Житомирський апеляційний суд
Справа № 605/566/2012-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.121 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю: прокурора ОСОБА_7 ,
адвоката ОСОБА_8 ,
підсудного ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальну справу №605/566/12-к за апеляційними скаргами підсудного ОСОБА_9 , діючого в його інтересах адвоката ОСОБА_10 та прокурора прокуратури Брусилівського району ОСОБА_11 на вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 23 липня 2013 року,-

в с т а н о в и в:
В провадженні Житомирського апеляційного суду перебуває кримінальна справу №605/566/12-к щодо ОСОБА_9 .

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 29.08.2018 задоволено клопотання прокурора ОСОБА_7 та застосовано щодо підсудного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши останнього під варту негайно в залі судового засідання. Строк дії ухвали встановлено по 26 жовтня 2018 року.

Тобто, строк дії обраної обвинуваченому міри запобіжного заходу закінчується 26 жовтня 2018 року, однак апеляційний розгляд провадження №605/566/12-к триває.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 заявила клопотання про продовження запобіжного заходу підсудному ОСОБА_9 у виді тримання під вартою з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підсудного.

Адвокат ОСОБА_8 у своєму клопотанні, навпаки, просить змінити запобіжний захід обраний його підзахисному, вважаючи, що застосування більш м`якого запобіжного заходу в повній мірі забезпечить відповідну процесуальну поведінку ОСОБА_9 .

Заслухавши клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 та її заперечення проти клопотання захисника, заперечення проти цього підозрюваного та його захисника і їх доводи в підтримку клопотання захисника ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінальної справи апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, підсудний ОСОБА_9 неодноразово не з`являвся в судове засідання апеляційного суду, змінив місце проживання та засоби телефонного зв`язку, перебував у розшуку, тобто свідомо затягував судовий розгляд провадження та ухилявся від суду.

Вищезазначені обставини, у своїй сукупності, і стали обґрунтованими підставами для обрання до підсудного ОСОБА_9 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

Згідно до ст.148 КПК України (в ред.1960) - метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підсудного ухилятися від суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальній справі та також для забезпечення покладених процесуальних обов`язків.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 12 лютого 2015 року (справа «Подвезько проти України») п.1 ст.5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свобод и не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини»). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» п.1 ст.5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (рішення у справах «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), та «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine).

Крім того, п.3 ст.5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

З огляду на вище наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що з врахуванням обставин кримінальної справи №605/566/12-к, особи підсудного ОСОБА_9 , його попередню неналежну процесуальну поведінку спрямовану на ухилення від суду та виниклу необхідність продовження її забезпечення, за відсутності жодних обґрунтованих підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід належно забезпечить відповідну процесуальну поведінку останнього, слід задовольнити клопотання прокурора та продовжити підсудному ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 слід відмовити в зв`язку з безпідставністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.274, 362 КПК України (в ред.1960),-
п о с т а н о в и в:
Клопотання адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу підсудному ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою підсудного ОСОБА_9 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підсудного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 15 грудня 2018 року.

Ухвала суду набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: