УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2018 року

м. Київ
Справа № 234/5605/17

Провадження № 51-5808ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Донецької області від 23 січня 2018 року,
встановив:
За вироком Краматорського міського суду Донецької області від 12 червня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 310 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено на нього відповідні обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
Апеляційний суд Донецької області 23 січня 2018 року в результаті перегляду вироку місцевого суду, в частині призначеного покарання скасував вирок місцевого суду і ухвалив новий вирок, яким ОСОБА_4 визнав винним у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 310 КК і призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить скасувати вирок апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу засудженого, Верховний Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог ст. 427 КПК.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі засуджений ОСОБА_4 обмежився загальними фразами про невідповідність рішення апеляційного суду вимогам кримінального процесуального закону, не конкретизував, у чому саме полягають допущенні цим судом такі порушення, та як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого щодо засудженого судового рішення, і були б безумовною підставою відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК для його скасування касаційним судом, з огляду на положення статей 370, 412, 413, 420 цього Кодексу.

Крім того, засуджений у своїй скарзі, не наводить обґрунтування щодо явної несправедливості призначеного йому апеляційним судом покарання із тяжкістю вчиненого ним злочину, обставинами його скоєння та даними про його особу внаслідок суворості, зважаючи на положення статей 413, 414 КПК та приписи статей 50, 65, 75 КК у їх взаємозв`язку.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї висуваються за законом, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху і встановити йому п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3