АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2018 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000091 за апеляційною скаргою прокурора Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 22.05.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 22.05.2018 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, працюючого, не судимого - визнано невинуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 15493,91 грн. та моральної шкоди на суму 50000 грн. залишено без розгляду.

Органом досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачувався в тому, що 03 червня 2017 року близько 16 год. в с. Рипень Путильського району Чернівецької області біля продуктового магазину ПП «Бечко Н.Д.» між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виникла суперечка. В ході даної суперечки ОСОБА_8 наніс один удар кулаком руки в обличчя ОСОБА_10 , від чого останній впав на землю та, при цьому ударився головою до каменя, в результаті цього отримав

провадження №11кп/794/291/18 головучюий у 1 інстанції ОСОБА_11

тяжкі тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми, перелому склепіння черепа з переходом на основу та забій головного мозку тяжкого ступеня.

Виправдовуючи ОСОБА_8 , суд визнав, що останній перебував в стані необхідної оборони, оскільки оборонявся від нападу ОСОБА_10 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, безпричинно намагався нанести йому удар горловиною з гострими краями від скляної пляшки.

На цей вирок прокурор ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та постановити новий вирок, визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України і призначити йому покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Не оспорюючи факт намагання потерпілим ОСОБА_12 , який був в стані алкогольного сп`яніння, в ході суперечки нанести удар ОСОБА_8 горловиною з гострими краями від скляної пляшки, прокурор вказувала, що суд не взяв до уваги те, що потерпілий ОСОБА_10 перебував в стані алкогольного сп`яніння, не стояв міцно на ногах та є особою похилого віку (1960 року народження), а обвинувачений є міцної статури, без видимих проблем зі здоров`ям, і хоча також вживав спиртні напої, практично був тверезим. Крім того, поряд з обвинуваченим, в той час, перебували його друзі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Ще зазначала, що обвинувачений та свідки вказували на те, що вони заспокоювали потерпілого. А тому, на думку прокурора, можна припустити, що ОСОБА_8 мав об`єктивну можливість застосувати інші заходи, необхідні і доступні для відвернення можливого посягання потерпілого ОСОБА_10 , у тому числі й шляхом уникнення (виходу) з конфліктної ситуації, перебування на безпечній відстані, тощо. На думку апелянта, в будь-якому випадку, після вибиття пляшки з рук потерпілого обвинуваченим, суспільно-небезпечне посягання ОСОБА_10 припинилось.

При цьому апелянтом робились посилання на ст.36 КК України, роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону» та правовий висновок Верховного Суду у справі №722/1981/16-к від 19 квітня 2018 року.

Заслухавши доповідь судді, прокурорів ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9 , які просили відмовити в задоволенні вимог прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги прокурора є безпідставні і в задоволенні його скарги необхідно відмовити.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюється факт вчинення 03.06.2017 року біля 16 год. в с. Рипень Путильського району Чернівецької області біля магазину ПП «Бечко Н.Д.» безпричинного приставання потерпілим ОСОБА_10 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, до ОСОБА_8 , вчинення з ним суперечки та висловлювання на адресу останнього погроз, а також застосування ним в ході цієї суперечки горловини з гострими краями від скляної пляшки з метою нанесення ударів по тілу обвинуваченого, колегія суддів не наводить в цій ухвалі цих фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції і які не оспорюються апелянтом.

Твердження апелянта про те, що потерпілий станом на 03.06.2017 року був особою похилого віку є неправильним, оскільки відповідно до ст.67 КК України, особою похилого віку є та особа, яка досягла пенсійного віку (60 років). А ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і не є особою похилого віку.

Крім того, припущення прокурора про те, що ОСОБА_8 мав об`єктивну можливість застосувати інші заходи, необхідні і достатні для відвернення можливого посягання ОСОБА_17 , в тому числі і шляхом уникнення (виходу) з конфліктної ситуації, перебування на безпечній дистанції, тощо, є лише припущенням апелянта, яке суперечить дійсним обставинам провадження, показанням обвинуваченого та свідків, оскільки з метою уникнення суперечки, розпочатої ОСОБА_18 , обвинувачений ОСОБА_8 , а також свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_15 вийшли з приміщення магазину, а потерпілий став наздоганяти їх, тримаючи при цьому в руці горловину від скляної пляшки.

Ці обставини також встановлені судом першої інстанції.

