Справа №636/548/18
Провадження №1-кп/635/600/2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
перекладача - ОСОБА_6 кизи
кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває зазначене кримінальне провадження.
Прокурор у судовому засіданні просив продовжити у відношенні обвинуваченого строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, мотивуючи своє клопотання тим, що обвинувачений у разі зміни запобіжного заходу може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що він вже тривалий час перебуває під вартою, ризики, наведені прокурором в його клопотанні не обгрунтовані, обвинувачений має стійкі соціальні зв"язки, є колишнім працівником органів поліції Республіки Азербайджан, має цивільну дружину, а тому просили змінити запобіжний захід на більш м"який, обравши у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 липня 2018 року у відношенні ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 вересня 2018 року включно.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
При цьому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч.2 ст.187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, які свідчать про те, що обвинувачений в разі зміни запобіжного заходу може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також враховуючи ту обставину, що розгляд судового провадження не закінчений, потерпілі та свідки не допитані, письмові та речові докази не досліджені, суд вважає наявним існування ризиків, які стали підставою для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, суд враховує те, що ані обвинувченим ані його захисником не надано суду переконливих доказів того, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, а саме - факт наявності в нього родини та утриманців на території України. Також суд критично ставиться до посилання обвинуваченого на те, що він є колишнім працівником правоохоронних органів Республіки Азербайджан, оскільи ці доводи спростовуються листом Міністерства юстиції Республіки Азербайджан №14/18-5662 від 04 липня 2018 року, згідно з яким обвинувачений не значиться в базі даних реєстрів працівників органів Міністерства юстиції. З зазначених підстав суд приходить до висновку про продовження існування ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу та виправдовують тримання особи під вартою.
Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.177, 197, 199 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" на 60 днів, до 16 листопада 2018 року включно.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1