11.09.2018 Єдиний унікальний номер 205/474/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004805 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 01.07.2004 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підстав ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном 3 роки;
- 30.11.2006 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185,71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,
- 26.04.2011 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.307,69, ч.1 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі,
- 18.09.2012 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,
- 31.10.2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185,70 КК України до 2років 6 місяців позбавлення волі,
- 14.12.2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185,70 КК України до 3 років позбавлення волі,
- 21.09.2017 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.15, ч. 3ст.185, ч.2 ст.185,70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підстав ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном 3 роки,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово засудженим, маючи не погашену в установленому законом порядку судимість, відповідних висновків для себе не зробив та повторно вчинив новий умисний злочин, а саме, 18.11.2016 року близько 13-00 години, перебуваючи на паркувальному майданчику супермаркету «Варус», який розташований за адресою: м. Дніпро, пр. І.Мазепи, 58, помітив припаркований автомобіль марки «ВАЗ», модель 21099, д/н НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_5 , після чого у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 підійшов до вищевказаного автомобілю, де шляхом пошкодження замка передньої пасажирської двері, відчинив двері автомобіля марки «ВАЗ 21099» та проник в салон автомобіля, звідки повторно, таємно, з особистої зацікавленості та корисливих мотивів викрав майно належне ОСОБА_5 , а саме: тактичний ліхтар модель «TMTR1» марки «5.11», вартість якого згідно висновку судово товарознавчої експертизи №11 від 16.01.2016 року складає 1791,20 гривень, ключі від автомобілю марки «ВАЗ» модель «21099», д/н НОМЕР_1 в кількості 3 штук, брилок від сигналізації марки «Конвой», вартість якого згідно висновку судово товарознавчої експертизи №11 від 16.01.2016 року складає 855,00 гривень. Після чого, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 2646,20 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро покаявся та погодився надати показання щодо обставин викладених в обвинувальному акті, одночасно погодившись на застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України щодо не дослідження обставин, викладених у обвинувальному акті щодо його обвинувачення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що 18.11.2016 року близько 13-00 години, він прогулювався на паркувальному майданчику супермаркету «Варус», який розташований за адресою: м. Дніпро, пр. І.Мазепи, 58, де помітив припаркований автомобіль марки «ВАЗ», з якого вийшов раніше не знайомий йому чоловік. Дочекавшись, коли той відійде подалі, ОСОБА_3 підійшов до автомобіля, відкрив його та забрав з нього курточку та чорну спортивну сумку. Надалі, перебуваючи на вул. Воздухофлотській ОСОБА_3 вийняв з курточки та сумки на його погляд всі цінні речі та направився додому. В подальшому, 16.01.2017 року, перебуваючи на вул. Новоорловській, ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції та доставлений до Новокодацького ВП, де розповів про скоєну ним 18.11.2016 року крадіжку та добровільно видав все викрадене.
Судом, роз`яснені обвинуваченому наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення його можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння ним цих обставин та добровільність його позиції.
З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження, обвинуваченим всіх обставин кримінальних правопорушень, викладених у обвинувальному акті, з урахуванням думки прокурора та відсутності заперечень, суд вважає можливим застосувати положення ч.3 ст.349 КПК України та визнати недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого стороною обвинувачення кримінального правопорушення, обмежившись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає його повне визнання своєї вини та щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом встановлено рецидив злочину.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, данні про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно не працевлаштований, не одружений, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Крім того, суд також вважає необхідним призначити покарання з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки ОСОБА_3 вчинив даний злочин до винесення попереднього вироку Ленінським районним судом міста Дніпропетровська від 21.09.2017 року, яким останній засуджений за ч.3 ст.15, ч. 3ст.185, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки та звільнено від відбуття покарання з випробувальним терміном три роки, а тому йому необхідно остаточно призначити покарання із застосуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеного покарання покаранням за вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 21.09.2017 року.

На підставі вищевикладеного, суд вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , а також для попередження нових злочинів, йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. ст. 75 та 76 КК України, встановивши йому іспитовий строк.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову товарознавчу експертизу №11 від 16.01.2017 року, витрати на яку складають 260,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеного покарання покаранням за вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 21.09.2017 року у вигляді чотирьох років позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_3 до відбуття покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк у три роки .

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 260 (двісті шістдесят) гривень 00 копійок витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №11 від 16.01.2017 року.

Речові докази, якими було визнано нагрудний знак «Національної поліції України №000789», тактичний ліхтар модель «TMTR1» марки «5.11», ключі від автомобілю марки «ВАЗ» модель «21099», д/н НОМЕР_1 в кількості 3 штук, які було передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 вважати повернутими потерпілому за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1