АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/562/18 Справа № 205/6252/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2017 року,

стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останій раз :

20.11.2017 р Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області

за ч.2 ст.186 КК України та до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На

підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання,

призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 07.08.2014 року, та остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі та штрафу на користь держави в сумі 850 гривень. Відповідно до ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу виконується самостійно,

відмовлено в задоволенні клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2017 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд послався на те, що ОСОБА_8 після ухвалення попереднього вироку і до повного відбуття покарання, вчинив умисний тяжкий злочин та особливо тяжкий злочин в період умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком, що виключає можливість застосування щодо нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році».

В апеляційній скарзі:

- засуджений просить ухвалу суду скасувати визнавши її необґрунтованою, постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього закон України «Про амністію у 2016 році», та звільнити його від відбування призначеного покарання.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він є хворим, потребує лікування. Також вважає, що суд не взяв до уваги п.п. «г», «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», в якій зазначено про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Заслухавши суддю-доповідача, думку адвоката ОСОБА_9 та засудженого ОСОБА_8 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Районний суд вказаних вимог Закону дотримався належним чином.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних із позбавленням волі підлягають особи, крім тих, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст. 1 зазначеного Закону, засуджені за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Згідно із вимогами ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Відповідно до п. «б» ст. 9 Закону України «Про амністію в Україні», амністія не може бути застосована до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вироком Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 20.02.2017 року ОСОБА_8 був засуджений за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за який призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі. При цьому, вказаний злочин ОСОБА_8 вчинив в період умовно-дострокового звільнення, остаточне покарання йому було призначено відповідно до вимог ст. 71 КК України. Отже ОСОБА_8 є особою, яка вже раніше була засуджена, але до повного відбуття покарання він знову вчинила умисний злочин.

В зв`язку з цим, ОСОБА_8 не належить до тієї категорії осіб, на яку поширюється амністія, тому висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення засудженого від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році», є обґрунтованими.

Стосовно доводів засудженого про те, що що він є хворим, потребує лікування, що суд не взяв до уваги положення п.п. «г», «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили.
Враховуючи, що закон визначає межі максимального покарання в санкціях за злочини, які відносяться до однієї категорії, а для тяжких злочинів передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше п`яти, але не більше 10 років, доводи засудженого про застосування щодо нього п.п. «г», «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», є безпідставними, та також задоволенню не підлягають.
Як видно з ухвали вона є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б призвели до скасування чи зміни ухвали під час розгляду судом першої інстанції, на думку колегії суддів, не встановлено.

Колегією суддів перевірено і доводи ОСОБА_8 про те, що його раніше з наведених вище підстав нібито було звільнено від відбування покарання, у зв`язку з застосуванням Закону України «Про амністію у 2016 році», але в ході перевірки вказаний довід не знайшов свого підтвердження та є безпідставним.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році», - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: