Справа № 161/9905/18 Провадження №11-сс/773/359/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:накладення арешту Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року м. Луцьк

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
слідчого ОСОБА_7 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,
володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_9 ,
представника володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у провадженні № 0000091 від 21.06.2018 за ч.3 ст.368 КК України апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_8 (далі - адвокат ОСОБА_8 ) на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.07.2018 року про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ у Волинській області ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000091 від 21.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч.3 ст.368 КК України.

Клопотання умотивоване тим, що у ЄРДР внесено відомості про те, що посадовою особою Волинської митниці ДФС ОСОБА_12 , який спільно з іншими невстановленими державними інспекторами Волинської митниці ДФС 21.06.2018 року отримано неправомірну вигоду у розмірі 20 000 доларів США за сприяння пропуску на митну територію України вантажного автомобіля вагою понад 15 тон з прихованням від митного контролю, шляхом подачі митному органу недостовірних відомостей, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді несплати митних платежів у розмірі близько 900 000 грн.

21.06.2018 року близько 15 год. 00 хв. вказаний вантажний автомобіль був зупинений працівниками патрульної поліції на стаціонарному пості «Вишнів», що знаходиться на 488 км. автодороги М07 Київ-Ковель-Ягодин на території с.Вишнів Любомльського району Волинської області.

В цей же день, під час проведення огляду місця події було виявлено та вилучено :

- митну декларацію на ім`я ОСОБА_13 від 21.06.2018, на 1 арк.;

- уніфіковану митну квитанцію МД-1 серії РА. № 091909 на ім`я ОСОБА_13 , на 1 арк.;
- митну декларацію № 137/06/2018 на іноземній мові від 17.06.2018, на 1 арк.;
- митну декларацію № 137/06/2018 на іноземній мові від 17.06.2018, на 1 арк.;
- копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_14 , на 1 арк.;
- трудовий договір № 7 між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 02.10.2017, на 1 арк.;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 на автомобіль марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_3 ;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 на автомобільний причіп марки «JUMBO» д.н.з. НОМЕР_5 ;
- автомобіль марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_3 ;
- автомобільний причіп марки «JUMBO», д.н.з. НОМЕР_5 ;
- автозапчастини, загальною вагою понад 15 тонн, що 21.06.2018 знаходились в вантажному відділенні автомобіля марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_3 , та вантажному відділенні автомобільного причепа марки «JUMBO», д.н.з. НОМЕР_5 .
На думку слідчого, арешт вказаного майна являється об`єктом подальших слідчих дій та дозволить встановити важливі обставини провадження, в тому числі, запобігти можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 19.07.2018 клопотання слідчого було задоволено.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а саме є речами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема розміру заподіяної злочином шкоди, а тому на підставі ч.3 ст.170 КПК України клопотання слідчого слід задовольнити та накласти арешт на вищевказане майно.
Не погоджуючись з рішенням суду адвокат ОСОБА_8 оскаржує ухвалу слідчого судді від 19.07.2018 року в частині накладення арешту на майно, що належить його довірителю - ОСОБА_14 , а саме:
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 на автомобіль марки «DAF»,д.н.з. НОМЕР_3 ;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 на автомобільний причіп марки «JUMBO» д.н.з. НОМЕР_5 ;
- автомобіль марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_3 ;
- автомобільний причіп марки «JUMBO», д.н.з. НОМЕР_5 ;
- автозапчастини, загальною вагою понад 15 тонн, що 21.06.2018 знаходились в вантажному відділенні.

У поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 не погоджуючись із ухвалою слідчого судді від 19.07.2018 року зазначає, що при винесенні ухвали, не враховано складових визначених ч.2 ст. 175 КПК України, які підлягають дослідженню при вирішенні питання про арешт майна. А саме, не з`ясовано правову підставу для арешту, розумність та співрозмірність обмеження права власності, наслідків які настануть для власника майна при його арешті та можливість використання майна, як доказ у кримінальному провадженні. Накладення арешту на вищевказане майно, на думку слідчого, слугує метою забезпечення збереження речових доказів по справі. Однак, не доведено, що вилучене майно є предметом кримінального провадження № 0000091, оскільки воно належить та використовується у підприємницькій діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_14 (далі ФОП ОСОБА_14 ), а не підозрюваному ОСОБА_12 .

Також адвокат зазначає, що порушено вимоги закону щодо зазначення переліку та виду майна (п.2 ч.2 ст. 171 КПК України), оскільки в клопотанні про арешт, вказано - автозапчастини, загальною вагою понад 15 тон, чим позбавлено можливості ідентифікувати арештоване майно. З огляду на викладене адвокат ОСОБА_8 , вважає ухвалу суду такою, що підлягає скасуванню з мотивів вищенаведених.