Так, з показань свідка ОСОБА_15 , які не оспорюються апелянтом, вбачається, що 03.06.2017 року в с. Рипень Путильського району він бачив як ОСОБА_19 , який був в стані алкогольного сп`яніння, зайшов в кабінку в магазині, де був він зі своїми односельцями, та став ображати присутнього там ОСОБА_8 , через що всі вони встали та вийшли з приміщення магазину, залишивши на столі частину придбаного спиртного. Через деякий час він почув шум розбитого скла і побачив, що за ними з магазину вийшов ОСОБА_17 , який, підійшовши до ОСОБА_8 , наніс тому удар рукою в грудну клітину, після чого дістав «розочку» від пляшки та почав намахуватись на нього. ОСОБА_8 тоді став заспокоювати ОСОБА_10 , але той не реагував на слова та запитав чи знає ОСОБА_8 , що це є «по-Одеськи». Тоді ж ОСОБА_8 відбив пляшку з рук ОСОБА_10 і наніс тому удар, від якого останній впав. Після цього він з ОСОБА_8 надавав першу медичну допомогу потерпілому і ОСОБА_8 відвіз ОСОБА_20 в лікарню.

Свідок ОСОБА_13 в суді дав аналогічні показання та вказав, що ОСОБА_10 два рази замахувався на ОСОБА_8 горловиною від скляної пляшки, яка мала гострі краї. Ще зазначив, що ОСОБА_10 на їхні зауваження та прохання заспокоїтись не реагував.

Свідок ОСОБА_14 в суді першої інстанції також вказав, що бачив, як 03.06.2017 року ОСОБА_10 , який був в стані алкогольного сп`яніння, в магазині в с.Рипень підійшов до них та почав чіплятись до ОСОБА_8 , ображав останнього. ОСОБА_8 в суперечку не вступав, а лише говорив ОСОБА_10 , що нічого поганого тому не робив.

З фототаблиці до протоколу огляду місця події вбачається, що на місці події під час проведення цієї слідчої дії була горловина з гострими краями від пляшки (т.1.а.с.156-157). Незважаючи на те, що цей предмет має суттєве значення для правильного вирішення питання про винуватість ОСОБА_8 , досудовим слідством він не описувався, не вилучався та не оглядався.

Вказані показання свідків та показання обвинуваченого повністю узгоджуються між собою та підтверджують показання ОСОБА_8 в тій частині, що він оборонявся від нападу ОСОБА_10 , який намагався нанести йому удар горловиною з гострими краями від скляної пляшки. Підтвердженням цього є також фототаблиця до протоколу огляду місця події, на якій зображено горловину від пляшки.

Згідно ч.2 ст.27 Конституції України, кожен має право захищати своє життя ї здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до ч.1 ст36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оброни.

В ч.2 ст.36 КК України зазначено, що кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

А тому твердження прокурора про те, що ОСОБА_8 мав можливість та повинен був уникнути суперечки та озброєного нападу з боку ОСОБА_10 і не чинити останньому активний опір, суперечить правам особи, що закріплені в Конституції України, а також в ст.36 КК України.

Крім того, безпідставним є також твердження прокурора про те, що після того як ОСОБА_8 вибив горловину від пляшки з рук ОСОБА_10 , посягання останнього було припинено і, в обвинуваченого не було необхідності наносити удар потерпілому.

Такий висновок апелянтом зроблено без урахування обставин події, показань обвинуваченого та очевидців, оскільки ОСОБА_8 наніс один удар кулаком в голову ОСОБА_10 , захищаючись від протиправної поведінки останнього, вибивши в того з рук горловину з гострими краями від скляної пляшки, якою потерпілий намагався нанести йому удар. Ці дії були нерозривні в часі і тому висновок прокурора про припинення неправомірної поведінки ОСОБА_10 в момент коли була з його рук вибита горловина від пляшки, є необґрунтований. Апелянтом також не враховано при цьому агресивну поведінку потерпілого безпосередньо перед цими подіями, який не бажав припинити свою протиправну поведінку, на прохання та вмовляння ОСОБА_8 і інших осіб не реагував.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_8 перебував в стані необхідної оборони, оскільки захищався від нападу озброєного горловиною з гострими краями від скляної пляшки ОСОБА_10 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Також колегія суддів вважає, що заподіяння особою, яка захищається від озброєного спеціально пристосованим предметом для нанесення ударів особи і яка перебуває в стані необхідної оборони, з необережності тяжких тілесних ушкоджень нападнику, не є злочином.

Судом дана правильна юридична оцінка діям ОСОБА_8 , а прийняте рішення про виправдання останнього є законним та обґрунтованим належними і допустимими доказами.

А тому апеляційні вимоги прокурора є безпідставні і задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги прокурора Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_5 відмовити, а вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 22 травня 2018 року щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_21

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя