АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/789/154/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

перекладача ОСОБА_8

при секретарі ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Тернопільської області матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 липня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 липня 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури, про застосування запобіжного заходу тримання під вартою до

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Грузія, прож. в Республіці Грузія, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та застосовано запобіжний захід - тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 147 000 грн. із покладенням на нього відповідних обовязків у випадку внесення такої.

Датою закінчення дії ухвали зазначено 00 год 00 хв. 05 вересня 2018 р.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, старшим слідчим СВ Тернопільського ВП ГУ Національної поліції в Тернопільській обл. проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001941 від 10 липня 2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 11.30 год. до 16.30 год. 10 липня 2018 року у ОСОБА_7 , який перебував спільно із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в дворі будинку АДРЕСА_1 , виник спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням в житло.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 10 липня 2018 р. в період з 11.30 год до 16.30 год ОСОБА_7 , який перебував спільно із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в дворі будинку АДРЕСА_1 , шляхом віджиму викруткою металопластикового вікна проникли у приміщення квартири АДРЕСА_2 , вказаного будинку, звідки таємно викрали 8 найменувань ювелірних виробів, 2000 доларів США та 1000 гривень, після чого втекли з місця події, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду на суму 80 000 гривень.

10 липня 2018 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

11 липня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що з урахуванням особи підозрюваного, який не є судимим, його соціальних зв`язків, сімейного стану, характеру вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує особі у випадку визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється та за яке законом передбачено покарання на строк до 6 років позбавлення волі, того, що проведені не усі необхідні слідчі (розшукові) дії в межах даного кримінального провадження, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків або перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням існування всіх зазначених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та з метою їх запобігання, а також оцінюючи сукупність всіх обставин, передбачених ст.178 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про неможливість застосування більш мякого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_14 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід, не повязаний з триманням під вартою, а саме: домашній арешт за адресою: АДРЕСА_3 або заставу в сумі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Зокрема зазначає, що підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), передбачених ст.177 КПК, однак вони не обґрунтовані ні в ухвалі слідчого судді, ні в клопотанні слідчого, яким чином підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового слідства та вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення.

Вважає, що ризики, які наведені в клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді: посилання на санкцію кримінального правопорушення, про яке вручена підозра, можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити й інше кримінальне правопорушення, є загальними, абстрактними та не підтверджені доказами. Вказує, що слідчий суддя не зазначив, яким чином підозрюваний ОСОБА_7 може вчиняти інші правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, адже стороною обвинувачення не надано жодних доказів того, що підозрюваний готується будь-яким чином вчиняти інші злочини, а твердження щодо навмисного переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності з огляду на тяжкість злочину, про яке вручена підозра, є хибним та необґрунтованим.

Крім того, зазначає, що в клопотанні слідчого вказана інформація, що під час затримання ОСОБА_7 було вилучено викрадені ним грошові кошти, ювелірні вироби та інші речі, хоча в протоколі затримання не зазначено, що в ОСОБА_7 були будь-які грошові кошти, а замість ювелірних виробів знаходилася біжутерія. Дані обставини, на думку апелянта, вказують на те, що ОСОБА_7 не причетний до інкримінованої йому слідчим крадіжки за ч.3 ст.185 КК України.

Стверджує, що підозрюваний ОСОБА_7 на даний час проживає у своїх родичів ( АДРЕСА_4 ), має міцні соціальні зв`язки в Грузії (одружений, на утримані перебуває неповнолітня дитина), на меті не має ухилятися від органів досудового розслідування, вчиняти інше чи продовжити кримінальне правопорушення відповідно до заявлених ризиків, а, навпаки, в цілому в межах своїх можливостей бажає сприяти у встановлені об`єктивної істини у даному кримінальному проваджені, а отже обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є занадто суворим.

Вказує, що ні прокурор в судовому засіданні, ні слідчий у своєму клопотанні не навели наявність ризиків для обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 , а взяття під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Також зазначає, що при встановлені розміру застави у сумі 147 000 грн. слідчим суддею не врахований матеріальний стан підозрюваного та розмір збитків, завданих кримінальним правопорушенням, які не є пропорційними, а тому розмір застави у розмірі 147 000 грн. є занадто високим.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника із наведених в ній мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення вказаної апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів справи, слідчим СВ Тернопільського ВП ГУ Національної поліції в Тернопільській обл. проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001941 від 10 липня 2018 р. за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

У клопотанні зазначено, що в період часу з 11.30 год. до 16.30 год. 10 липня 2018 року у ОСОБА_7 , який перебував спільно із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в дворі будинку АДРЕСА_1 , виник спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням в житло.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 10 липня 2018 року, в період часу з 11.30 год. до 16.30 год. ОСОБА_7 , перебуваючи спільно із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в дворі будинку АДРЕСА_1 , шляхом віджиму викруткою металопластикового вікна проникли до квартири АДРЕСА_2 вказаного будинку, звідки таємно викрали 8 найменувань ювелірних виробів, 2000 доларів США та 1000 гривень, після чого втекли з місця події, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду на суму 80 000 гривень.

10 липня 2018 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

11 липня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Того ж дня старший слідчий СВ Тернопільського ВП ГУ Національної поліції в Тернопільській обл. звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду із клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, офіційно не працевлаштований та не має постійного місця проживання, а тому з метою виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні його під час досудового розслідування належить утримувати під вартою.

12 липня 2018 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду вказане клопотання задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначеннням розміру застави в сумі 147 000 грн. із покладенням на нього відповідних обовязків у випадку внесення такої.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді взяття під варту, суд перевірив, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КПК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів не викликає.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам - є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , та відомості про його особу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправданим за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Лабіта проти Італії № 26772/95).

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого, врахувавши конкретні обставини кримінального провадження, також дійшов вірного висновку визначити підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави відповідно до ст.182 КПК України.

Колегія суддів вважає, що, враховуючи значну суспільну небезпеку вчиненого злочину, на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід із визначеним, слідчим суддею розміром застави зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Виходячи з вищенаведеного, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів у даному кримінальному провадженні, зокрема: протоколу допиту потерпілої ОСОБА_13 ; протоколу огляду місця події; протоколу затримання ОСОБА_7 , згідно якого при обшуку у останнього було виявлено золотий кульчик з чорним камінцем, за певними ознаками подібний до того, який викрадений у потерпілої ОСОБА_13 , спец-повідомлення Тернопільського НДЕКЦ МВС України, визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою, з чим також погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Суд при постановленні рішення врахував особу ОСОБА_7 , його соціальні зв`язки, сімейний стан, те, що він раніше не судимий та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

За таких обставин ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та обрання підозрюваному ОСОБА_7 більш мякого запобіжного заходу, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника, або зменшення розміру застави колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів Апеляційного суду дійшла остаточного висновку про залишення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 309, 407 ч. 3 п. 1, ч.1 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 липня 2018 року про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, - без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2