Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/799/18
Провадження № 1-в/596/58/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" червня 2018 р.
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючо го судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника установи виконання покарань ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в режимі відеоконференцзвязку між Гусятинським районним судом Тернопільської області та Державною установою «Копичинська виправна колонія (№ 112) справу за клопотанням захисника - адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Скадовськ Херсонської області, жителя АДРЕСА_1 . українця, громадянина України, освіта базова середня, розлученого, до засудження не працюючого, раніше судимого: 28.01.2009 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ч.1 ст. 190 КК України до 2 (двох) років обмеження волі.

Засудженого: 18.12.2009 року Колегією суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області за ст.ст. 115 ч.2 п.п.4,9.10,12, 152 ч.4,185 ч.2, 70 ч.1 КК України до 14 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 28.01.2009 року і остаточно визначено покарання 14 (чотирнадцять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Ухвалою Колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 30.03.2010 року вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області від 18.12.2009 року змінено, виключено з вироку кваліфікуючу ознаку за ст. 115 ч.2 п.9 - умисне вбивство вчинене з метою приховати інший злочин, і вважати засудженим за ст.ст. 152 ч.4, 115 ч.2 п.п. 4, 10, 12, 185 ч.2, 70 ч.1,70 ч.4 КК України до 14 (чотирнадцять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області від 12.01.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 12.08.2008 року по 30.03.2010 року з розрахунку 1 (один) день СІЗО - 2 (два) дні позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В:
25.03.2018 року захисник-адвокат засудженого ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 на підставі ст. 81 КК України з тих підстав, що він довів своє виправлення.

Захисник-адвокат засудженого ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 . Вважає, що засуджений з 2010 року по даний час постійно працює, тому ставленням до праці довів своє виправлення. Має сім заохочень, стягнення в нього усі погашені та зняті, строку покарання відбув.

В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання та пояснив, що за час відбування покарання він щиро розкаявся у скоєному злочині та довів своє виправлення. Він постійно працює, стягнення які він мав не є значні, має сім заохочень. Просить умовно-дострокове звільнити його від відбування невідбутої частини покарання, оскільки його матір після операції та крім нього немає кому їй допомогати.

Представник установи ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого, оскільки ОСОБА_6 з 2010 року працює, має заохочення. Вважає, що засуджений став на шлях виправлення, проте не довів його. За період відбування покарання у державній установі «Копичинська виправна колонія (№112)» допустив 7 порушень. Засудженого було переведено з дільниці ресоціалізацїї колонії середнього рівня безпеки до дільниці соціальної реабілітації та за допущене порушення статті 133 КВК України було переведено з дільниці соціальної реабілітації до дільниці ресоціалізації.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вважає, що засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення, в задоволенні клопотання просить відмовити.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.01.2009 року Садгірським районним судом м. Чернівці АнточикоД.В. засудженого за ч.1 ст. 190 КК України до 2 (двох) років обмеження волі.

18.12.2009 року Колегією суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області ОСОБА_6 засудженого за ст.ст. 115 ч.2 п.п.4,9.10,12, 152 ч.4, 185 ч.2, 70 ч.1 КК України до 14 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 28.01.2009 року і остаточно визначено покарання 14 (чотирнадцять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Ухвалою Колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 30.03.2010 року вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області від 18.12.2009 року змінено, виключено з вироку кваліфікуючу ознаку за ст. 115 ч.2 п.9 - умисне вбивство вчинене з метою приховати інший злочин, і вважати засудженим за ст.ст. 152 ч.4, 115 ч.2 п.п. 4, 10, 12, 185 ч.2, 70 ч.1,70 ч.4 КК України до 14 (чотирнадцять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області від 12.01.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 12.08.2008 року по 30.03.2010 року з розрахунку 1 (один) день СІЗО - 2 (два) дні позбавлення волі.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні для військовслужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбуваня покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Частиною 3 статті 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, не менше строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Згідно з п.п. 2,17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Як вбачається з матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі з 15.08.2008 року. Початок строку відбування покарання 12.08.2008 року, кінець строку відбування покарання 24.06.2021 року. Відбув 3/4 строку 09.11.2017 року.

За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, у відповідності до ст. 81 КК України, ОСОБА_6 підлягав після фактичного відбуття 3/4 частини призначеного судом строку покарання 09.11.2017 року.
На засіданні постійно-діючої комісії державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» (протокол № 27 від 17.11.2017 року) засудженому відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не довів свого виправлення.
На даний час характеризується посередньо, в державній установі «Копичинська виправна колонія (№112)» допустив 7 (сім) порушень установленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності, які погашені у встановленому законом порядку. За дотримання норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи заохочувався 7 (сім) разів. Працевлаштований у їдальні установи. Під постійним контролем виконує роботи із самообслуговування. Виконує роботи із благоустрою установи. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу для засуджених «Фізкультура і спорт». Позову на виконанні за виконавчими листами не має.

Засуджений ОСОБА_6 сумлінно ставиться до праці, що вбачається із матеріалів справи, Довідки виданої підприємством державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)», наказів начальника установи № 65 від 01.07.2010 року, № 78 від 01.02.2011 року, № 79 від 15.02.2011 року, № 85 від 15.04.2011 року, № 88 від 01.07.2011 року, № 97 від 15.11.2011 року, № 106 від 01.04.2012 року, № 159 від 01.07.2014 року, № 190 від 15.10.2015 року, № 233 від 15.08.2017 року.
Проте, крім чесного ставлення до праці однією з умов для застосування умовно-дострокового звільнення від відбуваня покарання до особи, повинна бути і сумлінна поведінка, якою засуджений доводить своє виправлення.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених. Висновок про виправлення засудженого має грунтуватись на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

За весь період відбування покарання з 15.08.2008 року засуджений ОСОБА_6 допустив 11 порушень встановленого порядку відбування покарання, за вчинення яких накладалися стягнення, які погашені у встановленому законом порядку.

Постійно-діючою комісією державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» (протокол № 5 від 26.02.2016 року), засудженого було переведено з дільниці ресоціалізацїї колонії середнього рівня безпеки до дільниці соціальної реабілітації цієї ж колонії та за допущене порушення статті 133 КВК України, постійно-діючою комісією державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» (протокол № 23 від 13.09.2016 року) засудженого було переведено з дільниці соціальної реабілітації до дільниці ресоціалізації цієї ж колонії.
В даному випадку, поведінка засудженого ОСОБА_6 не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених та бути підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Вищенаведене свідчить про те, що засуджений ОСОБА_6 від самого початку строку відбуття покарання систематично допускав порушення встановленого порядку відбування покарання та правила розпорядку дня.
З огляду на наведене, суд вважає, що засуджений не довів своє виправлення, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.81 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, ст.ст. 537, 539, 376, 392 КПК України суд,-

У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя-підпис
З оригіналом вірно:
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1