Справа № 368/729/18
Провадження № 1-в/368/81/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2018 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:
Головуючий суддя: ОСОБА_1
При секретарі: ОСОБА_2

З участю інших сторін провадження:
Прокурор: ОСОБА_3
представник ВК : ОСОБА_4
Засуджений: ОСОБА_5

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик Київської області в залі суду кримінальне провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, до засудження зареєстрованого та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 19 листопада 2014 року Оболонським районним судом м. Києва за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 9 (дев`яти) років 6 місяців позбавлення волі, та додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- 27 квітня 2015 року згідно ухвали Апеляційного суду міста Києва вирок Оболонського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишено без змін, а апеляційні скарги потерпілих, обвинуваченого, їх представників, - залишено без задоволення;

- 04 квітня 2016 року на підставі ухвали Кагарлицького районного суду Київської області засудженому ОСОБА_5 було зараховано в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 12.06.2014 року, (з моменту затримання), по 27.04.2015 року, ( набрання вироком законної сили), у відповідності з ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі, який на даний час відбуває покарання у Державній установі Кагарлицька виправна колонія № 115, про умовно - дострокове звільнення засудженого на підставі ст. 81 КК України від відбуваня основного покарання, -

В С Т А Н О В И В :

29.05.2018 року на адресу Кагарлицького районного суду надішло клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, до засудження зареєстрованого та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 19 листопада 2014 року Оболонським районним судом м. Києва за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 9 (дев`яти) років 6 місяців позбавлення волі, та додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- 04 квітня 2016 року на підставі ухвали Кагарлицького районного суду Київської області засудженому ОСОБА_5 було зараховано в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 12.06.2014 року, (з моменту затримання), по 27.04.2015 року, ( набрання вироком законної сили), у відповідності з ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі, який на даний час відбуває покарання у Державній установі Кагарлицька виправна колонія № 115, про умовно - дострокове звільнення засудженого на підставі ст. 81 КК України від відбуваня основного покарання.
Своє клопотання засуджений ОСОБА_6 в мотивувальній частині обгрунтовує наступним.
Його, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було засуджено Оболонським районним судом міста Києва за ч. 3 ст. 286 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі.
04.04.2016 року Кагарлицьким районним судом Київської області зараховано в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 12.06.2014 року по 27.04.2015 року, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України.
Відбуває покарання з 12.06.2014 року, а в державній установі Кагарлицька виправна колонія № 115 з 27.05.2015 року.
25.04.2018 року ним відбуто 1/2 строку покарання, тобто, він є таким, який підпадає під положення ст. 81 КК України.
За період має 9 дисциплінарних стягнень, останнє з яких на нього накладалося в середині 2016 роу, а тому згідно п. 14ст. 134 КВК України, визий таким, який не має стягненя.
З прибуттям до установи ВК № 115, його було працевлаштовано н виробництві устаови, але в зв`язку з різким погіршенням стану його здоров`я, працював не тривалий термін, та в подальшому аправлений на лікування до лікувального закладу при Бучанській ВК (№85) Київської області. Дане лікуванняповного одження не надало. Також проходив лікування в закладах МОЗ України, асаме, - Олександрійська клінічна лікарня мста Києва, відділення неврології. Дане лікування повного одуження не дало, стан здоров`я погіршився.
При всьому бажанні надавати допомогу потерпілим від ДТП, за станом здоров`я не має.
В разі задоволення клопотання та покращення стану здоров`я, буде намагатися потерпілим.
Також такої допомоги потребують його батьки, пенсійного віку.
29.05.2018 року автоматизованою системою документообігу суду для слухання даного кримінального провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1
11.06.2018 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено кримінальне провадження до слухання, та прийнято рішення про проведення судового засідання з Державною установою Кагарлицька виправна колонія № 115 дистанційно в режимі відеоконференції.
В судовому засіданні, яке відбулося 19.06.2018 року, засуджений ОСОБА_5 вимоги, викладені в його клопотанні, підтримав, обгрунтовував свою позицію обставинами, які викладені в мотивувальній частині його клопотання, та які судом наведено вище.
В судовому засіданні, яке відбулося 19.06.2018 року, представник Державної установи Кагарлицька ВК № 115 ОСОБА_4 зазначив, що в останній період засуджений ОСОБА_5 має позитивну поведінку, проте, зглядаючсь на його попередню поведінку, засудженому в установі виконання покарань, на комісії, було відмовлено в наравленні клопотання до суду щодо застосування до нього положень які передбачені ст. 81 КК України, а саме, - пільги у виді умовно дострокового звільнення, так як комісія установи вважає, що засуджений ще не став на шлях виавлення та перевиховання.
В судовому засіданні, яке відбулося 19.06.2018 року, прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання засудженого, так як вважає, що, з огляду на кількість дисциплінарних сягнень, які отримані засудженим під час відбування покарання, та лише одне заохочення, засудженийц ОСОБА_5 , на думку прокурора, не довів тієї обставни, що він став на шлях виправлення та перевиховання, а тому немає правових підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування призначеного основного покарання вироком суду.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висовку щодо відмови в задоволенні клопотання засудженого, обгрунтовуючи своє рішення наступним.
Фактині обставини справи, в становлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Київ, громадянин України, до засудження зареєстрований та до засудження фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений:
- 19 листопада 2014 року Оболонським районним судом м. Києва за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 9 (дев`яти) років 6 місяців позбавлення волі, та додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- 27 квітня 2015 року згідно ухвали Апеляційного суду міста Києва вирок Оболонського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишено без змін, а апеляційні скарги потерпілих, обвинуваченого, їх представників, - залишено без задоволення;

- 04 квітня 2016 року на підставі ухвали Кагарлицького районного суду Київської області засудженому ОСОБА_5 було зараховано в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 12.06.2014 року, (з моменту затримання), по 27.04.2015 року, ( набрання вироком законної сили), у відповідності з ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі, -
- на даний час відбуває покарання у Державній установі Кагарлицька виправна колонія № 115.

Початок строку покарання: «12» червня 2014 року.
Кінець строку покарання: «27» січня 2023 року.
1/2 строку покарання: «25» квітня 2018 року.

Прибув в Кагарлицьку виправну колонію Київської області ( 115 ) із Київського СІЗО, де утримувався з 12.06.2014 року, де дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.
По прибуттю в Державну установу «Кагарлицька виправна колонія (№115) 27.05.2015 року, засуджений своєю поведінкою не виявляв ознаки ставлення на шлях виправлення та перевиховання.
За період перебування в Державній установі Кагарлицька виправна колонія № 115 засуджений ОСОБА_5 сім разів допускав порушення виог реиму відбування покарання, в зв`язку з чим негативна поведінка засудженого розглядалася на засіданні адміністративної комісії установи виконання покарання, по результатах засідання якої був притягнений до дисциплінарної відповідальності у видідоган, окрім того, один раз до нього застоссовувався найтяжчий вид дисциплінарної відповідальності, - поміщення в ДІЗО.
Порушення засудженого ОСОБА_5 мали вираз у невиконанні законних вимог адміністрації, порушення розпорядку дня установи.
В останній, короткий проміжок асу, після проведеної засудженим ОСОБА_5 додаткової виховної роботи, засуджений почав змінювати в кращу сторону, - в сторону правослухняності своє ставлення до відбування покарання, - порушень не допускає.
Отже, з огляду на матеріали кримінального провадження суд вважає, що за час відбування покарання засджений ОСОБА_5 до праці пректично не залучався, за час відбуття покарання характеризується негативної сторони, в загальному на заходи виховної спрямованості реагува негативно, та лише в останній час, - перед настанням пільги, яка передбачена ст. 81 Україи, - умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання, пизначеного вироком суду, - песав отримувати стягнення, що не може розцінюватися судом як та обставина, що засуджений ОСОБА_5 остаточно став на шлях виправлення та перевиховання, що, на думку суду, виключає застосування до засудженого ОСОБА_5 положень с. 81 КК України на даному етапі відбування покарання.

Так, за час перебування в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 має:
стягнення:

1. 20.0.2015 р. Не виконав команду "Відбій», чим порушив Попередження Заст. Нач. ВК
Розділ 5 ПВР УВП. (погашено 26.02.2017 р.)

