Справа № 132/1427/18
Провадження №1-кп/132/129/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.06.2018 КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження № 1-кп/132/129/18, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000188 від 04.04.2018р., за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Адамівка Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, неодруженого, із неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, судимого 16.06.2017р. Калинівським районним судом Вінницької області за ст.395 КК України до 1 місяця арешту, звільненого 23.08.2017р. по відбуттю строку покарання, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.277 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 будучи раніше судимим 16.06.2017р. Калинівським районним судом Вінницької області за ст.395 КК України до 1 місяця арешту, звільненого 23.08.2017р. по відбуттю строку покарання із Стрижавської виправної колонії № 81, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисні кримінальні правопорушення за наступних обставин. Так, ОСОБА_7 в ніч із 03 на 04 квітня 2018 року, маючи єдиний умисел на крадіжку чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді спричинення матеріальної шкоди, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу та демонтажу, знаходячись в районі сигнальної установки № 1 на залізничному перегоні «Варшиця Калинівка» 1052км. ПК 1, здійснив крадіжку з`єднувальної муфти УПМ 24, яка належить відокремленому підрозділу Вінницької дистанції сигналізації та зв`язку Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональної філії «Південно-Західна залізниця», після чого з місця події зник, отримавши можливість розпоряджатися вказаним майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1605,48грн.

Крім цього, ОСОБА_7 під час скоєння таємного викрадення чужого майна, а саме: з`єднувальної муфти УПМ-24, яка належить відокремленому підрозділу Вінницької дистанції сигналізації та зв`язку Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» та знаходиться в районі сигнальної установки № 1 залізничного перегону «Варшиця Калинівка» 1052км. ПК 1, шляхом демонтажу, скоєного з прямим умислом, що мало місце в ніч із 03 на 04 квітня 2018 року, своїми умисними діями, які були спрямовані на приведення засобів сигналізації у непридатний для експлуатації стан, усвідомлюючи наслідки своїх дій, у вигляді можливого спричинення аварії поїзда або порушення нормальної роботи транспорту, з корисливих мотивів пошкодив засоби сигналізації (муфту сигнальної установки № 1 та порив кабелю), у вказаному місці, шляхом порушення їх цілісності та структури, наслідком чого вказані засоби сигналізації стали непридатними для експлуатації відповідно свого призначення та це викликало порушення нормальної роботи транспорту, а саме сигнальної установки № 1, світлофор якої, певний час не сигналізував і не надавав коди автоматичної світлофорної сигналізації до машиніста поїзда № 715, який прямував о 08.52год. 04 квітня 2018 року на вище вказаному перегоні.

Обвинувачений ОСОБА_7 , в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, та пояснив, що дійсно вчинив крадіжку зазначеної в обвинувальному акті з`єднувальної муфти УПМ-24 за вказаних в останньому обставин, що могло привести до спричинення аварії чи порушення нормальної роботи залізничного транспорту.

Представник потерпілого ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, згідно заяви просила розглянути справу за її відсутності, цивільний позов задовольнити, обвинуваченого покарати згідно чинного законодавства.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а його дії за ч.1 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та за ч.1 ст.277 КК України, а саме пошкодження шляхів сполучення і транспортних засобів (умисне пошкодження засобів сигналізації, а також інші дії, спрямовані на приведення предметів у непридатний для експлуатації стан, що порушення нормальної роботи транспорту), правильно кваліфіковані органами досудового слідства.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до вимог статті 12 КК України, віднесені до злочинів середньої тяжкості, раніше судимий 16.06.2017р. Калинівським районним судом Вінницької області за ст.395 КК України до 1 місяця арешту, звільнений 23.08.2017р. по відбуттю строку покарання, характеризується з негативної сторони, неодружений, на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб не має, офіційно ніде не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає, є щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення. Обставиною, яка обтяжує його покарання, суд вважає, є рецидив кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вищевказані злочини, із застосуванням ст.ст. 70, 75, 76 КК України, з іспитовим строком в 1 (один) рік, оскільки дане покарання достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме муфту УПМ-24, яка згідно постанови заступника начальника СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 від 05.04.2018р. була повернута на відповідне зберігання матеріально відповідальній особі відокремленого підрозділу Вінницької дистанції сигналізації та зв`язку Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» під розписку, після набуття вироком законної сили, повернути власнику.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Щодо заявленого цивільного позову, то він підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як встановлено матеріалами справи, викрадена обвинуваченим муфта УПМ-24 була вилучена та повернута потерпілому, вартість відновлювальних робіт по встановленню якої згідно Довідки про розмір збитків № 1 від 04.04.2018р. становить 360,31грн., які підлягають стягненню в судовому порядку, а тому позов є обґрунтованим, заснованим на законі та таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.277 КК України та призначити йому покарання у вигляді:

-за ч.1 ст.185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;

-за ч.1 ст.277 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком 1 (один) рік. Згідно п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти обов`язки на ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме муфту УПМ-24, яка згідно постанови заступника начальника СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 від 05.04.2018р. була повернута на відповідне зберігання матеріально відповідальній особі відокремленого підрозділу Вінницької дистанції сигналізації та зв`язку Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» під розписку, після набуття вироком законної сили, повернути власнику.

Цивільний позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» в рахунок відшкодування завданої шкоди суму в розмірі 360,31грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: ОСОБА_10