справа №190/1288/17
провадження №1-кп/176/59/18
у х в а л а

01 серпня 2018 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

судового розпорядника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 серпня 2017 року за №0000839,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року тримання під вартою обвинуваченому продовжено до 03 серпня 2018 року./а.с.24 Т.2/
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого,оскільки на думку прокурора ризики, які були підставою для обрання такого запобіжного заходу, на теперішній час не зменшились, обвинувачений може переховуватись від суду, може вчинити інший злочин, а також можливість обвинуваченим перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор вважає, що ОСОБА_4 необхідно продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не зменшились і не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а згодом продовжено.
Обвинувачений та захисник заперечили проти продовження строку тримання під вартою та вважали, що є підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, що, на їх думку в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а прокурором не доведено, що інші більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою є недостатніми.
Вислухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи відповідно до ст. 331 КПК України питання доцільності продовження строку тримання під вартою, суд приймає до уваги наступне.

Аналіз судових рішень, якими відносно обвинуваченого було обрано та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою однозначно вказують на обставину, яка на теперішній час відпала, а саме ризик того, що обвинувачений може впливати на свідків. Даний ризик відпав, оскільки всі свідки, крім ОСОБА_7 , який проживає в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області вже допитані судом. Таким чином, ризики, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою на теперішній час зменшились. ОСОБА_4 тривалий час утримується під вартою і подальше його тримання під вартою за встановлених судом обставин є невиправданим.
При цьому, положення ст. 331 КПК України передбачають можливість суду замінити раніше обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, офіційно не працює. Вказане свідчить про наявність ризику того, що обвинувачений може ухилитись від суду.
При цьому, ОСОБА_4 , має постійне місце проживання, проживає разом з матер`ю та братом, що свідчить про достатність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу в виді цілодобового домашнього арешту.
При цьому, у випадку продовження застосування запобіжного заходу тримання під вартою суд зобов`язані враховувати, що сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Загальне положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі «Харченко проти України», згідно з якою «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України»), після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року-2).

В мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, зазначено, що сама по собі тяжкість злочину, що інкримінується обвинуваченому, не визначається підставою для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Таким чином, на думку суду, наявність лише обвинувачення у вчинені злочину середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, не може бути підставою для подальшого перебування ОСОБА_4 під вартою.

За викладених обставин, суд вбачає достатні підстави для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів стеження, що буде пропорційним, помірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України та практиці ЄСПЛ, оскільки саме даний запобіжний захід дасть можливість уникнути встановлених судом ризиків та забезпечить виконання покладених процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 залишати житло без дозволу суду цілодобово, на період, визначений ч. 3 ст. 331 КПК України.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 195 КПК України, електронні засоби контролю можуть застосовуватися працівниками органу внутрішніх справ на підставі ухвали слідчого судді, суду, якою щодо підозрюваного, обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Отже, суд вважає, що в результаті застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю буде забезпечена належна процесуальна поведінка ОСОБА_4 , а також те, що зазначений запобіжний захід буде запобігати вчиненню обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 242, 331, 332, 372КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - відмовити.
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжний захід тримання під вартою на запобіжний захід цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю, строком на 60 діб - з 01 серпня 2018 року по 27 вересня 2018 рокувключно, за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, для участі в судовому засіданні по цій справі, в супроводі працівника поліції;

- цілодобово не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу суду;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснивши ОСОБА_4 обов`язок працівників поліції відвідувати його за місцем проживання та перевіряти виконання покладених на нього судом обов`язків.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 6 ст. 195 КПК України відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на обвинуваченого при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Зобов`язати Жовтоводьский відділ поліції ГУНП в Дніпропетровській області після завершення судового засідання доставити ОСОБА_4 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та звільнити його з під варти.

Зобов`язати Жовтоводьский відділ поліції ГУНП в Дніпропетровській області:

- застосувати до ОСОБА_4 електронні засоби контролю;

- доставляти ОСОБА_4 в приміщення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, для участі в якості обвинуваченого в судовому засіданні в дні і час, які будуть визначені судом, та доставляти його назад за місцем запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження до відома, направити до державної установи «Дніпропетровської установа виконання покарань (№4)», Жовтоводському ВП ГУНП України в Дніпропетровській області для належного виконання.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляції на судове рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1