БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
10.05.2018
Справа №497/722/18
Провадження №1-кп/497/90/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
на підставі угоди про визнання винуватості
10.05.2018 року Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Болград угоду про визнання винуватості від 20.04.2018 року між прокурором та обвинуваченим у кримінальному провадженні №0000137 від 06.03.2018 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Болград Одеської області, громадянина України, зі слів - за національністю болгарин, українську мову розуміє, має середньо-технічну освіту, розлучений, дітей не має, офіційно не працевлаштований, періодично працює за наймом у приватних осіб, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , особу якого встановлено за паспортом, раніше судимий:
- 27.09.2010 року - вироком Болградського районного суду Одеської області за ст.185ч.3, з застосуванням ст.75 КК України до 3-х років позбавлення волі з випробуванням, строком на 2 роки;
- 22.09.2011 року вироком Болградського районного суду за ст.185ч.3 КК України до трьох років та одного місяця позбавлення волі, звільнений з місця відбування покарання ухвалою Вольнянського районного суду Запорізької області від 27.11.2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 3 дні,
- який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ст.263 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ст.263ч.1 КК України, - за кваліфікуючими ознаками: придбання та зберігання вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, за наступних обставин.
Так, згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , маючи непогашену судимість за скоєння корисливого злочину, та будучи звільненим з місць позбавлення волі 27.11.2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 3 дні, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та скоїв новий злочин: восени 2015 року, точна дата не встановлена, перебуваючи на північно-східній околиці м.Болград Одеської області, знайшовши гранату, яка, згідно висновку експерта від 23.03.2018 року, є вибуховим пристроєм, а саме, ручною осколковою гранатою Ф-1 - бойовим припасом, виготовлена промисловим способом, та, реалізуючи свій намір, що раптово в нього виник, незаконно придбав таким чином і почав зберігати вказаний вибуховий пристрій - боєприпас - діючи у порушення «Положення про дозвільну систему, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року 3576, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїм властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №662 від 21.09.1998р.; переніс вказану гранату до себе додому за адресою: АДРЕСА_2 , де сховав її у дерев`яній шафі в одній з кімнат свого домоволодіння, де незаконно зберігав її до 06.03.2018 року - коли в ході обшуку вказаного домоволодіння її було виявлено та вилучено працівниками Болградського відділення поліції.
20.04.2018р. між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури юристом І класу ОСОБА_6 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого, було укладено угоду про визнання винуватості відповідно до положень ст.472 КПК України.
Згідно вказаної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.263ч.1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків обвинуваченого щодо беззастережного визнання винуватості, а також покарання, яке має понести обвинувачений - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України - звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. Відповідно до ст.76 ч.1 п.1,2 ч.2 п.2 КК України покласти на нього відповідні обов`язки.
В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст.473 КПК України, а також наслідки її невиконання.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що свою вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення за вказаними обставинами визнає в повному обсязі, стверджував, що у скоєному розкаюється, розуміє наслідки укладання угоди про визнання винуватості, яку підписав добровільно без будь-якого тиску з будь-чийого боку на нього, умови угоди йому роз`яснені і він їх розуміє.
Прокурор у судовому засіданні, надавши суду для долучення до матеріалів судової справи письмові докази, здобуті в ході досудового розслідування кримінального провадження, що були досліджені у судовому засіданні, які підтверджують наявність вини обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.1ст.263 КК України, просив затвердити угоду про визнання обвинуваченим вини та призначити покарання, до якого дійшли прокурор та обвинувачений угодою.
Обвинувачений та його захисник просили про затвердження угоди та не заперечували проти призначення узгодженого покарання.
Вислухавши у судовому засіданні прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали, надані суду та дослідивши надані суду докази, суд дійшов наступного.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.263ч.1 КК України, який, згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, проте потерпілий у кримінальному провадженні відсутній, та діями обвинуваченого не спричинено будь-яких збитків будь-кому. При цьому обвинувачений цілком розуміє права, визначені йому ст.474п.1ч.4 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473ч.2 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.
Вислухавши обвинуваченого, захисника, прокурора, оцінивши надані прокурором докази, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст.263ч.1 КК України, оскільки обвинуваченим дійсно скоєні протиправні дії за кваліфікуючими ознаками: придбання та зберігання вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, та враховуючи, що вина обвинуваченого повністю підтверджена в ході судового засідання окрім пояснень самого підсудного, також наданими прокурором матеріалами і доказами, зібраними в ході досудового розслідування.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд має враховувати ступінь тяжкості скоєного злочину, його суспільну небезпеку, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Визнаючи ОСОБА_4 винним у скоєнні інкримінованого йому злочину, суд дійшов висновку, що узгоджене між обвинуваченим та прокурором в угоді покарання враховує: характер суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, те, що він вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаюється, також враховує відсутність тяжких наслідків від скоєного.
Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд вважає: визнання обвинуваченим вини, активне сприяння у розкритті злочину, те, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.
Вчинення обвинуваченим злочину за наявності непогашеної судимості суд вважає рецидивом злочину та визнає обставиною, що обтяжує покарання - відповідно до вимог ст.67 КК України.
Що ж до посилання в характеристиці на обвинуваченого, яка надана дільничним та підписана 14.04.2018року міським головою на те, що вона є негативною, суд сприймає критично, оскільки сам факт перебування з сусідами у неприязних стосунках, що зазначено в характеристиці, зловживання спиртними напоями та підтримання зв`язків з особами, схильними до скоєння правопорушень без посилання на конкретні докази не є негативною характеристикою, а вживання спиртних напоїв без перебування на обліку у лікаря-нарколога не обов`язково є зловживанням.
Згідно Вимоги, обвинувачений за час після звільнення з місць позбавлення волі до адміністративної відповідальності не притягувався.
Беручи до уваги наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, та, надавши оцінку усім обставинам цього кримінального провадження, враховуючи характеристику обвинуваченого за місцем проживання, відсутність тяжких наслідків від злочину, твердження обвинуваченого у суді про те, що він усвідомив свою вину у скоєному та бажає виправитися, періодично працює, має дохід, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
В ході судового засідання суд переконався, що укладення угоди між обвинуваченим та прокурором є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, оскільки обвинувачений підтвердив цю обставину та стверджував, що скарги на органи досудового розслідування в нього відсутні. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема, вимогам ст.65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Так, при перевірці умов угоди на відповідність вимогам КК України та інтересам суспільства, суд враховує те, що ОСОБА_4 раніше скоював корисливі злочини, але порушення правил придбання та зберігання броєприпасу скоїв вперше, повністю визнав свою вину у скоєнні злочину, стверджує, що розкаюється в його скоєнні, і це підтверджується його активним сприянням у розкритті злочину, та погоджується на призначення йому покарання, визначеного угодою за ст.263ч.1 КК України між ним і прокурором. Характер взятих обвинуваченим на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.
Підстав для відмови у затвердженні угоди, судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури юристом І класу ОСОБА_6 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 - з іншого, і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
В ході досудового розслідування кримінального провадження обвинуваченому ухвалою слідчого судді від 12.03.2018р. був обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який прокурор просить продовжити до набрання вироком суду законної сили. Не вбачаються підстави для обрання іншого запобіжного заходу чи скасування обраного й наразі.
Долю речових доказів у справі слід вирішити відповідно до ст.100ч.9п.1 КПК України, згідно якого гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються.
Судові витрати відповідно до вимог ст.122ч.2 КПК України - у виді витрат на проведення експертизи, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 263ч.1, 75, 76, 96-1ч.9п.1 КК України, ст.ст.100,122,368-371,373, 374, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 20.04.2018 року, що укладена між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури юристом І класу ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.263 ч.1 КК України, та призначити йому покарання на підставі санкції цієї статті у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного даним вироком покарання з випробуванням, та призначити йому іспитовий строк тривалістю в 1 (один) рік.
Відповідно до вимог ст.76ч.1п.1,2 та ч.2п.2 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом випробувального строку:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Покласти, згідно з вимогами ст.76 КПК України, на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого, обов`язок здійснювати нагляд за засудженим ОСОБА_4 , що звільнений даним вироком суду від відбування покарання з випробуванням, після набрання цим вироком законної сили і протягом 1 (одного) року з моменту ухвалення вироку.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого - у виді особистого зобов`язання, обраного ухвалою слідчого судді від 12.03.2018р., - продовжити до набрання даним вироком законної сили.
Речовий доказ гранату безоплатно вилучити у власність держави після набрання даним вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в розмірі вартості експертизи у кримінальному провадженні - 1144 (одну тисячу сто сорок чотири) гривні.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
В разі подання апеляційної скарги, вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1