Справа №: 272/1183/16-к
Провадження № 1-кп/272/3/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілої - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка кримінальне провадження № 0000405 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, громадянина України, українця, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні: одну малолітню дитину, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого ,-

за ч.2 ст. 286 КК України
ВСТАНОВИВ :

25.08.2016 року біля 14 години, громадянин ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки "ТАТА", д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_8 , рухався по автодорозі Житомир - Сквира в напрямку м. Житомир. При проїзді вирізку автодороги Житомир - Сквира в с. Волиця по вул. Житомирська, навпроти будинку № 24, водій ОСОБА_4 , в порушення вимог пунктів 13.3, 13.1 «Правил дорожнього руху», під час обгону однокінної чотирьохколісної повозки, під керуванням ОСОБА_9 , який рухався в попутному напрямку з пасажирами на возі, недотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу під час руху, внаслідок чого допустив зіткнення з вищевказаним транспортним засобом.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирка гужового транспортного засобу ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми (рана правої тьмяно-потиличної ділянки, уламково-вдавлений перелом в лобно-скроневій ділянці справа, геморагічні забої правої лобно-тімяно-потиличної ділянки, лобної частки ліворуч, правої скроневої частки, субдуральна пластична гематома по намету мозочку праворуч) та рваної рани в ділянці лівого кульшового суглобу, які відповідно до висновку експерта № 281 від 26.10.2016 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, з критерієм небезпеки для життя.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині та цивільний позов не визнав та пояснив, що 25.08.2016 року отримав доручення на роботі поїхати та відвезти вантаж, загрузив вантаж і поїхав. Під час руху в с.Волиці, Андрушівського району в напрямку м. Житомира 25.08.2016 року в обідню пору по його смузі руху їхала гужова повозка на якій лежав плуг та виступав за межі повозки десь на 70-80 см.. Він за 300-400 м. включив поворот і почав обганяти гужову повозку. Рухався зі швидкістю 60 км/год, дорога була пряма, була нормальна видимість. Гужова повозка рухалася ближче до розмежувальної лінії. Задня частина повозки наче виляла. Він здійснював обгін та рухався по зустрічній смузі руху, коли побачив ручку плуга, яка виглядала і була перешкодою. Так як в його автомобілі борти були ширші за кабіну автомобіля та була раптова перешкода, він не встиг зреагувати і відчув поштовх, після чого в дзеркало побачив, що зачіпив гужову повозку. Він зупинився і побачив, що плуг лежав на зустрічній смузі руху, по дорозі була розкинута картопля, чоловік побіг за конями. Потерпіла лежала на дорозі головою до його автомобіля ногами до обочини, викликали швидку і потерпілу забрали. Дишло повозки було зламане і вивернуто в його сторону. Його автомобіль не завершив випередження і зупинився навскоси. Вважав, що причиною ДТП було неправильне розташування багажу на гужовій повозці та розташування гужового транспорту на регіональній дорозі. Під час складення схеми ДТП та огляду місця події був присутній та все підписував, із першою схемою погодився. Під час слідчого експерименту приймав участь як свідок добровільно, були присутні поняті, він усе розповідав та давав відповідді на запитання, все підписав, зауважень не висловлював. Однак із схемою ДТП, погодився частково. Також вказав, що сплатив потерпілій кошти з врахуванням моральної шкоди в сумі 60000 грн.. Шкодує , що так сталося.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина повністю доведена зібраними по справі та дослідженими судом письмовими доказами та показаннями потерпілої, свідків.
Показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засідання пояснила, що 25.08.2016 року біля 14.00 год. їхали додому із городу на возі, чоловік був з віжками, дочка сиділа посередині , вона збоку від дороги, чоловік від узбіччя. У возі лежали мішки з картоплею, помідори. Рухалися по узбіччю. Повернула голову побачила автомобіль їде, що далі було не пам`ятає. Після аварії лікувалася в Андрушівській ЦРЛ, потім в Житомирі в обласній лікарні лежала, оперували двічі. На даний час призначили другу групу інвалідності. Матеріальну шкоду та моральну обвинувачений відшкодував. На суворості покарання не наполягала. Просила позов залишити без розгляду.
Показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що 25.08.2016 року в обідню пору поверталися з города додому на возі з конем, їхали ближче до узбіччя в сторону Житомира. На возі лежало 4 мішки з картоплею, відро помідор, плуг. Ручки у плуга були десь 1-1,20 м та виглядали з воза близько 20 см. доверху, так як борт воза був під нахилом. Їхали по узбіччю, дружина ОСОБА_7 сиділа зліва ближче до центру дороги, він зі сторони узбіччя, дочка посередині, вони були прямо розміщені на возі. Кобила оправилася, відчув удар у задок возу, кобила побігла, колесо покотилося до стовпа, плуг відлетів у сторону. Автомобіль проїхав та зупинився трохи далі. В автобомілі передок трохи був розбитий, фара, у возі ззаду ліву сторону зачіпив. Побачив, що дружина лежала на асфальтованій частині дороги непритомна, ноги повернуті в сторону узбіччя. Як вона вилетіла не бачив. Викликали швидку допомогу. Віз він купив за 3600 грн., віз був із досток, які були обварені металом, задок був, борти, угольнік, щаблі були прямокутної форми, драбини були у возі, лавка, де сиділи, була закріплена на драбинах, щоб не їздила. Під час ДТП віз був пошкоджений, задка не було.
Показаннями свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона була на території домогосподарства, їхали куми ОСОБА_11 на підводі привіталися та через декілька хвилин сталося ДТП. Від`їхали десь 2 метра, вона почула удар та вибігла на дорогу, підвода була у стовбі, ОСОБА_12 на дорозі лежала без свідомості, ОСОБА_13 чоловік її та дочка підбігли до неї. Підвода була розбита. Водій був, стояв збоку і дивився, він викликав швидку. Приїхала швидка, поліція виміряли, записували. Вона також була присутні під час проведення слідчого експерименту, водій був присутній, працівники поліції запитували водія та він добровільно розповідав та показував як сталася подія. Проводився експеримент на тому самому місці, де сталося ДТП. Вона підписала протокол.
Показаннями свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні пояснила, що 25.08.2016 року біля 14.00 год. вона перебирала картоплю. Прибігла дочка ОСОБА_15 та каже, що мама лежить на дорозі вдарила машина. Вона прибігла на місце події, запитала чи викликали швидку, сказали, що викликали, чекали швидку. На місці події був водій автомобіля, потерпіла лежала на дорозі. Віз стояв біля стовпа на узбіччі, був поломаний, кінь пішов далі. Автомобіль стояв далі, десь за 47 м. зупинився. На автомобілі пошкоджень вона не бачила. Вона викликала поліцію. Вони чекали, їхала ОСОБА_16 швидка, то зупинилася та надавала допомогу.
Показаннями свідка ОСОБА_17 , яка в судовому засіданні пояснила, вона приїхала після ДТП, бачила потерпілу , яка лежала на дорозі, це було 25.08.2016 року в обідній час. Від її будинку подія була десь за півкілометра, приблизно через 8 будинків. Їй сказав сусід, що сталася аварія. Коли була на місці ДТП, то побачила віз розбитий у стороні на узбіччі стояв, коня не було у возі, автомобіль схожий на Газель стояв на дорозі по ліву сторону. Ірина лежала і швидка надавала допомогу. Поки приїхала поліція ніхто не брав ніякі речі. Потім вона пішла, плуга вона не бачила, хто забрав все не знає.
Протоколом огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 25.08.2016 року, згідно якого 25.08.2016 року в с.Волиця, вул. Житомирська, на автодорозі Житомир-Сквира в напрямку м. Житомир, було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди, при якій автомобіль ТАТА, р. н НОМЕР_1 , здійснив наїзд на гужову підводу, було оглянуто автомобіль ТАТА, гужову підводу, які були пошкоджені, кінний плуг, який лежав на узбіччі дороги (т.1 а кр. пр. 147-157) .
Протоколом огляду транспортного засобу від 10.09.2016 року, в ході якого було оглянуто гужову повозку, яка знаходилася у пошкодженому стані (т.1 а.кр. пр. 158-162).
Протоколом слідчого експертименту за участю ОСОБА_4 , який на місці пригоди в с.Волиця по вул. Житомирській, за участю понятих, розказав та показав на місцевості, як відбулася ДТП, яким чином він рухався на автомобілі та гужова повозка, як він здійснював обгін повозки та яким чином він правою частиною автомобіля здійснив зіткнення із задньою частиною повозки та була складена схема, вказані документи підписані учасниками та доповнень, зауважень ОСОБА_4 та інші учасники не висловлювали (т.1 а.кр. пр. 202-203).
Щодо дати складенння протоколу слідчого експерименту допитаний як свідок слідчий ОСОБА_18 пояснив суду, що була допущена технічна описка в даті проведення слідчого експерименту, який проводився 06.09.2016 року, однак в протоколі помилково вказано 06.08.2016, що є неможливим, так як подія сталася 25.08.2016 року. Слідчий експеримент був проведений за участю водія ОСОБА_4 як свідка за його згодою та участю понятих. Водій ОСОБА_4 розповів та показав на місцевості як сталася ДТП.