2. 28.08.2015 р. Не виконав команду «Підйом», чим пору- Догана Нач. ВК
шив розділ 5 ПВР УВП. (знято за вказівкою
прокурора від07.10.15 р.)

3. 31.08.2015 р. Не виконання законних вимог адміністрації ДІЗО 15 діб Нач. ВК
(погашено 26.02.2017 р.)

4. 17.09.2015 р. Відмовився від прибирання камери ДІЗО, Попередження Нач. ВК
в якій утримувався. (погашено 26.02.2017 р.)

5. 22.10.2015 р. Відмовився від благоустрою установи, чим Догана Нач. ВК
порушив ст. 118 п. 5 КВК України. (погашено 26.02.2017 р.)

6. 17.12.2015 р. Без дозволу адміністрації перебував у від- Сувора догана Заст. Нач. ВК
діленні, в якому не проживає. (погашено 26.02.2017 р.)

7. 12.05.2016 р. Порушення розпорядку дня установи, - Догана Нач. ВК
був відсутній на ранковій перевірці. (погашено 26.02.207 р.)

8. 25.08.2016 р. Не виконав команду «Підйом», та був Сувора догана Нач. ВК
відсутній на ранковій перевірці та (погашено 26.02.2017 р.)
фізичній зарядці.

заохочення:

1. 29.03.2018 р. За активну участь в суспільно корисному ОСОБА_7 . Нач. ВК
житті відділення, виконання покладених
обов`язків старшого кімнати.
(скасовано за вказівкою прокурора від 23.04.2018 р.)

Відповідно, зглядаючись на вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 в останній період відбування покарання, став на шлях виправлення, проте, з огляду на обставини, які входять до блоку оціночних підстав, то у відношенні засудженого немає правових підстав для застосування положень ст.. 81 КК України умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання.
Суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;
При вирішенні питання щодо умовно дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 судом було враховано формально-юридичні та оціночні підстави.
Формально - юридичні підстави передбачені ч. 3 ст. 81 КК України і пов`язуються з фактичним відбуттям засудженим ОСОБА_5 1/2 строку покарання.
Строк фактичного відбуття засудженим ОСОБА_5 певної частини призначеного йому покарання як формально-юридична підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залежить від кількох чинників.
Таким чинниками відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України є:
а) вид (категорія) вчиненого особою злочину, визначений відповідно до ст.12 КК України;
Так, ОСОБА_5 засуджений за:
- вчинення необережного злочину, тобто, - за скоєння злочину, який передбачено ч. 3 ст. 286 КК України.
Санкція ч. 3 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років.
Згідно положень ч. 4 ст. 12 КК України, злочин, вчинений засудженим ОСОБА_5 відноситься до категорії тяжкого злочину.
б) форма вини. Злочин, який передбачений ч. 3 ст. 286 КК України, та який вчинений засудженим ОСОБА_5 є злочином, вчиненим з необережності.
З урахуванням окремих із зазначених чинників та поєднання деяких з них між собою відносно засудженого ОСОБА_5 законом встановлений загальний (п.1 ч. 3 ст.81 КК України), строк покарання, після фактичного відбуття якого особа може бути умовно-достроково звільнена від відбування покарання.
Отже, що стосується формально юридичних підстав щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, то такі є в наявності.
Що ж стосується оціночних підстав умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, які передбачені ч. 2 ст. 81 КК України, то суд вважає, що їх недостатньо на даному етапі відбування покарання засудженим призначеного йому покарання.
Суд на обґрунтування своєї позиції враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою за весь період відбування покарання в повній мірі не довів своє виправлення та перевиховання.
Встановлюючи ці підстави застосування ст. 81 КК України, суд, зокрема, наголошує на наступному:
Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно достроковому звільненні від відбування основного покарання, - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

- так, як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 12 червня 2014 року, - з моменту взяття під варту, та з 27.05.2015 року, - в Державній установі Кагарлицька виправна колонія (№115).
Отже, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі Кагарлицька виправна колонія (№115) орієнтовно 3 роки.
За вищевказаний період відбування покарання, як судом вазано вище, засуджений ОСОБА_5 отримав сім дисциплінарних стягнень, та не отримав ні одного заохочення, що, на думку суду, не може свідчити про факт становлення засудженого на шлях виправлення та перевиховання, а, навпаки, свідчить про його негативну поведінку в установі відбування покарання.
З огляду на положення, які викладені в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. суд вважає, що в поведінці ОСОБА_5 відсутній комплекс даних, які давали б змогу суду прийти до висновку щодо того, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання.

