АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000444 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернівці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину 2017 р.н., непрацюючого, студента Чернівецького ЮІ НУ «Одеська юридична академія»», раніше судимого вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 21 липня 2011 року за ч.1 ст.263, ч.2 ст.307 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_5
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_10
В С Т А Н О В И Л А:
На вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 26 грудня 2017 року прокурор Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.263 КК України; призначити покарання за ч.4 ст.296 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі, за ч.1 ст. 263 КК України призначити покарання у

_________________________________________________________________________
ЄУНСС 727/3558/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_11
Провадження №11-кп/794/77/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1
Категорія ч. 4 ст. 296, ч.1 ст.263 КК України
виді чотирьох років позбавлення волі; шляхом часткового складання призначених покарань із застосуванням ч.1 ст.70 КК України призначити остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі. Вказує, що вирок районного суду є необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги ряд доказів, які підтверджують вину ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296 та ч.1 ст.263 КК України.

Вироком Шевченківського районного суду м.Чернівців від 26 грудня 2017 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на чотири місяці. Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_5 тримання під вартою з 19 лютого 2016 року по 19 квітня 2016 року включно, відповідно до ч.ч.1,5 ст.72 КК України один день попереднього ув`язнення за два дні арешту. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертиз на загальну суму 3756,45 грн. Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишено заставу. Прийнято рішення щодо речових доказів по справі.

Згідно з вироком районного суду, 13 лютого 2016 року, приблизно о 03:50 год., ОСОБА_5 , зайшов до цілодобового магазину «24ч», що по проспекту Незалежності, 86-Є в м. Чернівці, ігноруючи елементарні правила поведінки, порядність та добропристойність, безпідставно почав виражатися нецензурними словами в сторону охоронця магазину ОСОБА_10 , принижуючи його честь та гідність, з особливою зухвалістю почав неодноразово вдаряти руками об головний убір ОСОБА_10 , після чого з особливою зухвалістю наніс останньому один удар кулаком в область живота. Після цього, продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_5 вийшов на вулицю разом з охоронцем ОСОБА_10 , де з особливою зухвалістю почав наносити останньому удари кулаками в область обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забійно-рваної рани кута рота справа, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №397 мд від 23.03.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. В ході конфлікту ОСОБА_5 дістав предмет, схожий на пістолет, та направив його в сторону ОСОБА_10 , в зв`язку з чим потерпілий почав тікати. Пройшовши декілька кроків слідом за ОСОБА_10 , ОСОБА_5 здійснив один постріл з пістолета в сторону останнього. Після цього, ОСОБА_13 з місця вчинення злочину втік.

Також стороною обвинувачення ОСОБА_5 обвинувачувався в тому, що 19.02.2016 року о 09:20 год., під час проведення обшуку в припаркованому в дворі будинку АДРЕСА_3 , автомобілі Нісан Максіма д.н.з. НОМЕР_1 , ззаду за поясом штанів ОСОБА_5 виявлено пістолет, що згідно висновку експерта № 430-К, 431-К від 01.03.2016р., є гладкоствольною вогнепальною зброєю самозарядними пістолетом, виготовленим шляхом переробки саморобним способом 9 мм газового пістолета «Вlow compact Mod. 2002» № НОМЕР_2 турецького виробництва. Судом першої інстанції виправдано ОСОБА_5 за ч.1 ст.263 КК України у зв`язку із недоведеністю наявності в його діях складу кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, обвинуваченого, його захисників та потерпілого, які заперечили проти задоволення вимог апеляційної скарги та просили залишити вирок районного суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, вислухавши учасників засідання в судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення у межах апеляційної скарги.

Стосовно апеляційних вимог прокурора в частині кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.4 ст.296 КК України, колегією суддів встановлено наступне.

Допитаний у суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні хуліганства з особливою зухвалістю за ч.1 ст.296 КК України визнав повністю та пояснив, що 13 лютого 2016 року він та його цивільна дружина ОСОБА_14 , повертаючись додому зі святкування Дня Святого Валентина, близько 04 години ранку заїхали до магазину «24». Зайшовши до магазину, вони почули, як охоронець ОСОБА_10 сказав лайливе слово, яке було сприйняте ними на адресу ОСОБА_14 . Підійшовши до охоронця, ОСОБА_5 почав з`ясовувати причину образи своєї дружини, у ході чого декілька разів наніс удар по козирку кепки охоронця. Між ними виник словесний конфлікт, у ході якого ОСОБА_10 вийшов на вулицю. ОСОБА_5 з дружиною, розрахувавшись за покупки, теж вийшли з магазину слідом за охоронцем. Побачивши охоронця ОСОБА_15 на вулиці, ОСОБА_5 сприйняв це як провокацію і очікування його для продовження конфлікту. На вулиці між ними знову відбувся словесний конфлікт, який переріс у обоюдну бійку. ОСОБА_5 думав, що ОСОБА_15 має при собі спецзасоби, оскільки був одягнений у спец форму охоронного агентства «Тигр» з багатьма кишенями, які були повні. По намірах і рухах охоронця ОСОБА_10 , ОСОБА_5 думав, що той може застосувати ці спецзасоби та завдати йому тілесних ушкоджень. Упавши на землю від удару потерпілого охоронця ОСОБА_10 , ОСОБА_5 з метою захисту дістав з кишені стартовий пістолет «Ekol Major». Однак, ОСОБА_10 швидко відійшов за будівлю магазину. Постріл здійснив вверх, коли ОСОБА_10 зник з поля його зору. Після цього разом з ОСОБА_14 вони сіли в автомобіль і поїхали додому. Пояснив, що вказаний стартовий пістолет належить його дружині ОСОБА_14 , яка його носить з собою для захисту від бродячих собак, коли вигулює свого собаку.

Потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснив, що 13 лютого 2016 року він працював на зміні охоронцем у цілодобовому магазині по вул. Проспект Незалежності, 86-Є. У охоронному агенстві «Тигр» на той час він працював уже близько півроку. З дитинства займався спортом та володіє прийомами рукопашного бою. 13.02.2016р. близько 04 год. 00 хв. до магазину зайшли ОСОБА_14 та ОСОБА_5 . ОСОБА_10 помилково сприйняв ОСОБА_14 за конфліктну нетверезу жінку, яка заходила незадовго до цього, та сказав образливе слово, яке ОСОБА_5 почув та помилково сприйняв на адресу своєї цивільної дружини, зайшовши до магазину одразу за нею. ОСОБА_5 одразу підійшов до потерпілого, почав з`ясовувати причину сказаного, нецензурно виражатись, внаслідок чого між ними виник словесний конфлікт. ОСОБА_5 наніс йому декілька ударів долонею руки по козирку кепки. Після цього ОСОБА_10 , не бажаючи продовжувати конфлікт в приміщенні магазину, вийшов на вулицю, а ОСОБА_5 залишився в магазині оплачувати товар. Через деякий час вийшов ОСОБА_5 з дружиною. На вулиці між ними продовжився словесний конфлікт, який переріс у взаємну бійку. У ході бійки ОСОБА_5 наніс йому удар в область обличчя, внаслідок чого розбив губу. ОСОБА_10 теж наносив ОСОБА_5 удари кулаками рук. У ході бійки ОСОБА_5 впав на землю і дістав з кишені предмет, схожий на пістолет. Після цього ОСОБА_10 швидко відійшов за кут магазину, щоб припинити бійку та уникнути розвитку конфлікту. Постріл почув, коли вже був за рогом магазину. Переживань за своє життя та здоров`я не відчував, оскільки постійні конфлікти це специфіка його роботи. З тілесних ушкоджень у нього була лише розбита губа, поліцію не викликав. Робота закладу припинена не була, оскільки під час конфлікту в магазині продавець продовжував обслуговувати ОСОБА_14 . Оскільки потерпілому не завдано будь-якої шкоди, то він претензій до ОСОБА_5 не має жодних, просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а вирок районного суду без змін.

Допитана у суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_5 . Повністю підтвердила показання обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_15 . Вказала, що була обурена образливими словами ОСОБА_15 , які сприйняла на свою адресу. ОСОБА_5 заступився за неї, внаслідок чого побився з охоронцем. Стверджує, що робота закладу припинена не була, оскільки продавець продовжував її обслуговувати. Після затримання ОСОБА_5 добровільно видала працівникам поліції стартовий пістолет «Ekol Major», стверджує, що обвинувачений здійснив постріл саме з нього з метою самозахисту.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснив, що в ніч з 12 на 13 лютого 2016 року він працював у цілодобовому магазині «24» («Пан-Жопан»), що на зупинці «Мікрорайон», на проспекті Незалежності в м.Чернівці. Разом з ним на зміну заступив охоронець охоронного агентства «Тигр» ОСОБА_10 . Близько 04 год. ночі до магазину зайшла ОСОБА_14 , а за нею обвинувачений ОСОБА_5 . В той час, як жінка підійшла до прилавку купувати товар, ОСОБА_5 підійшов до охоронця, почав з ним з`ясовувати стосунки та вдарив декілька разів долонею руки по козирку кепки. Причину конфлікту він не зрозумів. Після цього вони почали взаємно штовхатися. Невдовзі ОСОБА_15 вийшов з магазину. Розрахувавшись за придбаний товар, ОСОБА_5 та ОСОБА_14 також покинули магазин. Вийшовши на вулицю, ОСОБА_16 побачив, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 знову почалась взаємна бійка. У ході бійки ОСОБА_5 дістав з кишені предмет, схожий на пістолет. Потерпілий ОСОБА_10 швидко відійшов в сторону за магазин. Після цього обвинувачений здійснив постріл уверх, та вони з дружиною сіли в автомобіль і поїхали. Причину сутички між обвинуваченим та потерпілим не знає, про що вони говорили та інші обставини не пам`ятає. Сам ОСОБА_16 участі ні в розмові, ні в бійці не брав. Робота магазину не припинялась. Поліцію ні ОСОБА_16 , ані сам потерпілий не викликали. Ситуацію не сприймав як загрозливу для себе, конфлікти і бійки в нічному магазині бувають періодично.

