Справа №127/1-252/2000
Провадження №1-в/127/314/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника заявника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання ОСОБА_5 про звільнення майна з-під арешту,-

Встановив:

ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним клопотанням, в якому просить суд зняти заборону накладену 25.04.2000 Першою вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстром № 10-207, на підставі повідомлення відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Вінниці за № ДВ-7-Л від 17.04.2000, на майно ОСОБА_6 , а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зняти арешт накладений 24.07.2007 Першою вінницькою державною нотаріальною конторою, згідно архівних записів, на підставі повідомлення відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Вінниці за № ДВ-7-Л від 17.04.2000, на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 5357803, з подальшим вчинення реєстраційних дій по зняттю арешту, мотивуючи його тим, що 21.03.2000 Ленінським районним судом м. Вінниці винесено вирок по справі № 1-252/2000, яким засуджено його сина ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 142 КК України 1960 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, з відбуттям покарання у ВТК посиленого режиму, з конфіскацією майна. На виконання вироку суду в частині конфіскації майна, 25.04.2000 Першою вінницькою державною нотаріальною конторою, на підставі повідомлення відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Вінниці за № ДВ-7-Л від 17.04.2000, накладено заборону на майно сина, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.01.1994 Виконкомом Вінницької міської Ради народних депутатів, власниками квартири по 1/9 частки рахуються покійна дружина ОСОБА_7 , він ОСОБА_5 , покійний син ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син ОСОБА_6 . Покарання в частині конфіскації 1/9 частини квартири, в зв`язку з незначною часткою у нерухомому майні, не було виконано. Дана обставина підтверджується листом комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» від 28.03.2018 № 1699, згідно якого станом на сьогоднішній день зареєстровано за моїм покійним сином 1/9 частини квартири. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла дружина ОСОБА_7 . 23.08.2016 Третьою вінницькою державною нотаріальною конторою, після смерті дружини, заведено спадкову справу за номером у Спадковому реєстрі 59403944. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 117106157, сформованої 15.03.2018, він дізнався, що арешт накладений, 24.07.2007 Першою вінницькою державною нотаріальною конторою, на підставі повідомлення відділу державної ДВ-7-Л від 17.04.2000, згідно архівного запису, на всю квартиру. В зв`язку з накладенням арешту на всю квартиру, Третьою вінницькою державною нотаріальною контролю йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини ОСОБА_7 на частку квартири, до зняття арешту зі спадкової квартири. Дана обставина підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій, винесеною 15.03.2018 державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори. Вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.03.2000 по справі № 1-252/2000, яким засуджено сина за ч. 3 ст. 142 КК України 1960 року та призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, з відбуттям покарання у ВТК посиленого режиму, з конфіскацією майна, набрав законної сили 28.03.2000. З моменту виконання вироку в частині конфіскації майна минуло більше ніж 18 років. Таким чином, строк виконання вироку щодо конфіскації майна закінчився ще в 2005 році. При накладені арешту на всю квартиру, порушенні його права як власника 1/9 частини квартири та спадкоємця частки квартири після смерті дружини.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином.

Представник заявника адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор не заперечив проти задоволення даного клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши надані письмові докази і матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.05.2017 ОСОБА_14 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, в зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою. Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_14 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, закрито.

Судом встановлено, що 21.03.2000 Ленінським районним судом м. Вінниці винесено вирок по справі № 1-252/2000, яким засуджено ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 142 КК України 1960 року до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, з конфіскацією майна. На виконання вироку суду в частині конфіскації майна, 25.04.2000 Першою вінницькою державною нотаріальною конторою, на підставі повідомлення відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Вінниці за № ДВ-7-Л від 17.04.2000, накладено заборону на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.01.1994 Виконкомом Вінницької міської Ради народних депутатів, власниками квартири по 1/9 частки рахуються покійна дружина ОСОБА_7 , він ОСОБА_5 , покійний син ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.03.2000 набрав законної сили 28.03.2000. З моменту виконання вироку в частині конфіскації майна минуло більше ніж 18 років. Таким чином, строк виконання вироку щодо конфіскації майна закінчився в 2005 році.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Приймаючи до уваги те, що арешт на майно, накладався з метою виконання вироку в частині конфіскації майна, однак з моменту виконання вироку в частині конфіскації майна минуло більше ніж 18 років, суд вважає, що відпала потреба в застосуванні арешту на майно.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд знаходить підстави для можливості часткового задоволення заяви ОСОБА_5 про звільнення майна з-під арешту.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 395 КПК України,-

Ухвалив:

Клопотання ОСОБА_5 про звільнення майна з-під арешту задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений 24.07.2007 Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою, згідно архівних записів, на підставі повідомлення відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Вінниці за № ДВ-7-Л від 17.04.2000, на майно ОСОБА_6 , а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Вінницької області протягом семи діб після її проголошення.

Суддя: