Комінтернівський районний суд м. Харкова
Номер провадження №1-кп/641/364/2018 Справа №641/939/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2018 року Комінтернівський районний суд м. Харкова, в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , секретаря ОСОБА_5 , при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, відомості про кримінальне правопорушення в якому, внесені до ЄРДР за № 0000085 від 25.10.2017 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення в якому, внесені до ЄРДР за № 0000085 від 25.10.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
В порядку вимог ст. 331 КПК України, судом на розв`язання поставлене питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .
Прокурор вважав необхідним продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , при цьому вказав, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, офіційно не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що дає підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення. Таким чином, ризики, встановлені положеннями ст.177 КПК України, на цей час не змінились.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_3 проти задоволення клопотання прокурора заперечували з підстав не надання прокурором доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та обґрунтування неможливості запобігання ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу його підзахисному, на домашній арешт, при цьому вказав, що судимість, на яку вказує прокурор на даний час знята та погашена, тому він є таким, що не має судимості. Крім того, захисник посилався на те, що його підзахисний на утриманні має чотирьох малолітніх дітей, в тому числі дитину інваліда, має постійне місце проживання, тому підстав переховуватись від суду останній не має.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29.12.2017 р. застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, в подальшому, запобіжний захід було продовжено, у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України з можливістю внесення застави.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При розв`язанні даного питання суд враховує, що згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 даної статті.
З правового аналізу вказаних положень кримінально-процесуального законодавства, вбачається, що закон не вимагає доказування того, що особа, якщо їй не буде обрано запобіжний захід, ухилитиметься від суду чи від виконання процесуальних рішень. В законі йдеться про наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ця особа може порушити процесуальні обов`язки чи проявити неправильну процесуальну поведінку, тобто йдеться про обґрунтовану підозру в цьому.
Вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування до обвинуваченого судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
З огляду на викладене з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в ході судового слідства, а також виконання процесуальних рішень у справі, суд вважає, доцільним продовжити строк тримання під вартою, оскільки на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, тому, суд вважає, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження і приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Суму розміру застави, визначеної ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 29.12.2017 року в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 128000 (сто двадцять вісім тисяч) гривень, з покладенням відповідних обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_4 в разі внесення визначеної суми застави залишити без змін.
Разом з тим при вирішенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу, суд дійшов наступного.
Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 201 КПК України, Підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

В клопотанні про зміну запобіжного заходу, захисник обвинуваченого посилається на недоведеність прокурором підстав, при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому ж, заявляє клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, який в тому числі, може бути застосований, при наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Крім того, обставини, на які посилається захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , характеризують особу обвинуваченого та не дають підставу для зміни запобіжного заходу.

Таким чином, враховуючи існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, суд приходить до висновку, що всі вказані обставини в сукупності виключають підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу в судовому засіданні не встановлено, та інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, щодо відмови в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 .
На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 177, 197, 199,376, 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).
Строк дії ухвали до 23 листопада 2018 року.
Суму розміру застави, визначеної ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 29.12.2017 року в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 128000 (сто двадцять вісім тисяч) гривень, з покладенням відповідних обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_4 в разі внесення визначеної суми застави залишити без змін.
Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.
Суддя- ОСОБА_1