Справа № 635/2287/18
Провадження № 1-кп/635/716/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області заяву потерпілого ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом арешту майна цивільного відповідача ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

11 квітня 2018 року до Харківського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 12 квітня 2018 року вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового розгляду.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 квітня 2018 року вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду.
До Харківського районного суду Харківської області надійшла заява ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомості які належать ОСОБА_4 , а саме нерухоме майно, яке складається з наступного: житлового будинку загальною площею 95,10кв.м., житловою площею 58,80кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, ОСОБА_3 просить суд заборонити ОСОБА_4 відчужувати все належне йому майно шляхом його продажу, дарування та передачі в залог, а саме нерухоме майно, яке складається з: житлового будинку, загальною площею 95,10кв.м., житловою площею 58,80кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ; житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового
характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення
(цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної
вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Відповідно до частин 1-3 статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:
1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;
2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Так, розглянувши клопотання цивільного позивача судом встановлено, що у клопотанні не зазначено доказів факту завдання моральної шкоди і розміру цієї шкоди, а міститься лише посилання на цивільний позов.
Відповідно до частини 5 статті 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
При розгляді заяви про забезпечення позову, судом мають враховуватися докази, надані стороною на підтвердження своїх вимог, а також докази того, що дійсно існує реальна загроза не виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

За таких обставин, суд вважає, що клопотання цивільного позивача про забезпечення позову шляхом арешту на майно та забороною вчинити певні дії не підлягає задоволенню, оскільки на підтвердження своїх вимог останній не надає доказів у вигляді актуальної інформації щодо власників нерухомого майна на момент звернення до суду, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами, а також суд має брати до уваги інтереси не тільки цивільного позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 128, 170, 171, 172 Кримінального процесуального кодексу України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом арешту майна цивільного відповідача ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1