Справа № 477/162/18
Провадження № 1-кп/477/82/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2018 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Серишево Серишевського району Амурської області Російської Федерації, українця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, маючого неповнолітню дочку 2006 року народження, працюючого механіком ТОВ Агро-Юг-Сервіс, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 22 грудня 2006 року вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва за ч. 2 ст. 190, ст. 353 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбуття цього покарання відповідно до ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;
- 24 травня 2007 року вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва за ч.1 та ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст.186 КК України, із застосуванням ст. 70 та ст. 71 цього ж Кодексу, до остаточного покарання за сукупністю злочинів та сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 4 роки і 7 місяців, звільненого 20 серпня 2011 року по відбуттю покарання;
- 5 серпня 2012 року вироком Ленінського районного суду
м. Миколаєва за ч. 2 ст. 190 КК України, до обмеження волі на строк 2 роки, звільненого умовно-достроково 29 травня 2013 року з невідбутим терміном покарання 11 місяців;
- 28 січня 2014 року вироком Ленінського районного суду
м. Миколаєва за ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 259, ч. 2 ст. 259 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки і 3 місяці;
- 17 березня 2014 року вироком Ленінського районного суду
м. Миколаєва за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч. 1 ст. 357 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки і 6 місяців, звільненого 29 березня 2017 року умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 4 місяця і 10 днів,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України;
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
29 грудня 2017 року, о 18:38, ОСОБА_3 , передчуваючи за місцем свого постійного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , після конфлікту з матір`ю та батьком, діючи повторно, розуміючи негативні наслідки свого діяння, взяв належний мобільний телефон матері марки «Nokia» (ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 ), в якому для здійснення дзвінків використовувалась сім-картка мобільного оператору «МТС Vodafone» з телефонним номером НОМЕР_3 , та здійснив дзвінок на спеціальну лінію оператора «102» Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та повідомив завідомо неправдиву інформацію, що будинок АДРЕСА_2 , замінований. Після чого повернув мобільний телефон матері
В результаті завідомо неправдивого повідомлення ОСОБА_3 про мінування та вибух у вказаному будинку був порушений нормальний ритм життя громадян, які в ньому мешкали, та безпідставно задіяні спеціальні служби, для усунення загрози їх безпеки.
За вчинення даного злочину передбачена кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 259 КК України - завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху та дії, які загрожують загибеллю людей вчинене повторно.
Під час судового засідання ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив зазначені обставини. Розповів, що у вечірній час 29 грудня 2017 року посварився з матір`ю та батьком, і щоб помститися їм, взяв належний матері мобільний телефон марки «Nokia» та здійснив дзвінок на спеціальну лінію оператора «102» Головного управління Національної поліції в Миколаївської області, повідомивши, що будинок АДРЕСА_2 , замінований. Мотивів своїх дій до кінця він не зміг пояснити, вказавши, що вчинив це зі злості через суперечку. Адресу будинку, який начебто заміновано, вказав автоматично, оскільки в ньому проживає його колишня дружина. Не переховувався від поліції, а по прибуттю їх до нього додому зізнався у вчиненому і не вчиняв супротиву. Покаявся у вчиненому і просив не позбавляти волі, оскільки зробив для себе належні висновки.
Крім визнавальних показів вина ОСОБА_3 також підтверджується наступними дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме:
- рапортом старшого слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області від 29 грудня 2017 року з якого слідує, що вибухо-технічною службою було проведено огляд місця події, а саме: будинок АДРЕСА_2 , де підозрілих та вибухових пристроїв виявлено не було;
- актом перевірки об`єкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів від 29 грудня 2017 року, з якого вбачається, що при огляді під`їздів, східців та прилеглої території будинку АДРЕСА_2 вибухових пристроїв та вибухових речовин не виявлено;
- актом про застосування службового собаки від 29 грудня 2017 року, відповідно до якого при огляді території будинку за тією ж адресою вибухових пристроїв та вибухових речовин, не виявлено;
- протоколом огляду місця події (з фототаблицею) від 29 грудня 2017 року з якого слідує, що був оглянутий будинок АДРЕСА_2 , і оглядом вибухових пристроїв та вибухових речовин виявлено не було;
- протоколом огляду предмету (з фототаблицею) від 30 грудня 2017 року, відповідно до якого, за участю власника ОСОБА_6 був оглянутий її мобільний телефон марки «Nokia» ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , у якого для здійснення дзвінків використовувалась сім-картка мобільного оператору «МТС Vodafone» з телефонним номером НОМЕР_3 ;
- протоколом огляду предмету від 25 січня 2018 року, відповідно до якого, оглянуто диск з записом повідомлення про замінування: на ньому знаходиться записаний файл від 19 січня 2018 року - час 11:29, при відкритті якого, в ньому виявлено два файли: перший - текстовий файл з повідомленням про замінування, дата скоєння - 29 грудня 2017 року 18:37; другий - аудіофайл тривалістю 0:37 хв., із записом розмови: Поліція 102. Здраствуйте девушка. Здраствуйте, Космонавтом 68 заминирована. Подождите, Николаев? Совершенно верно, Николаев. Космонавтов. Еще раз дом? Космонавтов 68. Да я нахожусь с. Грейгове, ул. Чапаева, дом 3. Досвидание.
Оцінивши досліджені докази в їх сукупності суд вважає вину обвинуваченого доказаною, а його дії вірно кваліфікованими за ч. 2 ст. 259 КК України.
При призначенні покарання пом`якшуючими його вину обставинами суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих його вину обставин судом не встановлено.
Вивчення особи обвинуваченого судом встановлено, що що він раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення аналогічного злочину, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, працевлаштований, а також здійснює навчання Надбузькому професійному аграрному ліцеї, має на утриманні неповнолітню дитину.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, вчинення ним злочину не вперше, дані щодо його особи, а також наявність двох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд прийшов до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, визначеної санкцією ч. 2 ст. 259 КК України, але з його реальним відбуттям.
Крім того, вироком Центрального районного суду м. Миколаїва від 27 березня 2018 року ОСОБА_3 був засуджений за вчинення 13 вересня 2017 року аналогічного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років і звільнений від відбуття цього покарання згідно зі ст. 75 КК україни з іспитовим строком на три роки. Виходячи з положень п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання даний вирок Центрального районного суду м. Миколаєва та вирок, який постановлюється, слід виконувати самостійно.
Цивільний позов по справі заявлений не був.
Процесуальні витрати відсутні.
Речовими доказами по справі слід розпорядитися згідно зі ст. 100 КПК України.
Крім того, з врахуванням особи обвинуваченого, вчиненого ним злочину не вперше, та встановлених у судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що продовжують існувати ризи, передбачені ст. 177 КПК України, що він може продовжити свою злочинну діяльність, або ж буде переховуватися від відбуття покарання, тому вважає доцільним продовжити йому строк тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373 374 КПК України, суд
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, і призначити йому покарання за його вчинення, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на два роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обраховувати з 5 січня 2018 року, залишивши йому попередню міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зарахувавши йому в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення (затримання та тримання під вартою) починаючи з цієї дати в розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, а також зарахувавши в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення (затримання та тримання під вартою) в період 29 та 30 грудня 2017 року.
Речовий доказ мобільний телефон марки «Nokia» ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , - залишити за належністю ОСОБА_6 .
Речовий доказ DVD-диск із записом повідомлення на спеціальну лінію «102» залишити при матеріалах кримінального провадження.
Даний вирок та вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2018 року виконувати самостійно.
Вирок суду може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1