Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/247/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2018 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький матеріали кримінального провадження № 0000274 за апеляційними скаргами прокурора Вільшанського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 13.02.2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березова Балка, Вільшанського району, Кіровоградської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, а саме, доньки ОСОБА_8 2017 року народження та ОСОБА_9 2017 року народження, не працює, проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-23.03.2015 року Вільшанським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік; 13.05.2015 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 1, 2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки; 13.08.2015 року Голованівським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого передбаченого ч. 1 ст. 277 КК України та виправдано за недоведеністю, що в його діях є склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 277 КК України.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 13.08.2015 року остаточно призначити ОСОБА_7 покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі без конфіскації майна.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Йосипівка, Вільшанського району, Кіровоградської області, громадянина України, із середньо освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, а саме син ОСОБА_11 2008 року народження, не працює, проживає по АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та з покладанням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків.

Процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 532 від 26.09.2017 року стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 по 395 грн. 48 коп. з кожного у дохід держави.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_12
захисника-адвоката ОСОБА_13
обвинуваченого - ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор Вільшанського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченого.

Ухвалити новий вирок, яким: ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 277 КК України та призначити йому покарання, з урахуванням обставини, що обтяжує покарання, а саме - рецидив злочинів:
-за ч. З ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
-за ч. 1 ст. 277 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік;
-на підставі ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого більш суворим та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
-на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 13.08.2015, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 277 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. З ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на 2 роки;
-за ч. 1 ст. 277 КК України у виді позбавлення волі на 1 рік;
-на підставі ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом часткового складання покарань та призначити покарання у виді позбавлення волі на 2 роки 6 місяців;
-на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням на 2 роки.
Мотивує свої доводи тим, що неможливо погодитися з рішенням суду про невинуватість у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 277 КК України обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 та їх виправдання. Суд першої інстанції вказав, що вина обвинувачених у вчиненні вказаного злочину не підтверджується жодною судово-технічною експертизою. Однак, відповідно до вимог ст. 332 КПК України суд мав право своєю ухвалою доручити проведення експертній установі, експерту або експертам.
Засуджуючи ОСОБА_7 та ОСОБА_10 за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України судом не в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Зокрема, судом не дотримано загальних засад призначення ОСОБА_7 та ОСОБА_10 покарання. Не надано належної оцінки особам обвинувачених, які вчинили умисний злочин середньої тяжкості, групою осіб, по місцю проживання характеризуються посередньо, працездатні, але ніде не працюють.
Крім того, ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, знову вчинив злочин у період іспитового строку.
Засуджений ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просить вирок суду змінити пом`якшивши призначене покарання, у виді шести місяців арешту у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та зменшити розмір стягнення.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення повторного за попередньою змовою групою осіб, вчинення незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

ОСОБА_10 визнано винним та засуджено за вчинення за попередньою змовою групою осіб, незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за наступних обставин.

09.09.2017 року о 20 годині ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 перебували в домоволодінні ОСОБА_10 та в цей час у ОСОБА_7 виник умисел направлений на незаконне збагачення шляхом вчинення крадіжки металевих деталей верхньої будови колії. З цією метою ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_10 поїхати на автомобілі марки «ВАЗ-21063», синього кольору, д.р.н. НОМЕР_1 до залізничного переїзду в с. Залізничне, Вільшансього району, Кіровоградської області з метою вчинення крадіжки металевих деталей верхньої будови колії. На вказану пропозицію ОСОБА_10 погодився, та 09.09.2017 року близько 22 години ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 взявши інструмент для демонтажу деталей на вищевказаному автомобілі, який перебуває в користуванні ОСОБА_7 , поїхали до залізничного переїзду який знаходиться в с. Залізничне, Вільшанського району, шляхом вільного доступу, знаходячись на 279 кілометрі 7-му пікеті, перегону Йосипівка - Болеславчик, за допомогою приготованих інструментів, які ОСОБА_10 та ОСОБА_7 взяли із собою, застосовуючи фізичну силу, шляхом демонтажу, повитягували колійні костилі із дерев`яних шпал загальною кількістю 50 штук розмірами 16х16х165 мм, вартість яких становить 4,18 гривень за одну штуку, а всього на загальну суму 209 гривен, а також 1 металеву підкладку марки Д-50, яка вивільнилась внаслідок демонтажу колійних костилів, вартістю 93 грн. 17 коп. В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_10 демонтовані костилі та підкладку повантажили в принесенні з собою пропіленові мішки, проте з місця злочину із викраденим зникнути не змогли, залишивши його на місці, оскільки були виявлені бригадиром колії 4 бригади 5-го околоду Гайворонської дистанції колії ОСОБА_14 та монтером колії 4 бригади 5-го околоду Гайворонської дистанції колії ОСОБА_15 .. Таким чином ОСОБА_7 та ОСОБА_10 не довели злочин до завершення по причинам, які не залежали від їх волі.

До початку розгляду справи по суті прокурором Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_16 відкликано подану апеляційну скаргу відносно ОСОБА_17 та ОСОБА_10 .
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_17 та в його інтересаз захисника-адвоката ОСОБА_13 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора у кримінальному провадженні, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив вирок суду залишити без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Ніким із учасників судового провадження, зокрема, й стороною захисту, не оспорюється фактичних обставин кримінального провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та кваліфікації його дій.
За таких обставин, колегія суддів не надає оцінки доказам по кримінальному провадженні у їх сукупності, та не входить до оцінки тих обставин, які ніким із учасників провадження не оскаржено.
Колегія суддів вважає винуватість ОСОБА_17 у вчиненні повторного за попередньою змовою групою осіб, незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), доведеною, а кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України правильною.
Згідно з вимогами статей 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_17 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості. Також суд врахував особу обвинуваченого, який вчинив злочин в період іспитового строку, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, посередньо характеризується за місцем проживання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнав щире каяття, а обставин, які обтяжують покарання судом не визнано.
Враховуючи особу обвинуваченого, вчинення злочину в період іспитового строку, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що його виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.
Враховуючи зазначене в даному кримінальному провадженні, як вбачається з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_17 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.
Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції і вважає його обґрунтованим та вмотивованим, а призначене покарання таким, що слугуватиме виправлення ОСОБА_17 , а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_17 , що призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення є безпідставним.
Кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_7 під час іспитового строку встановленого вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 13.08.2015 року, тому суд першої інстанції відповідно до норм передбачених ст.. 71 КК України частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком остаточно призначив ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна.
Підстав для призначення ОСОБА_17 більш м`якого покарання, колегія суддів не вбачає.

Будь-яких не перевірених судом першої інстанції обставин в апеляції не наведено, а тому колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 13.02.2018 року стосовно ОСОБА_7 за ч.3 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України- без змін.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді: ( підписи )
Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2