Ухвала
Іменем України
22 червня 2018 р.

м. Київ
Справа №387/1131/17
Провадження № 51-6398 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 травня 2018 року,
встановив:
Вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Апеляційним судом Кіровоградської області вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано і постановлено свій вирок від 03 травня 2018 року, яким засуджено ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

У решті вирок залишено без зміни.

Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2018 року касаційну скаргу було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України і надано строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали.

У межах наданого строку засуджений повторно звернувся з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Верховного Суду, не усунув.

Зокрема, у повторній скарзі ОСОБА_4 не наводить обґрунтування вимоги про скасування оспорюваних рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції на підставах, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, зважаючи також на положення статей 370, 412, 413, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку. Натомість засуджений аргументує свої доводи неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків фактичним обставинам кримінального провадження та ставить під сумнів достовірність окремих доказів, однак ці обставини, згідно зі статтями 433, 438 КПК, не входять до предмета перегляду суду касаційної інстанції.
Також, засуджений не зазначив, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість рішення апеляційного суду та які конкретно порушення закону допущено судом апеляційної інстанції при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури.

Крім того, не визначився засуджений і з предметом оскарження, оскільки у повторній скарзі, знову зазначає, що її подано на вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду, однак, долучає до неї вирок апеляційного суду, що є незрозумілим.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути захиснику на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, 441 КПК України,

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 травня 2018 року, а також додані до неї матеріали повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3