Допитані учасники кримінального провадження, які були безпосередніми очевидцями даної події, надали показання, які не суперечать одне одному, є послідовними та взаємоузгодженими, що виключає сумніви у їх достовірності.

Отже, з урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні вимоги прокурора щодо кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.4 ст.296 КК України не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду.

Так, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2016 року №10 «Про судову практику у справах про хуліганство», вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (у тому числі, стартового пістолета), слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.

Стартовий пістолет це спортивний звуковий сигнальний пістолет, призначений для здійснення шумового холостого пострілу, що означає старт спортивних або інших змагань, в яких це зумовлено правилами. Здійснення пострілу зі стартового пістолету виключає вірогідність заподіяння тілесних ушкоджень, при чому немає значення, у який бік цей постріл було здійснено в напрямку потерпілої особи, чи будь-якому іншому. Крім цього, з показів обвинуваченого, потерпілого та свідків, допитаних у суді апеляційної інстанції, вбачається, що постріл зі стартового пістолета ОСОБА_5 здійснив у момент, коли потерпілий ОСОБА_15 уже зник з поля зору. Потерпілий показав у суді, що не відчував страху за своє життя і здоров`я, отже, немає підстав у суду вважати, що дії ОСОБА_5 створювали реальну загрозу для життя і здоров`я громадян. Стороною обвинувачення не надано доказів про те, що ОСОБА_5 заздалегідь пристосував або заготував стартовий пістолет та носив його для нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

За таких обставин у колегії суддів немає жодних сумнівів у відсутності в обвинуваченого умислу заподіяти шкоду потерпілому, або принаймні створити загрозу такої шкоди.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що стартовий пістолет «Ekol Major», який застосував ОСОБА_5 , не може бути визнаний предметом, який був спеціально пристосований або заздалегідь заготовлений останнім для нанесення тілесних ушкоджень, оскільки обвинувачений за його допомогою не заподіяв та не створював загрози для життя чи здоров`я ОСОБА_10 . З цього випливає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та вірно кваліфікував дії ОСОБА_5 за ч.1 ст.296 КК України.

Крім того, у ході судового розгляду колегія суддів вважає необґрунтованими посилання в мотивувальній частині вироку суду першої інстанції на те, що вдаряння руками об головний убір є проявом особливої зухвалості. Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2016 року №10 «Про судову практику у справах про хуліганство», особлива зухвалість може проявлятися, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла. Дана ознака відсутня при вдарянні рукою об козирок головного убору, а тому підлягає виключенню із формулювання обвинувачення, яке визнане судом доведеним. Апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ознакою особливої зухвалості за ч.1 ст.296 КК України, оскільки він заподіяв ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження.

Стосовно вимог апелянта по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст.263 КК України, у ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що 19.02.2016р. біля 09 год. ранку, коли він рухався на своєму автомобілі біля пр.Незалежності, 90, його автомобіль зупинили працівники поліції, його витягли з автомобіля та поклали на землю. Коли він лежав на землі з руками за спиною, то відчув, як йому в руки намагаються вкласти якийсь холодний предмет і зрозумів, що йому намагаються підкинути пістолет. Стиснувши руки в кулак, щоб не залишити своїх слідів на пістолеті, він почав кликати дружину ОСОБА_17 та кричати по допомогу перехожим, що йому підкидають пістолет. Стверджує, що при собі зброю не носив, та вдома вогнепальну зброю не тримав.

Допитані в суді апеляційної інстанції як свідки поняті ОСОБА_18 та ОСОБА_19 надали пояснення, згідно яких їм не було роз`яснено, в якій слідчій дії вони беруть участь, а також не роз`яснені їх права і обов`язки.

Свідок ОСОБА_18 апеляційному суду пояснив, що затримання ОСОБА_20 він бачив з відстані близько 200м, а коли підійшов безпосередньо до місця затримання, останній вже лежав на землі в кайданках з пістолетом за поясом. Йому працівники поліції запропонували засвідчити факт наявності пістолета за поясом ОСОБА_5 , який в цей час кричав, що йому його підкинули. Безпосередньо саме затримання від початку до кінця він не бачив. Право робити зауваження у протоколі йому також не роз`яснювали.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснив, що його запросили бути понятим при затриманні і обшуку ОСОБА_5 . Саму процедуру затримання і обшуку він не бачив, оскільки стояв з правої сторони автомобіля, у той час як ОСОБА_5 витягнули з водійського сидіння з лівої сторони автомобіля. Коли обійшов машину, він побачив ОСОБА_5 , лежачого на животі лицем донизу, руки були в кайданках за спиною, а збоку лежав пістолет. В цей час ОСОБА_5 голосно кричав, звертаючи увагу перехожих на те, що йому підкидають пістолет.

Свідок ОСОБА_21 у суді апеляційної інстанції пояснив, що 19 лютого 2016 року близько 09 год. ранку він йшов на роботу в районі проспекту Незалежності та став очевидцем затримання ОСОБА_5 . Він бачив, як його зупинила поліція, витягли з-за керма, поклали на землю на живіт, затягнули руки на спиною кайданками. ОСОБА_5 в цей час почав кричати, що йому підкидають пістолет. Не чув, щоб понятим роз`яснювались їхні права та не бачив самих понятих безпосередньо поряд із ОСОБА_5 в момент затримання чи виявлення пістолета.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, протокол обшуку від 19.02.2016р.(т.1,а.с.101-104), у ході якого у ОСОБА_5 виявили та вилучили вогнепальну зброю, визнаний судом першої інстанції недопустимим доказом, оскільки він був складений з істотним порушенням кримінального процесуального законодавства, а саме поняті не були безпосередньо присутні і не можуть підтвердити в судовому порядку факт виявлення і вилучення у ОСОБА_5 вогнепальної зброї, що потягнуло за собою грубе порушення прав і свобод обвинуваченого ОСОБА_5 . З цим твердженням погоджується і колегія суддів.

Крім того, відповідно до висновку експерта Чернівецького НДЕКЦ від 01.03.2016р., складеного за результатами проведення комплексної балістичної та дактилоскопічної експертизи, на пістолеті «Вlow compact Mod. 2002» № НОМЕР_2 будь-яких слідів рук виявлено не було (т.1 а.с.200-203).

Відповідно до ч.1 ст.234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно ч.7 ст.223 КПК України обшук особи здійснюється з обов`язковою участю не менше двох понятих, незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.

Згідно ч.1 ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ч.2 ст.86 КПК України, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 17 КПК України, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з кримінальним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

Оскільки визнано недопустимими доказами процесуальні документи, які становили собою основу обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст.263 КК України, колегія суддів вважає, що районним судом було обґрунтовано виправдано ОСОБА_5 в частині обвинувачення за ч.1 ст.263 КК України, а тому апеляційні вимоги прокурора у цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.371 КПК України у разі визнання особи виправданою, у резолютивній частині вироку зазначаються прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та його виправдання.

Прийшовши до обґрунтованого рішення про невинуватість ОСОБА_12 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.263 КК України та наявність підстав для його виправдання, суд першої інстанції помилково у резолютивній частині вироку не зазначив про виправдання ОСОБА_12 за цим обвинуваченням, а тому вирок слід змінити з підстав, що передбачені п.4 ч.1 ст.408 КПК України, оскільки цим не погіршується становище обвинуваченого.

Крім вищевказаного, при дослідженні матеріалів кримінального провадження, колегією суддів не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження, оскільки у ході апеляційного розгляду були допитані: обвинувачений ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_10 , свідки: ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , досліджені письмові матеріали кримінального провадження. Свідчення обвинуваченого, потерпілого, свідків є послідовними та узгоджуються між собою та матеріалами кримінального провадження, не містять протиріч та взаємно доповнюють один одного і безпосередньо досліджені апеляційним судом, як і інші письмові докази.

Докази, які б викликали сумнів в об`єктивності показань допитаних в апеляційному суді учасників судового розгляду відсутні.

Обставини справи судом з`ясовано повно і об`єктивно. Будь-яких порушень норм кримінально-процесуального права, які б вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення по даній справі не виявлено.

Колегія суддів враховує також дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, щиро розкаявся у вчиненому, має на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, є студентом заочної форми навчання Чернівецького юридичного інституту Національного університету «Одеська юридична академія», є раніше судимий, однак став на шлях виправлення, позитивно характеризується. Ці дані були враховані судом першої інстанції як характеризуючі дані про особу при призначенні покарання ОСОБА_12 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 змінити.

Вважати ОСОБА_5 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. ст.263 КК України, та виправданим у зв`язку з недоведеністю наявності в його діях складу кримінального правопорушення.

Виключити з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку «з особливою зухвалістю» відносно епізоду неодноразового вдаряння ОСОБА_5 долонею руки об козирок головного убору ОСОБА_10 .

В решті вирок районного суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Чернівецької області _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

06.07.2018 року
(дата засвідчення копії)