УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має вищу освіту, одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, приватного підприємця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий за погодженням з прокурором звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , в обґрунтування якого зазначила наступне.

Слідчим відділом Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036 від 18.01.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України.

З матеріалів поданого клопотання вбачається, що у даному кримінальному провадженні Ковніру інкримінується вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, за наступних обставин.

В лютому 2010 року ОСОБА_6 вступив в злочинну змову зі своєю дружиною ОСОБА_7 , направлену на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, розподіливши при цьому свої ролі. Згідно розподілених ролей ОСОБА_6 виконував функції організатора, а ОСОБА_7 , функції виконавця під час виконання злочинних дій, а саме: заволодіння грошовими коштами у сумі 1 665 224 гривень 60 копійок, які належать ОСОБА_8 - огли

Так, у лютому 2010 року, ОСОБА_6 , виконуючи відведену йому роль організатора, запропонував малознайомому ОСОБА_8 бути інвестором у відсотковому співвідношенні 50 на 50 в будівництві невеликого готелю загальною площею 1000 - 1500 м.кв., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , з намірами в подальшому вказаний готель продати фірмі «Арсенал» та виручені грошові кошти за його продаж поділити навпіл між ними.

Насправді ОСОБА_6 будь яких договорів про наміри або інших цивільно-правових договорів з «Арсенал», не укладав, таким чином шляхом обману запевнив ОСОБА_8 у вигідності та окупаємості капіталовкладень. Крім цього, ОСОБА_6 , ввів в оману, ОСОБА_8 щодо прав користування земельною ділянкою, на якій планувалась забудова готелю.

Таким чином, ОСОБА_8 , будучи введеним в оману ОСОБА_6 відносно своїх намірів, будівництва та введення в експлуатацію готелю, погодився та 18.03.2010 у денний час за адресою: АДРЕСА_3 , у приватного нотаріуса ОСОБА_9 між ОСОБА_10 , та ОСОБА_7 , було укладено інвестиційний договір, за яким дружина ОСОБА_8 ОСОБА_10 , виступає інвестором, а дружина ОСОБА_6 ОСОБА_7 , інвестором-підрядником.

Під час укладення вищевказаного договору, ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів, відповідно до відведеної їй ролі, виконуючи усні вказівки свого чоловіка ОСОБА_6 , після складання приватним нотаріусом ОСОБА_9 інвестиційного договору, підписала вказаний договір, виступаючи наче б то володільцем бази відпочинку, в яку ОСОБА_8 інвестує гроші. Після підписання договору другою стороною, а саме ОСОБА_10 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримали від ОСОБА_8 огли 400 000 гривень, вже не маючи наміру на повернення вказаних грошових коштів.

За умовами укладеного договору ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , домовились про спільну участь у спорудженні нежитлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1351,8 м.кв. спільна участь в реалізації проекту передбачає залучення інвестором-підрядником ОСОБА_7 , інвестора ОСОБА_10 , для фінансування реалізації проекта та передачі інвестору після завершення будівництва 1/2 частки усіх площ у нежитловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Насправді ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 виконувати умови договору не збиралися, а переслідували мету заволодіти грошовими коштами ОСОБА_8 , які останній, на його думку, інвестував у будівництво.

Для надання видимості виконання договору ОСОБА_6 почав будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи в якості будівельних матеріалів незаконно демонтовані будівлі, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , а саме пансіонату відпочинку батьків та дітей «Аквамарин» № РПВН 15538159, іпотекодержателем якого виступав акціонерний банк «Брокбізнес банк», відповідно іпотечного договору від 17.07.2008.

Продовжуючи реалізовувати злочинний намір на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , продемонстрував результати будівельних робіт та схилив ОСОБА_8 , до підписання ще інвестиційних договорів на будівництво двох двоповерхових нежитлових будинків для подальшого продажу ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 .

Таким чином, ОСОБА_6 ввів в оману ОСОБА_8 , щодо дійсності своїх намірів будівництва та введення в експлуатацію нежитлового будинку, 07.04.2010 у денний час за адресою: АДРЕСА_3 , у приватного нотаріуса ОСОБА_9 між ОСОБА_10 , та ОСОБА_7 , було укладено інвестиційний договір, за яким ОСОБА_10 , виступає інвестором, а ОСОБА_7 , інвестором-підрядником.

Крім того, ОСОБА_6 в травні 2010 року, ввів в оману ОСОБА_8 , щодо дійсності своїх намірів будівництва та введення в експлуатацію нежитлового будинку, 31.05.2010 у денний час за адресою: АДРЕСА_3 , у приватного нотаріуса ОСОБА_9 між ОСОБА_10 , та ОСОБА_7 , було укладено інвестиційний договір, за яким ОСОБА_10 , виступає інвестором, а ОСОБА_7 , інвестором-підрядником.

18.03.2010 року у денний час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 10, у приватного нотаріуса ОСОБА_9 ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 400 000 гривень.

20.04.2010 року у денний час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 10, у приватного нотаріуса ОСОБА_9 . ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 116 000 гривень.

03.05.2010 року у денний час за адресою: АДРЕСА_4 , у приміщенні будинку ОСОБА_8 , ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 10750 Євро, що за курсом НБУ на час скоєння злочину еквівалентно 116052 гривень 70 копійок.

15.05.2010 року у денний час за адресою: АДРЕСА_4 , у приміщенні будинку ОСОБА_8 , ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 250 000 гривень.

