Справа № 539/188/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2018 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши на підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Лубни кримінальне провадження №0001924 про обвинувачення :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бровари Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 22.12.2017 року, близько 07 години прибув до господарства по АДРЕСА_2 , з якого вирішив вчинити крадіжку.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, таємно викрав з подвір`я металеву батарею опалення (радіатор), вагою 33,2 кг., вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи 213 гривень 48 копійок, належну потерпілій ОСОБА_5 , з якою покинув місце вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальних збитків на суму 213 гривень 48 копійок.

Дії ОСОБА_4 по даному епізоду слід кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім цього, 27.12.2017 року, близько 15 години, обвинувачений ОСОБА_4 прибув до господарства по АДРЕСА_2 , з якого вирішив вчинити крадіжку.

Після чого, повторно, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, таємно викрав з подвір`я металеву сітку-рабицю, довжиною 7 м., шириною 1,5 м., вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи 240 гривень 45 копійок, належну потерпілій ОСОБА_5 , з якою покинув місце вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальних збитків на суму 240 гривень 45 копійок.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 453 гривні 93 копійки.

Дії ОСОБА_4 по даному епізоду слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

24.01.2018 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, щодо розміру заподіяної матеріальної шкоди, що становить 453,93 гривні, яка відшкодована повністю, та щодо наслідків умисного невиконання угоди про примирення, передбачених ст.476 КПК України.

Сторони також узгодили покарання: за ч.1 ст.185 КК України в виді 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі. Враховуючи пом`якшуючи покарання обставини, позитивну характеристику обвинуваченого, відшкодування завданої шкоди, відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, який визначить суд.

Прокурор на підготовчому судовому засіданні стверджує, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України та прохає угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене потерпілою та обвинуваченим покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, в обсязі підозри, погодився на застосування до нього узгодженого покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні також прохає затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання, оскільки претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, розуміє, що при затверджені угоди про примирення вона буде позбавлена можливості вимагати притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та вимагати відшкодування шкоди.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України є правильною.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України, є злочинами середньої тяжкості і відповідно до вимог ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим може бути укладена у даному кримінальному провадженні.

Узгоджене в угоді про примирення покарання установлене в межах санкції ч.1 ст. 185, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст.100 КПК України .

Суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Крім цього, по провадженню маються витрати на проведення товарознавчих експертиз на загальну суму 1144 гривні, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 24.01.2018 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001924 від 28.12.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 24.01.2018 року покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України в виді 1 (одного) року позбавлення волі,

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України, зобов`язати засудженого ОСОБА_4 повідомляти органи з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись на реєстрацію в ці органи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .

Речові докази по справі, а саме : металеву сітку - рабицю, довжиною 7 м, батарея опалення, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області - повернути потерпілій ОСОБА_5 , як власниці майна .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення товарознавчих експертиз на загальну суму 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1