Висновком експерта від 27.09.2016 року № 3/864, згідно якого: В наведених дорожніх умовах, при заданому комплексі вихідних даних, безпечна (допустима) швидкість руху автомобіля «Тата» д.н.з. НОМЕР_1 визначається в межах 60 км/год. З технічної точки зору, при заданому комплексі вихідних даних, наявність технічної можливості у водія автомобіля «Тата», д.н.з. НОМЕР_1 запобігти виникненню даної ДТП (а саме, запобігти наїзду на гужову повозку), полягала лише у чіткому виконанні ним вимог п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України.У даній дорожній обстановці водієві автомобіля «Тата» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , необхідно було діяти відповідно до вимог п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, зміст яких зазначено в дослідницькій частині. В наведених дорожніх умовах (при заданому комплексі вихідних даних), з технічної точки зору, в діях водія ОСОБА_4 , вбачається невідповідність вимогам п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України (т.1 а кр.пр. 206-210).

Висновком експерта від 19.09.2016 року № 3/833 згідно якого: на момент ДТП, гальмівна система автомобіля "ТАТА" НОМЕР_1 , знаходилась в технічно працездатному стані. На момент ДТП, рульове керування автомобіля "ТАТА" НОМЕР_1 , знаходилась в технічно працездатному стані. На момент ДТП, ходова частина автомобіля "ТАТА" НОМЕР_1 , знаходилась в технічно працездатному стані. В процесі дослідження технічного стану систем активної та пасивної безпеки автомобіля "ТАТА", р.н НОМЕР_1 не виявлено характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходилися в прямому причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо- транспортної події (т.1 а.кр. пр. 213-224).

Висновком експерта від 22.09.2016 року № 3/834 згідно якого: на автомобілі "ТАТА" НОМЕР_1 , сліди і пошкодження ударно-динамічного характеру сконцентровані в його передній правій кутовій частині кабіни та кузова автомобіля, детальний зміст яких зазначено в дослідницькій частині; з технічної точки зору місце зіткнення транспортних засобів розташовано по вул. Житомирській в с.Волиця, Андрушівського району, Житомирської обалсті, на смузі руху в напрямку м. Жжитомир, в районі початку утворення сліду юзу гужового транспортну, довжиною 1,5 м, позицію № 10 на схемі до протоколу огляду місця ДТП (т.1 а.кр.пр. 227-237).

Висновком судово - медичної експертизи № 281 від 06.10.2016 року, відповідно до висновків якої: згідно записів представлених на експертизу медичних документів у гр. ОСОБА_7 виявлено тупу поєднану травму тіла у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми (рана правої тім`яно-потиличної ділянки, уламково-вдавлений перелом в лобно- скронево -тім`яній ділянці справа, геморагічні забої правої лобно-тім`яно-потиличної ділянки, лобної частки ліворуч, правої скроневої частки, субдуральна пластинчаста гематома по намету мозочку праворуч) та рваної рани в ділянці лівого кульшового суглобу; що утворилась від дії твердих тупих предметів, можливо за обставин, що вказані в описовій частині постанови, відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (т.1 а. кр. пр. 245-247).
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_19 підтримав висновки експерта № 3/864, № 3/833, № 3/834 та дав пояснення, що аналогічні дослідженням, викладеним в даних висновках та ним підписані. Експерт пояснив, що експертизи були проведені на підставі наданих слідчим вихідних даних, постанов слідчого та матеріалів кримінального провадження, в тому числі протоколу огляду ДТП та протоколу слідчого експерименту. Вказав, що в наведених дорожніх умовах та вихідних даних наявність водія автомобіля технічної можливості уникнути зіткнення із гужовим возом полягала лише у виконанні ним вимог п.13.1,13.3 ПДР України, так як віз був видимою перешкодою для водія автомобіля.
Суд не вбачає підстав для визнання недопустими доказів, заявлених захисниками, а саме: протоколу слідчого експерименту тому, що він проводився із ОСОБА_4 як свідком та без участі захисника, також невірно вказана дата слідчого експерименту та висновків експерта, які були проведені на підставі протоколу слідчого експерименту, виходячи з наступного.
В ст. 87 КПК України законодавець вказав, що недопустимими є доказами, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав і свобод людини.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК суд зобов`язаний визнати недопустимими докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Зміст цих норм права вказує на те, що вони мають застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але, всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.
З метою перевірки й уточнення наданих ОСОБА_4 відомостей щодо обставин ДТП за його згодою був проведений слідчий експеримент. Його проведенню передувало роз`яснення ОСОБА_4 прав, передбачених ст. 66 КПК України, в тому числі права користуватися правовою допомогою адвоката, не свідчити проти себе і відмовитися давати показання, що можуть стати підставою для підозри чи обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Під час цієї слідчої дії ОСОБА_20 була надана можливість висловити свою власну точку зору причин виникнення дорожньо-транспортної події та травмування пасажирки возу ОСОБА_7 і в такий (законний) спосіб вплинути на вирішення справи стосовно себе, що не суперечить засаді верховенства права.
В матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б давали підстави вважати, що при проведенні цього слідчого експерименту слідчим були вчинені діяння, якими були б порушені права чи свободи ОСОБА_4 або слідчий у будь-якій формі примушував би його до визнання своєї винуватості у ДТП. Не було у слідчого й достатніх даних вважати, що надалі ОСОБА_4 буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим.
Тільки після отримання висновків автотехнічної експертизи, відповідно до яких з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням ДТП є дії водія ОСОБА_4 , йому було оголошено про підозру.
За таких обставин суд вважає, що при проведенні слідчого експерименту з свідком ОСОБА_4 не було допущено істотного порушення його прав і свобод, а відповідно не вбачає підстав для визнання недопустимими доказами відомості про обставини дорожньо - транпортної пригоди надані останнім при проведенні цієї слідчої дії, а допущена слідчим описка в написанні дати протоколу слідчого експерименту є технічною опискою та не може бути підставою для визнання вказаного протоколу недопустимим доказом.
Суд не знаходить підстав для визнання недопустимими доказами висновків судових експертиз механізму та обставин ДТП №3/864 від 27.09.2016 року та транспорно-трасологічних досліджень № 3/834 від 22.09.2016 року, оскільки не знаходить сумнівів щодо правильності вихідних даних для проведення відповідних експертиз, які були визначені експериментальним шляхом при проведенні слідчого експерименту з учасником ДТП ОСОБА_4 , який суд не визнав недопустимим доказом, та в ході огляду місця події, вказані висновки підтвердив експерт в судовому засіданні, допит якого був проведений у відповідності з вимогами ст. 356 КПК України, з попередженням останнього про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.
Таким чином аналізуючи встановлені і перевірені судом докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена і його дії суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України, так як він порушив вимоги п. 13.3, 13,1 Правил дорожнього руху, у яких наведені терміни та їх значення, згідно яких учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, що привело до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, оскільки після виконання обгону попутного транспортного засобу гужової повозки, відбулося зіткнення із вказаним транспортним засобом та пасажирка возу ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження.
Суд вважає, що вищезазначені порушення ПДР України, допущені обвинуваченим ОСОБА_4 знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.
Суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, та такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не брати їх до уваги підстав у суду не має, тому і підстав для виправдання обвинуваченого суд не вбачає. При цьому, заперечення обвинуваченим своєї вини суд розцінює як форму свого захисту, оскільки не визнаючи своєї вини, ОСОБА_4 в добровільному порядку повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілій та зазначив, що шкодує про те, що сталося.
Оцінивши викладені докази в їх сукупності, суд вважає, що своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, які призвели до заподіяння потерпілій ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно статті 66 КК України, суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості, характер та суспільну небезпеку вчиненого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання, до кримінальної відповідальності притягується вперше за вчинення необережного злочину, думку потерпілої, яка на суворому покарання не наполягала, а також те, що обвинуваченим шкода відшкодована добровільно, про що свідчить розписка потерпілої та заява про залишення позову без розгляду. Враховуючи всі обставини по справі, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, тому призначає йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України з іспитовим строком без позбавлення права керування транспортним засобом, враховуючи, що при вчиненні дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 був у тверезому стані та потребує права керування транспортом для забезпечення коштами родини, оскільки це є способом його заробітку.
Цивільний позов ОСОБА_7 на підставі поданої нею заяви про залишення без розгляду суд залишає без розгляду.
Питання щодо речових доказів, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.
На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 368-371, 374, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортним засобом.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки, та зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль "ТАТА", р.н. НОМЕР_1 , бежевого кольору, який знаходиться на відповідальному зберіганні у власника ОСОБА_8 - повернути власнику ОСОБА_8 ; гужовий транспортний засіб, який знаходиться на відповідальному зберіганні у власника потерпілої ОСОБА_7 - повернути потерпілій ОСОБА_7 ..
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 2638,80 грн..
На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1