СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина
31 жовтня 2018 року в м. Києві

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

представника скаржника адвоката ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого 2-го ВРКП СУФР ДПІ у Солом`янському районі ГУДФС у м. Києві ОСОБА_5 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000002 від 11.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

ІІ. Мотивувальна частина
24 вересня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва зі скаргою у порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність прокурора Київської старшого слідчого 2-го ВКРП СУФР ДПІ у Солом`янському районі ГУДФС у м. Києві ОСОБА_5 .
В обґрунтування доводів скарги Заявник зазначає, що в межах кримінального провадження №0000002 від 11.01.2017 він звернувся до слідчого з клопотанням про закриття кримінального провадження, оскільки протягом тривалого часу здійснення досудового розслідування слідчим органом було проведено достатню кількість слідчих і негласних слідчо-розшукових дій з метою забезпечення швидкого, об`єктивного, повного та неупередженого розслідування, встановлення осіб, які вчинили правопорушення, а також вирішення питання про притягнення їх до відповідальності.

Скаржник стверджує, що в рамках кримінального провадження було проведено ряд обшуків, за результатами яких вилучено речі та документи, які належать володільцям тимчасово вилученого майна, в тому числі Скаржнику.

Скаржник стверджує, що у органу досудового розслідування зберігаються його речі, які були вилучені під час обшуків, що, як він вважає, дає йому підстави для звернення до слідчого з клопотаннями, оскільки Скаржник вважає себе учасником кримінального провадження із процесуальним статусом «володілець тимчасово вилученого майна».

Скаржник вказує, що 03.10.2018 він звернувся до слідчого ОСОБА_5 з клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку з тим, що строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України закінчився, і жодній особі не було повідомлено про підозру.

Скаржник вважає, що згідно зі ст. 220 КПК України слідчий був зобов`язаний розглянути його клопотання протягом встановленого строку (три дні), проте не зробив цього, у зв`язку з чим Скаржник просить визнати таку бездіяльність протиправною і зобов`язати слідчого розглянути клопотання.

У судовому засіданні представник Скаржника скаргу підтримав.

Старший слідчий 2-го ВКРП СУФР ДПІ у Солом`янському районі ГУДФС у м. Києві ОСОБА_5 до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши думку представника особи, яка подала скаргу, судом встановлено наступне.

Частиною 1 ст. 303 КПК України визначений перелік випадків, у яких на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність.

Згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Скаржник послався на те, що в межах кримінального провадження №0000002 від 11.01.2017 він був допитаний лише в якості свідка, а також має процесуальний статус володільця тимчасово вилученого майна.

Жодного доказу у підтвердження того або іншого статусу ОСОБА_4 у кримінальному провадженні Скаржником не надано.

Крім того, статус володільця тимчасово вилученого майна Кримінальним процесуальним кодексом України окремо не визначений, а його права у кримінальному провадженні полягають лише у поверненні йому тимчасово вилученого майна у передбачених законом випадках, в тому числі у випадку задоволення скарги, поданої згідно з п. 1 ч. 1 чт. 303 КПК України щодо неповернення такого майна у визначений законом строк.

Частиною 6 статті 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

З огляду на специфіку правовідносин процесуальний статус володільця тимчасово вилученого майна можна порівняти зі статусом третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Так, згідно з ч.3 ст. 64-2 КПК України третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Стаття 220 КПК України, на яку посилається Скаржник, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави, що клопотання володільця тимчасово вилученого майна, які слідчий зобов`язаний розглянути протягом трьох днів згідно зі ст. 220 КПК України, мають стосуватися саме майна, яке було тимчасово вилучене, оскільки інші процесуальні питання у кримінальному провадженні виходять за межі прав та інтересів такої особи.

За таких обставин з поданням ОСОБА_4 клопотання про закриття кримінального провадження у слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 11.01.2017, не виникло обов`язку згідно зі ст. 220 КПК України його розглянути, оскільки зміст клопотання не відповідає процесуальному статусу особи, яка його подала.

За таких обставин підстав для задоволення скарги суд не вбачає.

ІІІ. Резолютивна частина
Керуючись ст. ст. 64-2, 220, 303, 304 КПК України, слідчий суддя ухвалив:

1.У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000002 від 11.01.2017 відмовити.

2. Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: