Провадження № 11-кп/792/325/18
Справа № 689/432/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 15 лютого 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Ярмолинецького районного суду від 15 лютого 2018 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Соколівка Ярмолинецького району Хмельницької області, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого Ярмолинецьким районним Хмельницької області судом:
-26.06.2014 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 1 рік 6 місяців;
-06.02.2017 року вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області, який був змінений ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 02.08.2017 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185; ч.2 ст.185, ст.360, ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, та призначено йому покарання:
-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
-за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Згідно із ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених ОСОБА_7 за даним вироком і за попереднім вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2017 року, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 років 8 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без зміни.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 слід обчислювати з 15 лютого 2018 року, зарахувавши в цей строк час його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 23 січня 2017 року по 14 лютого 2018 року включно, при цьому строк тримання під вартою з 23 січня 2017 року по 20 червня 2017 року, а всього 4 місяці 28 днів, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, 22 січня 2017 року впродовж дня ОСОБА_7 перебував в будинку ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 , де він з останньою, а також з її співмешканцем ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розпивали спиртні напої та дивилися телевізор.
Близько 16 години, після того як телевізор перестав працювати, ОСОБА_12 пішов до свого знайомого ОСОБА_13 щоб взяти паяльник для ремонту телевізора.
Перебуваючи в будинку ОСОБА_14 по АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, з корисливих мотивів, під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка, зловживаючи довірою Хохи, який з ним перебував в товариських відносинах, умисно заволодів, не маючи намір повернути, мобільним телефоном останнього марки Samsung GT - S5250 вартістю 440,00 грн., в якому знаходився стартовий пакет оператора мобільного зв`язку Київстар вартістю 25,00 грн., на рахунку якого знаходилися грошові кошти в сумі 70,00 грн., чим завдав потерпілому матеріального збитку на суму 535,00 грн. Викрадений телефон підсудний заніс до будинку ОСОБА_9 , де подарував останній.
Крім того, того ж дня, близько 17 години, повернувшись до будинку ОСОБА_9 , ОСОБА_12 вирішив вчинити крадіжку мобільного телефону ОСОБА_11 , що був в кишені її куртки, яку та залишила на стільці в кімнаті коли вийшла разом із ОСОБА_9 на веранду.
Реалізуючи свій злочинний намір та скориставшись відсутністю сторонніх осіб, ОСОБА_7 таємно викрав з кишені куртки ОСОБА_11 належний їй мобільний телефон марки Fly FF179 вартістю 285,51 грн., в якому знаходився стартовий пакет оператора мобільного зв`язку Київстар вартістю 25,00 грн., чим завдав потерпілій матеріального збитку на суму 310,51 грн. Викрадений телефон підсудний заховав у кишені своїх брюк та мав намір в подальшому користуватися ним.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить, як вбачається з її змісту, вирок змінити, пом`якшити йому покарання, а за епізодом викрадення телефону його виправдати.
Свої вимоги аргументує тим, що за епізодом викрадення телефону його вина не доведена, а просто виникло непорозуміння. Всі свої дії під час інциденту 22 січня 2017 року вважає жахливим збігом обставин та непорозумінням між ним та його знайомим під час відпочинку.
Також просить перерахувати строк тримання його в слідчому ізоляторі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі по день оголошення йому вироку.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, прокурора, який вважає вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню в силу наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин, які не оспорюються, апеляційним судом не перевіряються.

Враховуючи те, що ніким із учасників судового провадження фактичні обставини та юридична кваліфікація інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, не оспорюється, колегія суддів апеляційного суду не входить в обговорення доведеності вини обвинуваченого за вказаним злочином.

Стороною захисту, як вбачається із поданої апеляційної скарги, оспорюється епізод викрадення ОСОБА_7 22 січня 2017 року з куртки потерпілої ОСОБА_11 мобільного телефону та порядок зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст.72 КК України, що і являється предметом розгляду в апеляційному суді.

