Справа № 471/258/18-к
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 000003 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Камянуватка Братського району Миколаївської області, гр. України, маючого середню спеціальну освіту, одруженої, займаючої посаду секретаря Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року до Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України, затверджений прокурором Братського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 000003.

У судовому засіданні прокурор прохав постановити ухвалу про призначення справи до судового розгляду.
Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник заперечували проти призначення справи до судового розгляду, прохали повернути обвинувальний акт прокурору у зв`язку з тим, що обвинуваченій є незрозумілою суть пред`явленого їй обвинувачення.

Представник потерпілої подав заяву про проведення підготовчого засідання у відсутність потерпілої.

Вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості кожного обвинуваченого, анкетні відомості кожного потерпілого, прізвище, ім`я, по-батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди, завданої правопорушенням, розмір витрат на залучення експерта, дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. До обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідуванні; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.

В обвинувальному акті державний обвинувач посилається, на те, що ОСОБА_4 , працюючи на посаді секретаря Сергієвської сільської ради Братського району Миколаївської області, маючи 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування, являючись у відповідності до примітки 1 ст. 364 КК України службовою особою, що постійно здійснює функцію представника органу місцевого самоврядування, обіймаючи постійно посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, будучи вповноваженою на вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених Законом України «Про нотаріат» на підставі рішення виконавчого комітету Сергієвської сільської ради № 1 від 20 грудня 2010 року, вирішила використати надані їй владні повноваження всупереч інтересам служби, своїм прямим і загальним обов`язкам, нехтуючи завданнями і функціями органів місцевого самоврядування, використала свою владу в інтересах третіх осіб, а саме: умисно вчинила службове підроблення, тобто складання та видачу службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа, внесення до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей, що завдало істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян.
Після загального опису обставин справи в підсумковій частині дії обвинуваченої ОСОБА_4 загалом кваліфіковано за:

- ч. 1 ст. 364 КК України як зловживання владою, тобто умисне з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для фізичних осіб, використання службовою особою влади всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам ОСОБА_7 ;
- ч.1 ст. 366 КК України як складання, видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу.

Правова кваліфікація дій особи повинна містити не тільки посилання на окрему статтю та її частину, а й точне формулювання, зокрема об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак.

Разом з цим, саме диспозиція ч.1 ст. 364 КК України передбачає заподіяння істотної шкоди. Однак в обвинувальному акті не зазначено, вчиненням дій ОСОБА_4 в якому кримінальному правопорушенні спричинено істотну шкоду. Також є незрозумілим ознаки яких саме кримінальних правопорушень вбачає орган досудового розслідування та в яких саме діях обвинуваченої.

Таким чином, суд вважає, що прокурор при формулюванні обвинувачення не розмежував діяння обвинуваченої відповідно до статей обвинувачення, а саме: ч.1 ст. 364 КК України та ч.1 ст. 366 КК України та не виклав правової кваліфікації кримінального правопорушення окремо за кожною статтею обвинувачення, що суперечить вимогам ст. 291 КПК України та свідчить про неконкретність обвинувачення та позбавляє суд можливості визначити межі судового розгляду стосовно кожного обвинувачення та прийняття об`єктивне рішення з огляду на ч. 1 ст. 337 КПК України. Відсутність в обвинувальному акті конкретизованого формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісний і повний її захист.
У п. 51 рішення Європейського суду з прав людини від 26.06.2008 року, ухваленому у справі «Ващенко проти України» зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

Крім того, у рішенні від 25.07.2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Також обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 містить суттєві суперечності як при викладі фактичних обставин інкримінованих їй правопорушень, які прокурор вважає встановленими, так і при формулюванні обвинувачення. Викладаючи фактичні обставини вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, прокурор зазначає про те, що вона вчинила наступні дії - складання та видачу службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа, внесення до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей. Однак при формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_4 обвинувачується тільки у складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа.
Разом з тим, обвинувачення, викладене в обвинувальному акті кваліфіковано невірно, а саме: дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 364 КК України в редакції Закону, який чинний на час направлення обвинувального акта до суду, а не на момент вчинення інкримінованого правопорушення 13 серпня 2013 року.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що розгляд кримінального провадження при наявності вказаних суперечностей та неконкретності викладеного обвинувачення, порушує право обвинуваченої на захист від конкретного обвинувачення, що передбачено п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України, та виключає можливість призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акта, через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України. На підставі чого суд приходить до висновку про повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст. ст. 371, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Повернути прокурору Братського відділу Перовомайської місцевої прокуратури Миколаївської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000003 за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 21 вересня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1