ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1200/17
провадження № 1-кп/753/273/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Санкт-Петербург, росіянина, громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 , 28.10.2016 року приблизно о 18 годині 20 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Ssang Yong» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Центральна зі сторони просп.. Бажана в напрямку с. Вишеньки в м. Києві зі швидкістю 40 км/год.
Рухаючись у вказаному напрямку, він наближався до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпроти будинку № 39 по вул. 63-Садова, позначеного на проїзній частині знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід».
В цей час по вказаному нерегульованому пішохідному переході справа наліво відносно руху вищевказаного автомобіля «Ssang Yong» д.н.з. НОМЕР_1 рухався пішохід ОСОБА_8 .
Під час руху ОСОБА_7 грубо порушив вимоги ПДР України, а саме: п. 1.5 - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 підбункт «б» - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;п. 18.1 - Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення вищевказаних вимог ПДР України з боку водія ОСОБА_7 виразилось в тому, що він керуючи вищевказаним транспортним засобом, рухаючись по проїзній частині вул. Центральна, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_8 , не врахував дорожню обстановку, яка виражалась у наявності інформаційних дорожніх знаків 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і дорожньої розмітки 1.14.1, які інформували його про наявність цього переходу, не зменшив швидкість і не зупинився, щоб надати дорогу пішоходу ОСОБА_8 , який перебував на пішохідному переході, внаслідок чого навпроти будинку № 39 по вул. 63-Садова в м. Києві скоїв наїзд на нього.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляд : садна, крововиливу в м`які тканини лівої нижньої кінцівки в поєднанні з осколковим переломом стегнової кістки в нижній її третині та крововиливом в колінний суглоб; ушкодження селезінки; крововиливу в діафрагму ліворуч та праворуч; множинних забійних ран, крововиливів в шкіру та м`які тканини голови, лінійного та багато осколкового перелому кісток обличчя, епі- та субдуральних крововиливів над випуклою та базальною поверхнею півкуль мозку, субарарахноїдального крововиливу, який покриває півкулі мозку та мозочку, вогнища забою тканини мозку в лобних та правій скроневій ділянках, в стовбур мозку, кров в бічних шлуночках мозку, які в своїй сукупності відносять до тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_8 настала від черепно-мозкової травми.
Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 та настання наслідків у вигляді смерті ОСОБА_8 перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину свою у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що в жовтні 2016 року, дата вказана в обвинувальному акті відповідає дійсності, ввечері він рухався на своєму автомобілі «Ссанг Йонг» по вул. Центральній. Перед пішохідним переходом, коли він вже збирався загальмувати, його засвітило світло іншої машини, після чого він одразу почув удар. Вийшовши з автомобіля побачив потерпілого. ОСОБА_7 одразу надав потерпілому допомогу, попросив людей викликати швидку. Весь час, поки ОСОБА_8 лежав в лікарні, ОСОБА_7 оплачував лікування. Матеріальну шкоду визнав та відшкодував, щодо цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди поклався на розсуд суду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам справи, щиро розкаявся.
Обвинувачений ОСОБА_7 не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечував про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам процесу порядок та наслідки розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_7 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть ОСОБА_8 .
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 згідно ст. 66 КК України є щире каяття, часткове відшкодування завданої шкоди.
Обставин, які обтяжують покараннявідповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який кримінальний закон відносить до тяжкого злочину, необережну форму вини вчиненого діяння, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які його обтяжують, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку, вважаючи таке покарання необхідним, достатнім і справедливим для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Вирішуючи питання доцільності призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про доцільність застосування зазначеного додаткового покарання.
Разом з тим, в судовому засіданні захисником ОСОБА_4 та обвинуваченим було заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_7 від відбування як основного, так і додаткового покарань на підставі положень п. ґ) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 р.», оскільки він являється пенсіонером.
Відповідно до положень п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 р.» - звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»
Оцінивши можливість звільнення обвинуваченого від відбування основного та додаткового покарання на підставі положень Закону України «Про амністію у 2016 р.», суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 досяг пенсійного віку, ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилось 72 роки, обвинувачується у скоєнні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким необережним злочином. Заборон щодо застосування положень Закону України «Про амністію у 2016 р.» до ОСОБА_7 судом не встановлено.
Таким чином, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного основного та додаткового покарання на підставі положень п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 р.».
Прокурор не заперечував щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2016 році», однак просив не звільняти його від додаткової міри покарання. Представник потерпілих ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_6 заперечували проти заявленого клопотання.
Розглядаючи питання заявлених цивільних позовів, суд враховує наступне.
Потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , заявили цивільні позови в яких вони просять стягнути з обвинуваченого 350 000 гривень на їх користь, потерпіла ОСОБА_6 заявила цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 350 000 гривень, та матеріальної шкоди у розмірі 2005 гривень на її користь.
Під час судового розгляду ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_6 матеріальна шкода була відшкодована.
В обґрунтування заявленого розміру моральної шкоди потерпілі зазначили, що смерть ОСОБА_11 , негативно вплинула на їхній психологічний, емоційний стан, звичайний спосіб життя.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
Так, за змістом п.п. 5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Беручи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір завданої моральної шкоди потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 в сумі 100 000 грн..
Судові витрати по оплаті судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Застосувати до ОСОБА_7 ст.75 КК України та звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки .
Зобов`язати ОСОБА_7 відповідно до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного та додаткового покарання на підставі положень ст. 1 п. «ґ» Закону України «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 100000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 100000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 100000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 2421 гривні 10 копійок на користь держави.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченому , який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції
Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя: