОСОБА_5 , щоб він продав йому алкогольні напої, однак останній через заборону продавати в нічний час алкогольні напої, відмовив йому. Через те, що ОСОБА_5 відмовився продати алкоголь ОСОБА_4 , ігноруючи елементарні правила та норми поведінки, моральності і добропристойності, розпочав нецензурно виражатись в сторону потерпілого, вимагаючи в останнього продати йому спиртне.

Далі ОСОБА_4 протягом тривалого часу діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, що відзначалось нахабністю та грубістю, бажаючи показати свою зневагу до існуючих у суспільстві елементарних правил та норм поведінки, самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, безпричинно, маючи на меті принизити ОСОБА_5 , став грубо та принизливо чіплятись та знущатись над ним, виражаючись в його сторону нецензурними словами та брутальною лайкою, ображаючи його честь та гідність. В ході вчинення хуліганських дій ОСОБА_4 неодноразово хватав ОСОБА_5 руками за галстук, верхній одяг, шию та тягнув потерпілого до себе, погрожував фізичною розправою, бажаючи показати свою зверхність, плюнув в сторону ОСОБА_5 та пальцем руки дав два щигля в голову останнього, заважав клієнтам купувати товар, декілька разів замахувався руками, намагаючись вдарити ОСОБА_5 в обличчя, однак потерпілий відхилявся від ударів.
В результаті вказаних хуліганський дій зі сторони ОСОБА_4 , які тривалий час вперто не припинялись з 03.20 год. по 03.40 год. 07.12.2014 року, було тимчасово припинено нормальну роботу автозаправки.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вказує на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі засудженого, внаслідок м`якості. Крім того, посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке убачає у невідповідності ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України.

Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 296 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Що стосується доводів прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_4 покарання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом дотримані.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд з достатньою повнотою врахував характер, ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, усі обставини справи, у тому числі й ті, на які посилається прокурор у касаційній скарзі, дані про особу винного, який характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий,злочин, у вчиненні якого він обвинувачується, він вчинив в період іспитового строку, будучи судимим 24 вересня 2013 року Тернопільським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 296 КК України, відсутність обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Зважаючи на наведене, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 296 КК України та правильно призначив йому покарання за сукупністю вироків, застосувавши вимоги ст. 71 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, доводи касаційної скарги близькі за змістом доводам, які були наведені в апеляційній скарзі прокурора та були предметом перевірки суду апеляційної інстанції за результатами якої визнані безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необгрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.419 КПК України.

Враховуючи викладене, підстав вважати призначене засудженому покарання явно несправедливим внаслідок м`якості, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, підстав для задоволення касаційної скарги прокурора немає, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК України, суд,

постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 26 січня 2018 року щодо ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3