Відповідно, суд вважає, що для позитивного вирішення питання щодо застосування положень ст. 81 КК України, - пільги, яка має вираз в умовно достроковому звільненні від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, в діях засудженого ОСОБА_5 повинна бути системність та стабільність в отриманні заохочень, так як просто відбування покарання без отримання стягнень, є не правом, а обов`язком засудженого.

Окрім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо участі засудженого ОСОБА_5 у вирішенні питань відпочинку, побуту, впливу на інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відповідно, суд вважає, що засуджений своєю поведінкою під час відбування покарання повинен показувати приклад іншим засудженим, а, з огляду на обставини справи, які судом вказані вище, поведінка засудженого ОСОБА_5 не може слугувати прикладом для поведінки для інших засуджених.

Отже, суд відноситься критично до посилання засудженого ОСОБА_5 на його позитивну характеристику за місцем відбування покарання та відсутність діючих стягнень, так як вищевказані обставини не можуть самі по собі свідчити про виправлення засудженого, оскільки сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, ( яких у засудженого ОСОБА_5 немає), застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни.

З огляду на вищевказані обставини суд позитивно відноситься до висновку комісії установи відбування покарання, яка відбувалася 27.04.2018 року, яка вирішувала питання про застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК Українив якій, зокрема, зазначено, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення та перевиховання.

Суд зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.
Відповідно, суд вважає, що дії засудженого не відповідають вимогам щодо застосування положень, які передбачені ст.. 81 КК України та невідповідають положенням ст.. 9 КВК України.
Обставини справи свідчать лише про наявність негативних на протязі більшо строку відбування покарання, та посередніх на протязі останнього періоду (не негативних, не конкретно позитивних) чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою, яка розцінюється судом якбільш негативна, ніж позитивна, не став на шлях виправлення та виховання.
Крім того, щодо свого висновку щодо відсутності в повному обсязі підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування покарання суд застосовував положення ст. 6 КВК України.
Так, згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані норми права, суд вважає, що для застосування пільги, яка передбачена ст. 81 КК України необхідно, щоб в діях засудженого, який відбуває покарання, однозначно були в наявності ознаки ресоціалізації.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, обставини справи, які судом зазначені вище, не свідчать, на думку суду, про систематичність дій засудженого, які спрямовані на його виправлення та перевиховання, про наявність дійсного (а не про очі) процесу ресоціалізації.

Поведінка засудженого ОСОБА_5 в установі відбування покарання свідчить лише про його правослухняну поведінку під час відбування покарання лише в незначний період, який передує можливості застосування пільги, проте, суд наголошує на тій обставині, що наявність самого факту правослухняної поведінки під час відбування покарання не є безумовною підставою для умовно дострокового звільнення засуджених, зокрема, ОСОБА_5 , - в даному випадку, так як така поведінка є обов`язком засудженого, який покладається на засудженого на весь період відбування покарання, а не на короткий проміжок часу, що передує застосуванню пільги.

Окрім того, суд звертає увагу на наступні обставини справи, що стосуються можливості чи неможливості застосування пільг, які передбачені ст. 81 КК України, (умовно дострокового звільнення від відбування покарання), ст. 82 КК України, ( заміна призначеного покарання більш м`яким), а саме:
- 20.10.2016 року комісією установи виконання покарань розглядалося питання про застосування до засудженого ОСОБА_5 заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України. Комісією установи було відмовлено в застосувані даної пільги в зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення;

- 27.04.2018 року комісією установи виконання покарань розглядалося питання щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно дострокового звільнення, згідно ст. 81 КК України. Комісією установи було відмовлено в застосуванні даної пільги в зв`язку з тим, що засуджений не довів своє виправлення.

