УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/973/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.289, ч.1 ст.185 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
07 червня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №283/973/17 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Малинського районного суду Житомирської області від 22 вересня 2017 року відносно
ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.1 ст.185 КК України,
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, призначивши йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу. При цьому, звертаючи увагу на наявність ряду пом`якшуючих обставин (щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину) та думки потерпілого, вважає, що при призначенні йому покарання слід було застосувати положення ст.69 КК України, призначивши більш м`яке покарання, у тому числі й у виді штрафу. Одночасно наголошує на тому, що належно усвідомив всю неправильність свого проступку, щиро розкаюється у вчиненому, заподіяну потерпілому шкоду повністю відшкодовано, має виключно позитивні характеристики по місцю проживання, працює.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_7 за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 07.09.2016 та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 20.05.2017 року близько 23 години 30 хвилин, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 виявив на проїзній частині мопед марки «Сузукі Летс 2» (номер шасі НОМЕР_1 НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_8 , та вирішив незаконно заволодіти ним шляхом крадіжки з метою його продажу для отримання доходу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_7 переконався у відсутності сторонніх осіб, які могли завадити йому скоїти злочин, підійшов до вищевказаного мопеда, зняв його з підніжки та повів до домоволодіння своєї покійної бабусі за адресою: АДРЕСА_3 .
Перебуваючи на території цього домоволодіння, ОСОБА_7 21.05.2017 року близько 00 годин 10 хвилин за допомогою викрутки зламав багажне відділення викраденого мопеда та помітив там грошові кошти в сумі 900 гривень, які він також викрав таємно, умисно, з корисливих мотивів.
Своїми діями ОСОБА_7 заподів потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 5900 гривень.
Гроші ОСОБА_7 витратив на власні потреби, а мопед марки «Сузукі Летс 2» він 21 травня 2017 року близько 14 години 30 хвилин на території цегельного заводу на вулиці Кримського 119 в м. Малині Житомирської області реалізував особі, відносно якої кримінальне провадження вже розглянуте. Від даної особи обвинувачений мав отримати 3000 гривень.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, правова кваліфікація його дій за ч.2 ст.289, ч.1 ст.185 КК України, в апеляційній скарзі не оскаржуються, визнавались обвинуваченим під час судового розгляду в суді першої інстанції, а тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються.
Як передбачено ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами ст.50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання дотримався вище наведених вимог закону.
Так, призначаючи обвинуваченому покарання за ч.2 ст.289, ч.1 ст.185 КК України, суд першої інстанції належно врахував ступінь тяжкості вчинених правопорушень, які є як тяжким так і середньої тяжкості.
Викладені в апеляційній скарзі доводи на пом`якшення покарання, а так само і докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема те, що він характеризується позитивно за місцем свого проживання, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, не працює, вчинив правопорушення під час іспитового строку за попереднім вироком, повністю визнав свою вину та активно сприяв розкриттю правопорушення, що є обставинами пом`якшуючими покарання, за відсутності обставин, обтяжуючих покарання, достатньо були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.
Крім того, при призначенні покарання судом першої інстанції належно враховано і позицію потерпілого, який не мав жодних претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого та його позицію щодо призначення покарання.
Як вважає апеляційний суд, вище наведені обставини в своїй сукупності виключають будь-які обґрунтовані підстави для пом`якшення обвинуваченому покарання, в тому числі і із застосуванням норм ст.69 КК України.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень, що на переконання апеляційного суду відповідає справедливості і меті покарання.
Тобто, апеляційні доводи обвинуваченого про невиправдану суворість призначеного покарання є необґрунтованими.
Ухвалений судом першої інстанції вирок в частині призначення обвинуваченому покарання є законним, обґрунтованим і вмотивованим. Підстави для його скасування чи зміни відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Малинського районного суду Житомирської області від 22 вересня 2017 року відносно ОСОБА_7 - без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :