Постанова Іменем України

03 жовтня 2018 р.

м. Київ
справа № 263/6616/15-к провадження № 51-332км17
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 24 травня 2017 рокуу кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001417, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 жовтня 2016 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 24 травня 2017 року вирок залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_7 засуджений за те, що він 12 квітня 2015 року приблизно о 21.00 год, знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту зі своїм батьком ОСОБА_8 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, завдав останньому не менше трьох ударів руками по обличчю і корпусу, а потім не менше трьох ударів дерев`яною битою в груди та в голову, внаслідок чого спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, від яких той помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в лікарні.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду відносно нього та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що поза увагою апеляційного суду залишилися доводи апеляційної скарги, в якій він указував на неправильне застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність, порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та його особі. ОСОБА_7 вважає, що суд дав його діям неправильну юридичну оцінку, оскільки не врахував, що він спричинив батьку тілесні ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони. Посилається на те, що через неправильну кваліфікацію дій судом призначено йому несправедливе покарання внаслідок суворості й указує на необхідність перекваліфікації діяння з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 124 або ст. 118 КК України та призначення покарання в межах санкцій названих норм закону. Зазначає, що апеляційний суд не дав вичерпних відповідей на доводи його апеляційної скарги та не вмотивував свого рішення належним чином.
Прокурор, який брав участь у розгляді провадження апеляційним судом, подав заперечення на касаційну скаргу засудженого, в якому навів свої доводи щодо необґрунтованості касаційної скарги, яку просив залишити без задоволення.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні засуджений підтримав касаційну скаргу та вважав, що судові рішення підлягають скасуванню, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд в суді першої інстанції.
Прокурор заперечила проти задоволення касаційної скарги засудженого та просила залишити судові рішення без зміни.
Мотиви Суду
Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 433 КПК України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Тому суд касаційної інстанції не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
Як видно з матеріалів кримінального провадження доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_6 відносно необґрунтованості його засудження за ч. 2 ст. 121 КК України та суворості призначеного покарання аналогічні доводам, на які він та його захисники посилалися в своїх апеляційних скаргах.
Визнаючи такі доводи апеляційних скарг безпідставними, суд апеляційної інстанції навів докладні мотиви на їх спростування. Апеляційний суд не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути справу, дати правильну юридичну оцінку злочинним діям ОСОБА_6 та призначити йому відповідне покарання.
Погоджуючись із висновками місцевого суду, суд апеляційної інстанції в ухвалі зазначив, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за встановлених судом обставин, підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд відповідно до обвинувального акта в межах висунутого обвинувачення, безпосередньо дослідивши докази, надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 в тому, що він умисно заподіяв ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, за обставин, які виклав у вироку.
Доводи ОСОБА_6 про те, що його дії безпідставно кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки він спричинив батьку тілесні ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони, є необґрунтованими. Доказами, яким суд дав належну оцінку, не підтверджується, щоб у момент інкримінованих подій потерпілий ОСОБА_8 вчиняв би такі дії, які б загрожували життю чи здоров`ю засудженого і останній міг би вбачати реальну загрозу з боку потерпілого. Суд, давши оцінку всім обставинам, які могли мати значення для справи, дійшов висновку про відсутність підстави вважати, що ОСОБА_6 під час заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, що спричинили смерть останнього, перебував у стані необхідної оборони.

Таким чином, суд правильно встановив обставини кримінального правопорушення та виклав їх у вироку. Зазначене у вироку формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, відповідає диспозиції норми кримінального закону, якою встановлено кримінальну відповідальність за вчинені ОСОБА_6 дії.
Дії засудженого обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 121КК України. Доводи засудженого про те, що його діям дана неправильна юридична оцінка, зокрема, у зв`язку з необхідністю кваліфікувати їх за ст. 118 або ст. 124 КК України, не знайшли свого підтвердження.
При призначенні ОСОБА_6 покарання суд врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які впливають на покарання. Зокрема, взяв до уваги, що засуджений вчинив тяжкий злочин, будучи у стані алкогольного сп`яніння, раніше не судимий, характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню дитину. З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку про необхідність призначити ОСОБА_6 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, що, на переконання, колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, підстав для його пом`якшення немає. Обставини, які б вказували на те, що покарання є явно несправедливим внаслідок суворості, відсутні.
При перегляді справи в апеляційному порядку, апеляційним судом належним чином перевірені доводи, які були зазначені в апеляційних скаргах засудженого та його захисників, та прийнято рішення з наведенням докладних підстав в ухвалі, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, які б впливали на обгрунтованість судових рішень щодо ОСОБА_6 , судами першої та апеляційної інстанції у кримінальному провадженні допущено не було.
Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, п. п. 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК України та § 3 Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд

ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 24 травня 2017 року ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3