Справа № 461/5595/18
Провадження № 1-в/461/166/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2018 м.Львів

Галицький районний суд м. Львова
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_3
представника ДУ «Львівська УВП(№19)» ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Галицького районного суду м. Львова спільне подання начальника державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» ОСОБА_5 та голови спостережної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, до засудження зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Франківського районного суду м. Львова від 12.12.2017 р. зач.2 ст. 194 КК України до 4 років позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

30.07.2017 р. до Галицького районного суду м. Львова надійшло спільне подання начальника державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» ОСОБА_5 та голови спостережної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 . Подання мотивовано тим, що в державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» утримується з 26.08.2016 року. За час відбуття покарання характеризується позитивно: порушень режиму відбування покарання не допускав, стягнень не має. За добру поведінку та сумлінне ставлення до праці заохочувався адміністрацією установи. Виконує всі законні вимоги персоналу установи, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи. Дбайливо ставиться до майна установи. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. На заходи виховного характеру реагує правильно, вину у скоєному злочині визнає, щиро розкаюється. Враховуючи те, що ОСОБА_7 засуджений за тяжкий злочин, відбув більше 2/3 призначеного судом строку покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення просять суд застосувати умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України
ОСОБА_7 подав заяву про розгляд подання без його участі.
Представник ДУ «Львівська УВП(№19)» в судовому засіданні подання підтримав та просив таке задовольнити. Зазначив, що засуджений відбув більше 2/3 призначеного судом строку покарання, позитивно характеризується, своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення подання заперечив. Зазначив, що в установі виконання покарань ОСОБА_7 перебуває з 2016 року і лише у 2018 року до нього застосувалось одне заохочення. Тобто, засуджений ОСОБА_7 за тривалий час перебування в установі виконання покарань не довів своє виправлення. Крім цього, застосувати умовно-дострокове звільнення до засуджених є правом суду, а не обов`язком.
Заслухавши думку представника ДУ «Львівська УВП (№19)» та прокурора, вивчивши матеріали подання, вивчивши особову справу засудженого, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Франківського районного суду м. Львова від 12.12.2017 р. за ч.2 ст. 194 КК України до 4 років позбавлення волі. Згідно ст. ч.5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання зарахований строк попереднього ув`язнення з 25.08.2016 р. по 20.06.2017 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку-25.08.2016 р.
Кінець строку -30.10.2019 р.
Відтак, на момент подання клопотання 24.07.2018 р. відбув 2 роки 8 місяців 24 дні, тобто засуджений відбув 2/3 частини покарання.

Невідбута частина - 1 рік 03 місяці 06 днів

Судом враховуються, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання це дострокове звільнення засудженого від подальшого відбування призначеного йому покарання за умови, що він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Частина 1 ст. 81 КК України встановлює вичерпний перелік покарань, при відбуванні яких можливе умовно-дострокове звільнення. Загальним для них є те, що всі вони є строковими. Умовно-дострокове звільнення можливе лише стосовно покарань у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі. Це звільнення умовне тому, що воно здійснюється під певною, встановленою у законі умовою, недодержання якої тягне за собою часткове або повне відбування тієї частини строку покарання, від якої особа була умовно-достроково звільнена.
В розумінні ст.81 КК України підставами застосування умовно-дострокового звільнення є:
1) доведеність виправлення засудженого (матеріальна підстава);
2) фактичне відбуття ним не менше половини, двох третин, трьох чвертей встановленого вироком суду строку покарання (формалізована підстава).
Засуджений може бути достроково звільнений судом тільки у разі, якщо він довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Частиною 3 ст. 154 КВК України передбачено, що подання до суду про застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення установа виконання покарань надсилає до суду в порядку, передбаченому КПК України.
Згідно ст.539 КПК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України застосовується суддею суду за місцем відбування покарання засудженим за спільним поданням органу, що відає відбуванням покарання, і спостережної комісії.
Згідно з рекомендаціями постанови Пленуму Верховного Суду України№ 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність.
Як вбачається з подання, засуджений ОСОБА_7 в державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» утримується з 26.08.2016 року. За час відбуття покарання характеризується позитивно: порушень режиму відбування покарання не допускав, стягнень не має. За добру поведінку та сумлінне ставлення до праці заохочувався адміністрацією установи. Виконує всі законні вимоги персоналу установи, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи. Дбайливо ставиться до майна установи. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. На заходи виховного характеру реагує правильно, вину у скоєному злочині визнає, щиро розкаюється.
Проте суд враховує, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в розумінні ч.2 ст. 81 КК України, може бути застосовано у випадку коли засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на всебічному вивченні даних особи засудженого, даних про його поведінку та відношення до праці за весь період перебування в установі виконання покарань, а не за короткий період перед розглядом подання. Умовно-дострокове звільнення можливе при обов`язковій та одночасній наявності зазначених у законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.
Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» звернув увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для вирішення питання про досягнення цілей покарання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, є доведеність і переконаність суду, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, участь в самодіяльних організаціях, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці, потреба в наданні допомоги при обранні місця проживання і в працевлаштуванні.
При цьому слід враховувати, що сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема, в прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин, а сумлінне ставлення до праці - постійна усвідомлена участь в суспільно-корисній праці, систематичному виконанні і перевиконанні виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків, дорученої роботи і т.п.
Як вбачається із довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_7 , до останнього застосовувалось заохочення у виді подяки за якісний та своєчасний ремонт та обслуговування комунікацій установи. Засуджений ОСОБА_7 в державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» утримується з 26.08.2016 року. Заохочення застосовувалось лише один раз у 2018 року, тобто вже після тривалого перебування засудженого в установі виконання покарань. Тобто, суду не доведено, що дані про поведінку засудженого та відношення до праці за весь період перебування в установі виконання покарань свідчить про виправлення засудженого.
Враховуючи наведене, дослідивши особову справу засудженого, його характеристику, враховуючи тяжкість, зокрема його характер та спосіб вчинення, тяжкість наслідків у вигляді смерті людини та пошкодження майна у великих розмірах, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, особу засудженого, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки останній не довів своє виправлення, а відтак і надалі залишається небезпечним для суспільства.
З урахуванням викладеного, у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.81 КК України , -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні спільного подання начальника державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» ОСОБА_5 та голови спостережної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 .
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд протягом 7 днів із дня проголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1