Справа № 369/8787/18
Провадження №1-кс/369/2854/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0007105 від 17.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0007105 від 17.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
На обґрунтування доводів клопотання заявник зазначає, що слідчим відділом Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0007105 від 17.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в рамках якого, на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.11.2017 накладено арешт та заборону розпоряджатися та керувати автомобілем марки «КІА-Ріо», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , який належить власнику ОСОБА_5 .
З ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду від 20.11.2017 р. погодитися не має правових підстав, оскільки мотиви щодо накладення арешту на майно власника наведені у клопотання слідчого, надумані і не відповідають дійсності.
Так, 16.11.2017 р. близько 21 год. 25 хв. на перехресті вул. Василя Стуса і Відродження с. Крюківщина в м. Вишневе, автомобіль марки «КІА-Ріо», д.н.з. НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_4 рухаючись з м. Києва, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїжджу частину дороги поза межами пішохідного переходу справа наліво відносно руху автомобіля. В результаті наїзду ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді полі травми і був госпіталізований до ЦРЛ м. Боярка, де знаходиться до цього часу. Дана ДТП внесена до ЄРДР за № 0007105 від 17.11.2017 р. за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України.
Речовими доказами за умовами ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Автомобіль марки «КІА-Ріо», д.н.з. НОМЕР_3 був оглянутий 16.11.2017 р. при огляді ДТП складанні протоколу огляду, огляді та затриманні транспорту. Крім цього, на день розгляду клопотання була проведена автотехнічна експертиза технічного стану вказаного автомобіля із зазначенням отриманих механічних пошкоджень, що підтверджується довідкою слідчого, і протоколом № 265.
Суд послався в своїй ухвалі на умови ст. 167 КПК України для заборони використання автомобілем ОСОБА_4 , але вказана стаття стосується підозрюваного, що передбачає тимчасовим вилученням майна, що фактично позбавляє підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Свідок ОСОБА_4 статусу підозрюваного не має, що, свідчить про упередженість і незаконність постановленої ухвали про арешт його майна,
Тобто, арешт може бути накладений на майно підозрюваного, обвинуваченого, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально- протиправними діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Власник ОСОБА_7 у кримінальному провадження внесеного до ЄРДР за №0007105 від 17.11.2017 р. за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України у спосіб передбачений КПК не визнаний ні підозрюваним, ні обвинуваченим, ні особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально-протиправними діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судці або суду, що свідчить про упередженість, незаконність накладення арешту на майно власника.
Відповідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, але у спірній ухвалі від 20.11.17 р. застосовано найбільш обтяжливий спосіб арешту з забороною користування цим майном, з чим погодитися неможливо. Автомобіль використовується свідком ОСОБА_4 виключно для поїздки на роботу і до свого, будинку, розташованого в с. Крюківщина, де він мешкає з дружиною, але ухвалою суду від, 20.11.2017 р. він позбавлений права користування автомобілем.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.
Також зазначив, що ОСОБА_4 є власником транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «КІА-Ріо», д.н.з. НОМЕР_1 . 17.11.2017 року вказаний автомобіль постановою слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0007105 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та в подальшому накладено арешт. Заявник зазначав, що з моменту накладення арешту на автомобіль пройшло 8 місяців нових підстав. Які були б належними і достатніми для продовження арешту накладеного на майно свідка слідством не знайдено, нові докази в процесі досудового слідства не знайдені, пішохід ОСОБА_6 перебуває до цього часу на лікуванні, судово-медична експертиза тяжкості завданих йому тілесних ушкоджень з незрозумілих підстав не проведена, слідчі дії у кримінальному провадженні не проводяться, матеріальні збитки у провадженні не встановлені, підозрюваних у справі немає, тому необхідності у подальшому застосуванні арешту на рухоме майно власника-свідка відпала потреба.
Наведені у клопотанні обставини дають суду підстави для скасування ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду від 20.11.2017 р., як постановленої передчасно і безпідставно.
Тому заявник просив скасувати ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.11.2017 р. про накладення арешту на автомобіль марки «КІА-РІО», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , який належить власнику ОСОБА_5 .
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити клопотання з наведених у ньому підстав.
У судове засідання слідчий Києво-Святошинського ВП ГУ НП у Київській області не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі.
У судове засідання прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали клопотання та оглянувши матеріали кримінального провадження №0007105, приходить до висновку що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 131 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зазначені положення Конституції України кореспондуються із ч. 1 ст. 9 КПК України, відповідно до якої, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Як встановлено в судовому засіданні, слідчим відділом Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0007105 від 17.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
17.11.2017 року автомобіль марки «КІА-РІО», д.н.з. НОМЕР_1 , постановою слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП у Київській області ОСОБА_8 було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0007105 від 17.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
В рамках означеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.11.2017 накладено арешт та заборону розпоряджатися та керувати автомобілем марки «КІА-Ріо», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , який належить власнику ОСОБА_5 .
Встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 власником транспортного засобу автомобіля " марки «КІА-Ріо», д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_4 , який під час здійснення ДТП керував вищезазначеним автомобілем.
Вбачається, що з моменту накладення арешту на автомобіль пройшло вісім місяців і до цього часу у кримінальному провадженні жодній особі підозри у вчиненні кримінального правопорушення не пред`явлено, на даний час у кримінальному провадженні проведені необхідні слідчі дії, встановлено та допитано учасників події та свідків, також, окрім того, на досудовому слідстві призначено і проведено автотехнічну експертизу.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Вищевказані положення кримінального процесуального Закону кореспондуються із ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 317, 321 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З огляду на викладене вище, зважаючи на обставини справи вбачається, що на даний час відсутні підстави для обмеження власника майна, щодо використання та розпорядження належного їй транспортного засобу, а тому подане клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 26, 132, 170-175, 309 372, КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0007105 від 17.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17. 11. 2017 року на майно, а саме: транспортний засіб автомобіль марки «КІА-РІО», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1