ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/134/18 Справа № 199/7732/18 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001857 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2018 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кіровоград, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 08.10.2018 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 скасувати, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 54 дні.
Також просить дослідити довідку щодо судимостей ОСОБА_7 , згідно якої вбачається, що підозрюваний раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при обранні запобіжного заходу підозрюваному суд не врахував повною мірою підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.
Вказує на те, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі за корисливі злочини, на шлях виправлення не став та вчинив новий тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років, що свідчить про те, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення знаходячись на свободі, а тому наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Зазначає, що хоча ОСОБА_7 не заперечував факт вчинення ним крадіжки з домоволодіння потерпілого ОСОБА_8 , однак наявність щиросердечного каяття в нього не підтверджується, оскільки останній стверджував, що двері в будинок були відкриті, хоча згідно показів потерпілого, злочинці проникли до будинку шляхом вибиття вікна.
Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 не має місця постійного проживання в м. Дніпро, з його слів він мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , що не підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2018 рокубуло відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 05 грудня 2018 року із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , та покладанням на нього обов`язків: не відлучатися із м. Дніпро без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця мешкання; прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що з огляду на характер пред`явленої ОСОБА_7 підозри, встановлені судом відомості про його особу (наявність стійких соціальних зв`язків, постійного місця проживання, щиросердне каяття), у суду відсутні підстави для висновку про те, що на теперішній час наявний публічний інтерес, що переважав би, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи, і виправдовував би утримання підозрюваного під вартою.
Однак, оскільки судом встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, суд вважав за необхідне застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника, які просили в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Частина 2 статті 177 КПК України передбачає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями частини 1 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинно мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, при обрані ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ці вимоги закону були дотримані.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.

Доводи прокурора про те, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, був раніше неодноразово судимим, в тому числі за корисливі злочини, є такими, що не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки вказані обставини були враховані судом першої інстанції при розгляді клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Також твердження прокурора про те, що наявність у ОСОБА_7 фактичного місця проживання не підтверджується матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки ці обставини не перешкоджають підозрюваному з`являтися до суду, так як підозрюваний має фактичне місце проживання та з`являється за першим викликом до суду.
Доводи прокурора про відсутність у підозрюваного щиросердечного каяття не є підставою для застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що наявність щодо підозрюваного інших ризиків з числа, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначених слідчим у своєму клопотанні, не є достатньою вагомістю для застосування до цього підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, у зв`язку з чим доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 саме цього виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.

Посилання прокурора на існування ризику можливості вчинити інше кримінальне правопорушення не може бути взято до уваги, оскільки цілодобовий домашній арешт є таким запобіжним заходом, який усуває вказаний в апеляційній скарзі прокурора ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також, відповідно до положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням існуючим ризикам. Запобіжний захід має відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого особа підозрюється, а також бути співмірним з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 , у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.

При цьому також приймається до уваги, що на протязі часу з дня обрання запобіжного заходу та до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не є дієвим та достатнім для усунення наявних щодо ОСОБА_7 ризиків.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 181 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2018 року - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2018 рокущодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ _________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3