Провадження № 1-в/537/384/2018
Справа № 537/3715/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2018 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_2 , засудженого ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці в режимі відеоконференції справу за заявою
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вознесенка Буринського району Сумської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку статті 82 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області із заявою, в якій просив замінити йому невідбуту частину покарання, призначеного в вироком Буринського районного суду Сумської області від 20 квітня 2017 року у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме на обмеження волі в порядку статті 82 КК України.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 свою заяву підтримав.
Прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_2 проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 заперечував з підстав відсутності законних підстав застосування до нього покарання у виді обмеження волі, оскільки останній є особою пенсійного віку.
Представник державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, завчасно надавши до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без участі представника адміністрації установи та зазначив, що заперечує проти задоволення заяви засудженого, оскільки він є особою, яка досягла пенсійного віку.
Суд, вислухавши думку прокурора, засудженого, дослідивши та проаналізувавши матеріали особової справи, прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Буринського районного суду Сумської області від 20 квітня 2017 року за частиною 3 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки; за статтею 246 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; за частиною 2 статті 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено ОСОБА_3 шляхом поглинання менш суворого більш суворим у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі частини 4 статті 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів за цим вироком та за вироком Білопільського районного суду від 20 січня 2017 року визначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. На підставі частин 5 статті 72 КК України засудженому зараховано термін попереднього ув`язнення з 27 лютого 2017 року по 20 квітня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. На підставі статті 72 КК України зараховано в строк відбування покарання період відбування ним покарання и виді позбавлення волі за попереднім вироком Білопільського районного суду від 20 січня 2017 року з 20 січня 2017 року по 26 лютого 2017 року.
Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 30 жовтня 2017 року зараховано ОСОБА_3 в строк відбування покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі, призначеного вироком Буринського районного суду Сумської області від 20 квітня 2017 року, строк попереднього ув`язнення з 24 листопада 2016 року по 26 грудня 2016 року за правилами частини 5 статті 72 КК України (в редакції, що діяла до 21 червня 2017 року).
Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 02 березня 2018 року зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного вироком Буринського районного суду Сумської області від 20 квітня 2017 року, з 21 квітня 2017 року по 19 травня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до частини 1 статті 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Згідно із частиною 3 статті 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно характеристики, затвердженої 29 серпня 2018 року начальником державної установи «Кременчуцька виправна колонія №69» ОСОБА_5 , засуджений ОСОБА_3 , 05 січня 1955 року відбуває покарання в державній уставної «Кременчуцька виправна колонія (№69)» з 10 червня 2017 року. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Має два заохочення, стягнень не має. Працевлаштований робітником їдальні установи, до праці ставиться сумлінно, поставлені завдання виконує старанно в повному обсязі Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних взаємовідносин з з персоналом, виконує їхні законні вимоги. Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження»,до реалізації програми ставиться з зацікавленістю.
Згідно довідки про наявність заохочень та стягнень, ОСОБА_3 має два заохочення, стягнень не має.
Рішенням комісії установи від 07 березня 2018 року засудженому відмовлено в застосуванні статей 100, 101 КВК України як особі, яка не стає на шлях виправлення.
Кінець строку відбування покарання 08 жовтня 2020 року.
Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 , є особою пенсійного віку, на час розгляду клопотання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі досяг 63 років.
Відповідно до частини 3 статті 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.
За викладених обставин, оскільки засуджений ОСОБА_3 на час розгляду справи досяг пенсійного віку, а саме 63 років, та згідно із вимогами чинного законодавства, на нього не може бути покладено обов`язки, визначені кримінально-виконавчим законодавством, як на особу, яка відбуває покарання у виді обмеження волі, суд приходить до висновку про необхідність відмови ОСОБА_3 в задоволенні його клопотання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме на покарання у виді обмеження волі.
Керуючись статтями 61, 82 КК України, статтею 537, статтею 539 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні заяви засудженого, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі в порядку статті 82 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1