Справа № 296/8168/18
УХВАЛА
Іменем України

17 серпня 2018 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомир клопотання прокурор військової прокуратури Житомирського гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000166 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Маріуполь Донецької області, громадянину України, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 408 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Прокурор військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.408 КК України. У клопотанні прокурор необхідність прийняття такого рішення аргументував наступним.

Досудовим слідством встановлено, що Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30 березня 2018 року №81 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини та призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 .

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація комплекс заходів спрямованих, окрім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, яким на теперішній час відповідних рішень прийнято не було.

Тобто особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року на визначеній території України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, яке станом на 19 червня 2018 року оголошене не було.

Згідно вимог ст.ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Разом з тим, відповідно до ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Згідно розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 , службові обов`язки військовослужбовці частини виконують упродовж робочих днів з понеділка по п`ятницю в період часу з 8 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв.

15 червня 2018 року солдат ОСОБА_5 направлений для лікування до військової частини НОМЕР_2 (Житомирський військовий госпіталь) після проходження якого 20 червня 2018 року мав повернутись до військової частини НОМЕР_1 та приступити до виконання службових обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, у день виписки військовослужбовцеві лікувальним закладом видаються відповідні документи, і він самостійно направляється у військову частину, з якої прибув.

Однак, 20 червня 2018 року о 8 год. 00 хв. солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби, в порушення ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою ухилитися від проходження військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, діючи за попередньою змовою групою осіб з військовослужбовцем строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_7 знаючи про те, що він повинен проходити військову службу та маючи реальну можливість для цього, незаконно припинив виконувати свій обов`язок з проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби, до 14 серпня 2018 року, коли був затриманий працівниками поліції.

15 серпня 2018 року прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000166, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України повідомив: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що він підозрюється у нез`явлені вчасно на службу військової частини з лікувального закладу з метою ухилення від військової служби вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити Захисник та підозрюваний заперечували у задоволенні клопотання, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

На підставі викладеного, з метою забезпечення належного виконання ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків, запобігання наведеним прокурором у клопотанні ризиками, з огляду на особу підозрюваного, відносно останнього необхідно обрати міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст.176-179, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У клопотанні прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , курсанта навчального взводу навчальної роти Навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, підозрюваного по ч. 3 ст. 408 КК України запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) Прибувати по першому виклику до службової особи на визначений нею час.

2) Не відлучатися із військової частини НОМЕР_1 , в якому він проходить службу, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Вказані обов`язки покладаються на підозрюваного строком на два місяці з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, тобто до 13 жовтня 2018 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала в частині відмови у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення під розписку.

Слідчий суддя ОСОБА_1