Крім того, ще однією підставою для скасування судового рішення вважає відсутність в ухвалі слідчого судді аналізу мотивів з яких виходив суд при винесенні рішення у справі, обмежившись фактичним переписаням клопотання слідчого.

Заслухавши доповідача, який доповів суть ухвали слідчого судді та доводи представника власника майна адвоката ОСОБА_8 , володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_9 , представника володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні вимоги в повному обсязі, пояснення прокурора та слідчого, які вказують на необхідність накладення арешту на майно та вважають, що у задоволенні апеляції слід відмовити, перевіривши матеріали клопотання та доводи апеляції і доповнень до неї, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підставна та підлягає до задоволення з наступних підстав.
Справа розглядом відкладалась з метою надати стороні обвинувачення можливість представити на розгляд колегії суддів матеріали кримінального провадження № 0000091 в рамках якого заявлено клопотання про накладення арешту на майно. Оскільки прокурор не забезпечив надання матеріалів обвинувачення, суд розглянув справу виключно в межах клопотання.
У відповідності до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, вмотивованим та обґрунтованим. Рішення відповідає цим критеріям, якщо воно ухвалене у відповідності із нормами матеріального та процесуального права на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доками, дослідженими під час судового розгляду, належним чином оціненими в їх сукупності та з наведенням належних та достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя першочергово повинен встановити наявність підстав для накладення такого арешту. Разом з тим при вирішенні клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ч.4 ст. 132 КПК України слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливості без застосування заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Однак, як вбачається з ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 19 липня 2018 року, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя не вказав, яким саме із критеріїв, зазначених у ч.2 ст. 167 КПК України, відповідає майно, на яке накладено арешт, та не навів жодного мотиву в підтвердження своїх висновків, обмежившись механічним дублюванням в ухвалі тексту клопотання.
Зазначаючи в своїй ухвалі про те, що арештовані речі відповідають критеріям статті 98 КПК України, суддя не вмотивував, яким саме чином арештовані автозапчастини та автомобіль з причепом в якому вони містяться, мають відношення до речових доказів у кримінальному провадженні по службовому злочину кваліфікованому за ст. 368 КК України.
Слідчим суддею не надано жодної оцінки тій обставині, що клопотання про арешт майна ФОП ОСОБА_14 , не містить жодних доказів, які б об`єктивно обґрунтовували факт завдання його діями чи бездіяльністю шкоди та її розміру, який вказаний в ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000091 кваліфікованому за ст. 368 КК України, як того вимагає ст. 171 КК України. Тобто не надано оцінки розумності та співмірності такого обмеження права власності.
Крім того, ст. 170 КПК України визначено коло суб`єктів, яких суд може тимчасово позбавити можливості відчужувати певне майно та розпоряджатися ним, до таких належить: підозрюваний, обвинувачений, особи, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна.
Як вбачається з матеріалів клопотання та підтверджено в судовому засіданні прокурором, станом на час перегляду справи в апеляційному порядку, підозри в кримінальному провадженні № 0000091 в рамках якого здійснено накладення арешту, нікому не пред`явлено. Так як і не проведено будь-яких інших слідчих дій в цьому кримінальному провадженні з моменту затримання вантажу до дня перегляду справи.
Особливу увагу колегія суддів звертає на клопотання в частині формулювання кількості арештованого майна.
Так, відповідно до ст. 171 КПК України, яка визначає вимоги до клопотання про арешт майна, за п.2 ч.2 цієї статті чітко прописано, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено перелік і вид майна, що належить арештувати.
Аналогічна норма міститься в п.1 ч. 5 ст.173 КПК України, яка вказує, що в разі задоволення клопотання, слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік майна, на яке накладено арешт.
Оскаржувана ухвала, як і клопотання, містить собою формулювання арештованого майна як: «автозапчастини, загальною вагою понад 15 тонн…» без зазначення жодної із ідентифікуючих ознак вилучених речей, а саме: назви, виду, артиклю, вартості і.т.д. тієї чи іншої автозапчастини, на яку накладено арешт.
Крім того, клопотання про арешт майна, навіть не підписано суб`єктом звернення, а саме: старшим слідчим в ОВС слідчого відділу УСБУ у Волинській області ОСОБА_11 , в порушення вимог ст. 171 КПК України, на що суд першої інстанції не звернув уваги.
Вказані обставини свідчать про істотне порушення норм процесуального права та згідно ст. 409 КПК України є безумовними підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника власника майна адвокати ОСОБА_8 задовольнити

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.07.2018 року про накладення арешту на майно скасувати.
Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Волинській області ОСОБА_11 про накладення арешту на майно.
Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна, згідно ч.3 ст.173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі всього вилученого майна.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: