У Х В А Л А
про залишення касаційної скарги без руху

03 жовтня 2018 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 5 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 червня 2018 року,

в с т а н о в и в:

01 жовтня 2018 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу у провадженні №51-8358ск18 було змінено суддю-доповідача ОСОБА_5 (на підставі ухвали від 28 вересня 2018 року про задоволення самовідводу) на суддю-доповідача ОСОБА_1 , та передано матеріали за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_6 .
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій виклав вимогу про перевірку вказаних судових рішень.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням особі, яка її подала, строку на усунення недоліків.
Касаційна скарга засудженого, всупереч п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України, не містить обґрунтування вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Так, відповідно до ч.1 ст.438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, даний перелік є вичерпним.

Як вбачається з касаційної скарги, вказаних вимог закону не виконано, оскільки засуджений не наводить належного обґрунтування з огляду на вимоги ст.ст. 412, 413, 414 КПК України.

У касаційній скарзі має бути вказано, які норми кримінального процесуального закону було порушено судами першої та апеляційної інстанцій та як саме ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, касаційна скарга в частині вимоги до суду касаційної інстанції не відповідає наведеним положенням ч. 1 ст. 436 КПК України, оскільки засуджений не зазначив, що слід зробити з оскаржуваними судовими рішеннями за наслідками розгляду касаційної скарги.
Крім того, всупереч вимогам ч. 5 ст. 427 КПК України до скарги не долучені копії оскаржуваних судових рішень, що мають бути завіреними в установленому законом порядку.
Таким чином, подана касаційна скарга засудженого не відповідає зазначеним положенням кримінального процесуального закону, що є підставою згідно з ч. 1 ст. 429 КПК України для залишення її без руху із встановленням строку, необхідного для їх усунення, що становить п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись ст. 429 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 5 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 червня 2018 року залишити без руху і встановити строк, що становить п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу, для усунення недоліків касаційної скарги.

Касаційна скарга підлягає поверненню в разі, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3