Суд зазначає, що з моменту відмови комісією установи засудженому ОСОБА_5 щодо направлення у відношенні нього подання до Кагарлицького районного суду стосовно застосування положень ст. 81 КК України, ів до слухання клопотання засудженого минуло меньше двох місяців, а тому суд вважає, що за такий короткий проміжок часу засуджений не може довести ту обставину, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання.

Окрім того, суд звертає увагу на наступні обставини справи, що стосуються тяжкості скоєного злочину, його наслідків, обставини скоєного злочину, та наслідків скоєного злочину, відношення засудженого ОСОБА_5 до скоєного злочину, йогнаслідків.
- так, засуджений ОСОБА_5 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння;

- внаслідок злочину, скоєного ОСОБА_5 , загинуло троє осіб, одна особа отримала тяжке тілесне укшодження.

Відповідно, суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення на даному етапі відбування покарання, - відбуття засудженим лише 4 років позбавлення волі, є не співрозмірним з наслідками, які заподіяні злочином, не відповідатиме тяжкості вчиненого злочину, та обставинам його вчинення;

- засуджений ОСОБА_5 , навіть після винесення вироку, в судовому засіданні, в якому вирішується питання щодо застосування до нього пільги визнав вину лише частково, що не може свідчити про його каяття у вчиненому злочині, усвідомлення всієї трагічності скоєного злочину під ч якого загинуло троє громадян Україхни;

- також суд вважає, що станом на даний час залишається досить великий розмір не відкшодованої шкоди, який становить близько 900000 ( дев`ятьсот тисяч) грн.

Отже, вищевказані обставини не дають можливості суду застосувати до засудженого ОСОБА_5 пільгу, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання у виді позбавлення волі.

Що ж стосується стану здоров`я засудженого ОСОБА_5 , то суд зазнеачає, що дана обставина вже розглядалася судом при вирішенні питання щодо застосування до засудженого положення ст. 81 КК України, - пільги, яка має вираз у умовно достроковому звільненні засудженого від відбування покарання, а тому суд приходить до висновку щодо того, що стан здоров`я засудженого не може бути чинником, який дає змогу застосувати до засудженого положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання, так як такий чинник враховується при застосуванні до засудженого положень ст. 84 КК України, - звільнення від відбування покарання за хворобою.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність лише формально-юридичних, проте, відсутність в достатньому обсязі оціночних підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, тому суд приймає рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо його умовно дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання у вигляді позбавлення волі.
При вирішенні даного питання судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.»
Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного покарання у виді позбавлення волі на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової, тобто, на думку суду, застосування положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_5 є не обґрунтованим, та є передчасним на даному етапі відбування покарання.
Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст..ст. 537, 539 КПК України.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно ст.. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно, суд при винесенні даної ухвали враховував ті обставини, що у діях засудженого ОСОБА_5 відсутні достатні ознаки остаточного перевиховання та ставлення на шлях виправлення, засуджений ОСОБА_5 , як вбачається з позиції учасників процесу, зокрема, прокурора, та матеріалів провадження, остаточно ще не став на шлях виправлення та перевиховання, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні клопотання засудженого.
Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_5 суд керувався Конституцією України, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 6, 9 КВК України, ч. 2 ст. 369, 370 372, 537, 539 КПК України, ст.ст. 12, 81 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, до засудження зареєстрованого та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 19 листопада 2014 року Оболонським районним судом м. Києва за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 9 (дев`яти) років 6 місяців позбавлення волі, та додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- 04 квітня 2016 року на підставі ухвали Кагарлицького районного суду Київської області засудженому ОСОБА_5 було зараховано в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 12.06.2014 року, (з моменту затримання), по 27.04.2015 року, ( набрання вироком законної сили), у відповідності з ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі, який на даний час відбуває покарання у Державній установі Кагарлицька виправна колонія № 115, про умовно - дострокове звільнення засудженого на підставі ст. 81 КК України від відбуваня основного покарання, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом 7 діб.

Суддя ОСОБА_1