20.05.2010 року у денний час за адресою: АДРЕСА_5 , у приміщенні офісу ОСОБА_6 , ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 30 500 гривен.

31.05.2010 року у денний час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 10, у приватного нотаріуса ОСОБА_9 ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 116 000 гривень.

01.06.2010 року у денний час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 10, у приватного нотаріуса ОСОБА_9 . ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 28 500 Євро, що за курсом НБУ на час скоєння злочину еквівалентно 277971 гривень 90 копійок

03.07.2010 року у денний час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 10, у приватного нотаріуса ОСОБА_9 ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 30 000 гривень.

09.07.2010 року у денний час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 10, у приватного нотаріуса ОСОБА_9 ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 50 000 гривен.

21.07.2010 року у денний час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 10, у приватного нотаріуса ОСОБА_9 . ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 278 700 гривень.

В період з 18.03.2010 року по 21.07.2010 року ОСОБА_8 , передав ОСОБА_6 грошові кошти на будівництво за трьома інвестиційними договорами у загальній сумі 1 665 224 гривень 60 копійок, якими шахрайським шляхом заволодів ОСОБА_6 .

Реалізуючи злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , ОСОБА_7 за вказівкою ОСОБА_6 , звернулася до Якимівського районного суду з позовом про розірвання інвестиційних договорів, однак під час судового розгляду ОСОБА_7 , розуміючи, що підстав для розірвання інвестиційних договорів не має, змінила позовні вимоги та просила визнати договори недійсними з моменту укладання, позовні вимоги задоволено, договори визнані недійсними.

Таким чином, в період з 18.03.2010 року по 21.07.2010 року ОСОБА_6 за попередньою з мовою з ОСОБА_7 шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами ОСОБА_8 у сумі 1 665 224 гривень 60 копійок, що в 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, спричинивши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Посилаючись на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_6 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просить його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні.

Підозрюваний та його захисники у судовому засіданні проти клопотання заперечували, вважають підозру необґрунтованою, ризики недоведеними. Клопотання вважають необґрунтованими та у його задоволенні просили відмовити, посилаючись на те, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчився, та відсутні дані про вручення зміненої підозри ОСОБА_6 .

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036 від 18.01.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України.

09.02.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Постановою керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 від 03.04.2017 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 09.05.2017 року.

Постановою слідчого від 28.04.2017 року ОСОБА_6 оголошено у розшук, у зв`язку з чим було зупинено досудове розслідування, яке відновлено 11.05.2017 року.

Постановою слідчого від 11.05.2017 року ОСОБА_6 оголошено у розшук, у зв`язку з чим було зупинено досудове розслідування, яке відновлено 12.09.2017 року.

Постановою прокурора від 12.09.2017 року досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 КПК України, яке відновлено 29.09.2017 року.

29.09.2017 року відносно ОСОБА_6 складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України.

Постановою слідчого від 29.09.2017 року ОСОБА_6 оголошено у розшук, у зв`язку з чим було зупинено досудове розслідування.

Вирішуючи клопотання, слідчий суддя виходить з вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, згідно якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У висновках Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні „Нечипорук і Йонкало проти України наголошено, що термін „обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла

вчините правопорушення. Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (рішення у справі „Мюррей проти Сполученого Королівства. Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі „Чеботарі проти Молдови).

Проте, відповідно до положень ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру; особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ст. 279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобовязаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.

Згідно до положень ч. 2 ст. 135 КПК України, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сімї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Частиною першою статті 136 цього Кодексу встановлено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Так, з матеріалів поданого клопотання та наданих матеріалів кримінального провадження, слідчим суддею не встановлено даних про те, що ОСОБА_6 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 29.09.2017 року у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, відповідно до якої останньому інкримінується організація та керування заволодінням чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, у спосіб, визначений у ст.ст.42, 135, 136, 278, 279 КПК України.

Європейський суд з прав людини наголошує, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним в сенсі пункту 1 статті 5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо. Застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин (рішення у справах „Нештак проти Словаччини та „Хайредінов проти України).

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Слідчий суддя вважає не доведеними та не підтвердженими належними доказами в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні та наведено прокурором у судовому засіданні, виходячи з наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, раніше не засуджений.

Крім того, в обггрунтування доводів клопотання в частині неможливості виклику ОСОБА_6 та його переховування від органу досудового розслідування, слідчим та прокурором не надано доказів щодо вжиття заходів по його виклику.

Матеріалами кримінального провадження підтверджується, що ОСОБА_6 знаходився на лікуванні в кардіологічному відділенні КУ «ЗМКЛ №9», про що було повідомлено слідчого, у зв`язку з чим постановою прокурора від 12.09.2017 року досудове розслідування у кримінальному провадженні було зупинено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 КПК України.

Також, під час розгляду слідчим суддею даного клопотання ОСОБА_6 знаходився на лікуванні в КУ „Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої допомоги міста Запоріжжя, що підтверджується відповідними довідками, та листом від 23.01.2018 року № 153/01-8 про те, що за станом здоров`я на період перебування ОСОБА_6 в стаціонарі проведення слідчих та процесуальних дій небажане. Підстав для висновку про неприбуття ОСОБА_6 до слідчого без поважних причинин слідчим суддею не встановлено.

У відповідності до ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 від 18.01.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, становить десять днів до його спливу. Даних щодо продовження строку досудового розслідування слідчому судді не надано.

Виходячи із встановлених обставин кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність об`єктивних даних, які виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_6 , а також відсутність обгрунтованих підстав для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 192-194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1