Відповідно до роз`яснень, які містяться пунктах 16 та 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року з послідуючими змінами «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», судам при постановленні вироку належить дати аналіз усім зібраним у справі доказам, тобто всім фактичним даним, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, обвинувачених, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути вмотивовано.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом по даній справі дотримано вище викладені вимоги кримінального процесуального законодавства, спрямовані на встановлення в справі об`єктивної істини, а його висновки про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за епізодом крадіжки майна (мобільного телефону) у потерпілої ОСОБА_11 відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи та детально викладеними у вироку доказами, наданими стороною обвинувачення, які судом всебічно і повно досліджені та правильно і об`єктивно оцінені в їх сукупності та взаємозв`язку.

Місцевим судом, як вбачається із журналу судового засідання, звукозапису перебігу судового провадження та змісту вироку, ретельно перевірено позицію сторони захисту щодо непричетності до вчинення інкримінованого обвинуваченому даного злочинного епізоду та дано обґрунтовану і належним чином вмотивовану відповідь на її спростування, з якою погоджується і колегія суддів.

Доводи сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_7 до викрадення з кишені куртки потерпілої ОСОБА_11 належного останній телефону, спростовуються показаннями самого обвинуваченого наданими в місцевому суді, в ході яких він визнав, що взяв з кишені куртки потерпілої мобільний телефон та пішов з ним до магазину.

В ході особистого огляду обвинуваченого, останній добровільно видав викрадений телефон, належний потерпілій ОСОБА_11 .

Факт викрадення мобільного телефону обвинуваченим підтвердила потерпіла ОСОБА_11 , яка, виявивши відсутність телефону у своїй куртці, зрозуміла що його викрав обвинувачений, так як він мав реальний доступ до її речей.

Будь-яких підстав не довіряти показанням потерпілої у суду не було, оскільки вони повністю узгоджуються між собою та іншими обставинами справи, в тому числі з даними слідчого експерименту, є послідовними, логічними, переконливими, а тому обґрунтовано були покладені в основу вироку.

Таким чином, вивченням матеріалів кримінального та судового провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи або упередженість суду при розгляді справи, а тому його висновки про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, є вірними.
Стосовно вимог апеляційної скарги сторони захисту про необхідність пом`якшення обвинуваченому покарання, то вони, на переконання колегії суддів, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки покарання ОСОБА_7 призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.65 КК України, та роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами, внесеними Постановами № 18 від 10 грудня 2004 року і № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з врахуванням суспільної небезпеки вчинених злочинів, характеристики винної особи, а також обставин, передбачених змістом ст.ст.66, 67 КК України, в тому числі і тих, про які вказує автор апеляційної скарги.

Вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень проти власності під час розгляду судом кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні інших корисливих злочинів, свідчить про злочинну спрямованість останнього та небажання ставати на шлях виправлення, що не дає підстав колегії суддів пом`якшити призначене обвинуваченому покарання.

Дотримався місцевий суд і вимог ст.72 КК України при зарахуванні обвинуваченому строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Враховуючи викладену в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду № 51-576 км 18 від 06 червня 2018 року позицію суду касаційної інстанції про те, що при зарахуванні попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі або у строк іншого покарання, передбаченого ч.1 ст.72 КК України у редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838 VIII підлягає застосуванню стосовно періодів попереднього ув`язнення, які тривали до 20 червня 2017 року включно, у тому числі до набрання чинності вказаним Законом, а в редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII - до періодів, які мали місце, починаючи з 21 червня 2017 року, незалежно від того, коли було вчинено злочин за фактом якого здійснюється відповідне кримінальне провадження, доводи обвинуваченого щодо неправильного застосування місцевим судом в цій частині закону України про кримінальну відповідальність є такими, що задоволенню не підлягають.

Таким чином, підстав для зміни вироку суду щодо ОСОБА_7 за невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та тяжкістю призначеного покарання, при перевірці справи в апеляційному порядку, колегія суддів не встановила, а тому вважає за необхідне рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Ярмолинецького районного суду від 15 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2