Справа №482/70/16-к 05.06.2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000345 за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 лютого 2018 року, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Одеса, Миколаївської області, громадянина України, з повною загально-середньою освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, працюючого водієм ТОВ «Молочна Компанія Дружба», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9
обвинувачений ОСОБА_8
потерпілі ОСОБА_7 ,
ОСОБА_5
представник цивільного
відповідача ОСОБА_10

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 просить вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.02.2018 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_8 і ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_6 в солідарному порядку матеріальну шкоду у розмірі 26599 грн. 83 коп.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_8 і ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_6 в солідарному порядку моральну шкоду у розмірі 150000 грн.

Стягнути з відповідача ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_5 просить вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.02.2018 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_8 і ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_5 в солідарному порядку матеріальну шкоду у розмірі 39315 грн. 19 коп.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_8 і ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_6 в солідарному порядку моральну шкоду у розмірі 150000 грн.

Стягнути з відповідача ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просить вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.02.2018 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_8 і ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_6 в солідарному порядку моральну шкоду у розмірі 150000 грн.

Стягнути з відповідача ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить перерахувати йому строк попереднього ув`язнення для зарахування його у строк покарання відповідно до Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку у строк покарання" №838-VIII від 26.11.2015 року.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання в виді 6 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

У застосуванні акта амністії на підставі п. «е» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», відносно обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_8 відмовлено.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без зміни тримання під вартою в державній установі «Миколаївський СІЗО», обчислюючи строк відбування покарання з дня його взяття під варту за ухвалою суду, тобто з 01.12.2015 року, зарахувавши в строк відбування покарання тримання його під вартою з 29.11.2015 року по 01.12.2015 року.

Зараховано обвинуваченому ОСОБА_8 в строк відбування призначеного основного покарання строк тримання його під вартою в установах попереднього ув`язнення в зв`язку з розглядом кримінального провадження з 29.11.2015 року до 20.06.2017 року включно, у співвідношенні та з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року №838 - VІІІ, який набрав чинності з 24.12.2015 року та діяв до 20.06.2017 року включно «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_6 з обвинуваченого ОСОБА_8 26599 грн 83 коп. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, 150000 грн, в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, пов`язаної із смертю її чоловіка ОСОБА_11 , 3000 грн витрат на правову допомогу, а всього: 179599 грн 83 коп.

У стягненні грошових коштів в сумі 176599 грн 83 коп. з юридичної особи ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в солідарному порядку відмовлено.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_5 з обвинуваченого ОСОБА_8 39315 грн 19 коп. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, 150000 грн, в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, пов`язаної із смертю її батька ОСОБА_11 , 3000 грн витрат на правову допомогу, а всього: 192315 грн 19 коп.

У стягненні грошових коштів в сумі 189315 грн 19 коп. з юридичної особи ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в солідарному порядку відмовлено.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_7 з обвинуваченого ОСОБА_8 150000 грн, в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, пов`язаної із смертю її батька ОСОБА_11 , 3000 грн витрат на правову допомогу, а всього: 153000 грн.

У стягненні грошових коштів в сумі 150000 грн з юридичної особи ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в солідарному порядку відмовлено.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат по справі.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В своїх апеляційних скаргах потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виклавши аналогічні вимоги зазначили, що вирок суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Це покарання хоч і не виходить за межі, встановлені ч. 2 ст. 286 КК України, але за своїм розміром, на думку апелянтів, є явно несправедливим через м`якість.

Вказують, що показання обвинуваченого ОСОБА_8 , на які послався суд при ухваленні вироку, про відмову потерпілої ОСОБА_6 від відшкодування грошових коштів не відповідають дійсності, так як відсутні будь-які докази цьому.

Вважають, що суд залишив поза увагою обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 та вказана в ст. 67 КК України, а саме тяжкі наслідки, завдані злочином, а саме смерть однієї особи - ОСОБА_11 .

Зауважують, що судом взагалі не враховано під час визначення строку покарання, що обвинувачений ОСОБА_8 зник з місяця дорожньо-транспортної пригоди та навіть не намагався надати допомогу потерпілій ОСОБА_5 , її малолітньому сину ОСОБА_12 та водію ОСОБА_11 , які знаходились в легковому автомобілі «HYNDAI ELANТRA».

Також, звертають увагу, що суд при призначенні покарання не звернув увагу на думку суспільства про те, що обвинувачений ОСОБА_8 є суспільно небезпечним. Відповідна заява була засвідчена підписами більш ніж 200 мешканців м. Нової Одеси та долучена до матеріалів справи.

Крім того, апелянти зазначають, що оскільки цивільна відповідальність ОСОБА_8 була застрахована у відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», то суд незаконно відмовив у стягненні грошових коштів зі страхової компанії. Вважають, що ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» повинна нести цивільну відповідальність з спричинену їм матеріальну та моральну шкоду в солідарному порядку з обвинуваченим ОСОБА_8 .

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить перерахувати йому строк попереднього ув`язнення для зарахування його у строк покарання відповідно до Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку у строк покарання" №838-VIII від 26.11.2015 року.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, 29 листопада 2015 року біля 11 год. в м. Нова Одеса Миколаївської області обвинувачений водій ОСОБА_8 , в порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом легковим автомобілем моделі «ВАЗ 2110.3» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Леніна зі сторони м. Миколаєва у напрямку м. Вознесенська зі швидкістю близько 100 км/год, при дозволеній швидкості руху в населених пунктах не більше 60 км/год, що є порушенням вимог п.12.4 ПДР України.
В той же час у попутному напрямку попереду легкового автомобіля моделі «ВАЗ-2110.3» під керуванням обвинуваченого водія ОСОБА_8 , рухався легковий автомобіль моделі «HYUNDAI ELANTRA» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 /в обвинувальному акті державний реєстраційний номерний знак даного транспортного засобу вказаний як НОМЕР_3 / під керуванням водія ОСОБА_11 ..
При цьому у зустрічному для них напрямку рухалися легковий автомобіль моделі «ГАЗ 3110» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_13 , а позаду нього вантажний автомобіль моделі «ГАЗ 2705» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_14
Рухаючись у обраному напрямку, в районі перехрестя вулиць Леніна та Жовтневої, обвинувачений водій ОСОБА_8 , грубо порушив вимоги п.2.3 «б», п.12.1, п.12.3, п.13.1 ПДР України, а саме, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не стежив за її зміною, не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав безпечної дистанції з легковим автомобілем, який рухався попереду нього в попутному напрямку, моделі «HYUNDAI ELANTRA» під керуванням водія ОСОБА_11 , і коли вказаний автомобіль почав знижувати швидкість руху та став для обвинуваченого водія ОСОБА_8 перешкодою для руху вперед, обвинувачений водій ОСОБА_8 не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду, внаслідок чого допустив з ним зіткнення.
В результаті зіткнення транспортних засобів, легковий автомобіль моделі «HYUNDAI ELANTRA» відкинуло на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з легковим автомобілем моделі «ГАЗ 3110» під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався в зустрічному напрямку, та продовжуючи некерований рух, легковий автомобіль моделі «HYUNDAI ELANTRA» допустив зіткнення із зустрічним вантажним автомобілем моделі «ГАЗ 2705» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_14 ..
В результаті дорожньої транспортної пригоди водій легкового автомобіля моделі «HYUNDAI ELANTRA» громадянин ОСОБА_11 від отриманих тяжких тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. Смерть громадянина ОСОБА_11 наступила в результаті тупої травми грудної клітини у вигляді травматичного розриву низхідної дуги аорти, який супроводжувався рясною внутрішньо - плевральною кровотечею.

Дана дорожня транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм легкового автомобіля моделі «ВАЗ 2110.3» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , обвинуваченим ОСОБА_8 вимог п.12.3, п.12.4, п.13.1 ПДР України, дії якого знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, які настали, так як з технічної точки зору, дії водія обвинуваченого ОСОБА_8 не відповідали технічним вимогам п.12.3, п.13.1 ПДР України.

Дії ОСОБА_8 судом кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на підтримку своїх апеляційних скарг, пояснення представника цивільного відповідача ОСОБА_10 , який заперечував проти доводів апеляційних скарг потерпілих, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вирок суду в частині доведеності винуватості ОСОБА_8 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, що керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та відповідно кваліфікація його дій за ч.2 ст. 286 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наведеними у вироку доказами, апелянтами не оскаржується, а тому у відповідності до вимог ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

При постановленні вироку стосовно ОСОБА_8 судом першої інстанції даних вимог закону дотримано.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п.1,2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону в повному обсязі, належним чином мотивував своє рішення щодо виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 вид та розмір покарання, у відповідності до вимог ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, скоєння ним злочину з необережності, особу обвинуваченого, який за місцем проживання та роботи характеризується задовільно, раніше не судимий, був працевлаштованим та працював професійним водієм, має дружину та неповнолітню дитину, його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, вік.

Суд врахував сукупність обставин, що характеризують дане кримінальне правопорушення, наявність обставини, яка пом`якшує покарання - щире каяття, обставини, що обтяжує покарання, а саме скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння та прийшов до обґрунтованого висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде призначення йому основного покарання в виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.2 ст.286 КК України, із призначенням додаткового виду покарання в виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

За наведених обставин, призначене обвинуваченому покарання за ч.2 ст.286 КК України відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого. Апеляційний суд зауважує, що судом призначено ОСОБА_8 покарання як основне так і додаткове в межах наближених до максимального покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст. 286 КК України, а тому немає підстав вважати, що таке покарання є занадто м`яким і не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним злочину.

Враховуючи викладене, достатніх підстав для призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання, про що просять потерпілі в своїх апеляційних скаргах, апеляційний суд не вбачає.

Посилання потерпілих на те, що судом першої інстанції не враховано, як обтяжуючу покарання обставину, настання тяжких наслідків, а саме смерть потерпілого є неприйнятними, оскільки спричинення смерті потерпілого передбачено в ч.2 ст. 286 КК України як ознаку злочину, що впливає на його кваліфікацію, а тому відповідно до положень ч.4 ст. 67 КК України не може бути враховано судом при призначені покарання як таку, що його обтяжує.

Доводи потерпілих про відсутність щирого каяття з боку обвинуваченого та його небажання відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду є безпідставними, оскільки матеріали судового провадження містять дані про перерахування обвинуваченим 19.05.2016 року потерпілій ОСОБА_15 4000 грн. та потерпілій ОСОБА_16 3000 грн. в порядку відшкодування шкоди, завданої злочином. (т.2 а.с. 192) Крім того в обвинувальному акті вказана обставина, яка пом`якшує покарання щире каяття, що дає підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 щиро розкаявся ще на початку досудового розслідування. Про своє щире каяття в скоєному ОСОБА_8 заявив і в ході розгляду справи апеляційним судом.

Що стосуються вимог апеляційних скарг потерпілих про скасування вироку в частині вирішення цивільного позову, то вони на думку апеляційного суду, є неприйнятними.

Відповідно до положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Судом першої інстанції, даних вимог закону дотримано. Суд належним чином, з посиланням на норми Цивільного Кодексу України та положення Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», мотивував своє рішення про відмову в задоволенні цивільного позову потерпілих про стягнення заподіяної матеріальної та моральної шкоди з юридичної особи ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», як страховика цивільно-правової відповідальності ОСОБА_8 в солідарному порядку з обвинуваченим.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був заявлений позов в кримінальному провадженні про стягнення на їх користь в солідарному порядку з обвинуваченого ОСОБА_8 та ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», як страховика цивільно-правової відповідальності ОСОБА_8 , матеріальної та моральної шкоди, завданої обвинуваченим в зв`язку з вчиненням ним злочину.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1190 ЦК України, особи несуть солідарну відповідальність перед потерпілим, лише у випадку коли шкоду було завдано їх спільними діями або бездіяльністю.

Оскільки юридична особа ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» будь якої шкоди - матеріальної чи моральної, власними діями чи бездіяльністю в деліктному зобов`язанні потерпілим (цивільним позивачам) ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не завдала, положення ст.1190 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин в даному кримінальному провадженні.

В даному випадку, суд правильно прийшов до висновку згідно з положеннями ст.1166,1167,1168 ЦК України про необхідність звернення стягнення грошових коштів на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої смертю водія ОСОБА_11 , виключно з обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_8 на користь потерпілих (цивільних позивачів) ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Оскільки потерпілі, скористувавшись своїм правом вимоги, пред`явили позов саме до особи, яка завдала шкоду своїми діями обвинуваченого ОСОБА_17 , і ці позовні вимоги потерпілих були задоволені судом першої інстанції в повному обсязі.

Покладення цих же матеріальних зобов`язань в солідарному порядку на ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не передбачено цивільним законом.

Що ж, стосується апеляційної скарги обвинуваченого, то вона також не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 5 ст.72 КК України в редакції закону відповідно до змін, внесених Законом України №838-VIII від 26.11.2015 року, чинній з 23.12.2015 року, передбачено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На виконання даних вимог закону, судом першої інстанції було зараховано ОСОБА_17 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29.11.2015 року до 20.06.2017 року включно, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст. 2 КК України (в чинній редакції закону з урахуванням змін, внесених Законом України №2046-VIII від 18.05.2017 року), попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Вказані зміни до законодавства набули чинності 21.06.2017 року, а тому вимога обвинуваченого про зарахування судом йому строку тримання під вартою з 21.06.2017 року по день набрання вироком законної сили у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі є неприйнятною.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни та скасування вироку, за такого апеляційні скарги обвинуваченого та потерпілих слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 лютого 2018 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: