н/п 1-кс/640/8345/18
"09" серпня 2018 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
ТОВ «Медичний центр САНА» є власником спеціалізованого медичного обладнання та іншого допоміжного майна на загальну суму 1 722 894,00 грн.
Учасниками ТОВ «Медичний центр САНА» з розподілом статутного капіталу 50 % на 50 % згідно п. 4.2 Статуту, затвердженого 22.02.2018 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка водночас є і директором зазначеного товариства.
У відповідності до п. 1 глави 5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, цивільна правоздатність та дієздатність юридичної особи, від імені якої діє уповноважений орган та/або посадова особа, перевіряється нотаріусом на підставі установчих документів, відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до нього, та документів, що підтверджують повноваження органів та/або посадових осіб.
Згідно з абзацом 2 підпункту 6.2.4. пункту 6.2. Статуту ТОВ Медичний центр САНА, затвердженого 22.02.2018, директор ОСОБА_5 має право без довіреності укладати від імені Товариства будь-які правочини, за винятком: відчуження майна Товариства на суму, що становить 50 і більше відсотків майна Товариства; взяття кредитів та надання займів, фінансової допомоги; дарування та будь-яке інше безоплатне відчуження будь-яких матеріальних цінностей Товариства; відчуження та/або ліквідації основних засобів Товариства; надання в оренду майна Товариства; укладання майнової та фінансової поруки; прийняття на Товариство боргів за договорами переведення боргу.
Всі перелічені угоди, в тому числі і договір застави, який є майновою порукою, можуть здійснюватись директором тільки після отримання письмового уповноваження від загальних зборів учасників.
Відповідно до акту приймання-передачі майна ТОВ Медичний центр САНА від 12.02.2018 загальна вартість майна товариства становить 1 116 678 грн.
Досудовим розслідуванням встановлено, що питання про отримання позики або передачі майна у заставу на загальних зборах учасників ТОВ Медичний центр САНА не приймалось.
Відповідно до зазначеного договору, ОСОБА_5 діяла від імені товариства на підставі Статуту та протоколу загальних зборів учасників від 20.02.2018 яким її було призначено директором ТОВ Медичний центр САНА.
09.06.2018 між ТОВ Медичний центр САНАв особі директора ОСОБА_5 та ТОВ «Бактакан`в особі директора ОСОБА_6 , укладено договір застави на рухоме майно ТОВ Медичний центр САНА, зазначене у Додатку № 1 до цього договору, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій під № 1172. Вартість заставного майна Медичний центр САНА становить 1 722 894,00 грн.
Відповідно до вимог договору застави від 09.06.2018 встановлено, що умовами договору забезпечується виконання зобов`язань ТОВ Медичний центр САНА перед ТОВ Бактакан за договором позики від 23.02.2018. Строк виконання цього зобов`язання встановлений до 11.06.2018.
За даними бухгалтерського обліку будь-яких грошових коштів від ТОВ Бактакан на розрахунковий рахунок ТОВ Медичний центр САНА не надходило.
Відповідно до пункту 5.1. договору застави Заставодержатель вже набув права звернути стягнення на заставлене майно, тобто в будь-який момент активи Товариства можуть бути продані, що завдасть значної шкоди інтересам товариства.
З метою виключення можливості протиправно розпорядитись майном ТОВ Медичний центр САНА, зазначеним у додатку № 1 до договору застави від 09.06.2018, оскільки подальше їх відчуження унеможливить відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, до моменту закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню, для виконання можливих рішень суду в частині забезпечення цивільного позову, повернення права власності на майно законним володільцям, а також враховуючи те, що зазначені предмети є предметами злочину, який вчиняється, з метою збереження речових доказів, необхідно накласти на них арешт.
Сторона обвинувачення зазначає, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що у разі неприйняття рішення про заборону розпоряджатися майном ТОВ Медичний центр САНА може призвести до втрати відповідного майна (зміни власника рухомого майна), що в подальшому унеможливить відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
В судове засідання слідчий не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, до канцелярії суду 09.08.2018 надійшла заява від старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , в якій він просить провести розгляд клопотання без його участі у зв`язку з службовою зайнятістю. Клопотання підтримує в повному обсязі. Просить розглядати клопотання без виклику власників майна, так як це може зашкодити розслідуванню кримінального провадження та майно може бути незаконно відчужено, що приведе до матеріальної шкоди потерпілої сторони.
Оскільки сторона кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, довела наявність достатніх підстав вважати, що майно, яке не було тимчасово вилучене, власником може бути відчужене, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення власника майна.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказі.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Стороною обвинувачення доведено, що вказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
За вказаних слідчим у клопотанні обставин, які внесені до ЄРДР та на теперішній час здійснюється досудове розслідування, вказане майно може бути об`єктом кримінально протиправних дій, або набуте кримінально протиправним шляхом.
Тому, вказане майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, шляхом заборони розпорядження та відчуження вказаного майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання слідчого задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1