г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1946/16-к
Номер провадження 1-кс/213/932/18
У Х В А Л А
Іменем України

02 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, яке подане в межах кримінального провадження №0001004 від 13 липня 2016 року за ознаками злочину передбаченого ч.4 ст.191 КК України,

В С Т А Н О В И В :

01 жовтня 2018 року вищезазначене клопотання надійшло до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про арешт майна підозрюваного ОСОБА_4 із забороною користування, розпорядження а саме: квартиру за адресою АДРЕСА_1 ; квартиру за адресою АДРЕСА_2 ; житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 .

Особи, які викликались в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання повідомлені, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у провадженні, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідив надані суду матеріали, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до клопотання, в слідчому відділенні Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001004 від 13 липня 2016 року.
Під час проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи власником ПП «НВП Строймонтажналадка» (), призначений на посаду директора зазначеного підприємства відповідно до рішення №1 від 14 червня 2006 року. Крім цього, згідно статуту ПП «НВП Строймонтажналадка» затвердженого власником підприємства ОСОБА_4 на підставі рішення №1 від 14 червня 2006 року, останній наділений організаційно-розпорядчими, адміністративно-господарськими функціями з керівництва та здійснення господарської діяльності ПП «НВП Строймонтажналадка» будучи його власником та являючись одночасно його директором. Так, у п. 6.1, зазначеного статуту, зазначено, що вищим органом управління Підприємством є Власник. Згідно п. 6.3 Власник підприємства може виконувати свої права по управлінню Підприємством безпосередньо, являючись одночасно його директором. Відповідно до п. 6.8 статуту, директор підприємства: несе відповідальність за фінансовий звіт та результати господарської діяльності Підприємства; має право розпоряджатись майном Підприємства і грошовими коштами в межах, що визначається цим статутом; має право без доручення діяти від імені Підприємства, представляти його в усіх установах, підприємствах, організаціях і закладах як України, так і за її межами; має право укладати будь-які угоди та інші юридичні акти, видавати доручення, відкривати в установах банків розрахункові та інші рахунки; в межах своєї компетенції видає на основі та на виконання чинного законодавства і Статуту підприємства накази, розпорядження, положення та інші внутрішні документи Підприємства, організує та контролює їх виконання; укладає з установами банків угоди про отримання кредитів; визначає структуру управління, штатний розклад, форми, системи та умови праці на Підприємстві.
Так, 15 березня 2016 року будучі службовою особою відповідно до положень ч.3 ст.18 КК України, уклав з КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» Криворізької міської ради, в особі головного лікаря ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , договір №20/6 на проведення капітального ремонту будівлі амбулаторії №5, що розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Панаса Мирного, 18.
Відповідно до п.1.1 зазначеного договору ОСОБА_4 (підрядник) зобов`язується у 2016 році за завданням та за кошти Замовника власними силами і засобами, на свій ризик виконати роботи: «Капітальний ремонт будівлі амбулаторії №5 КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» Криворізької міської ради, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Панаса Мирного, 18, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи. Відповідно до п. 3.3 зазначеного договору Підрядник ( ОСОБА_4 ) надає Замовнику ( ОСОБА_5 ) до 25 числа кожного місяця, оцінку вартості виконаних робіт за відповідний місяць по формі «КБ-3 (довідка про вартість виконаних будівельних робіт), №КБ-2в (акт приймання виконаних будівельних робіт), згідно з вимогами Кошторисної документації, Договору, Державними стандартами, будівельними нормами, правилами та іншими вимогами згідно чинного законодавства України.
Так, в період серпня - грудня 2016 року, ОСОБА_4 , у невстановлений час, перебуваючи у невстановленому слідством місці, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння коштами з бюджету Криворізької міської ради, зловживаючи своїм службовим становищем, достовірно знаючи про використаний матеріал в ході оздоблювальних робіт фасаду по об`єкту: «Капітальний ремонт будівлі амбулаторії №5 КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» Криворізької міської ради, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Панаса Мирного, 18, використовуючи програмний комплекс АВК- 5, призначений для автоматизованого випуску використовуваної у будівництві ресурсної вартісної документації, склав, підписав та скріпив печаткою ПП «НВП Строймонтажналадка», завідомо неправдиві офіційні документи акт №4 від 08 серпня 2016 року, акт №8 від 31 серпня 2016 року, акт №9 від 29 вересня 2016 року, акт №10 від 07 листопада 2016 року, приймання виконаних будівельних робіт за серпень-грудень 2016 року форми КБ-2в на загальну суму 2 853 175,20 гривень, які містили завідомо неправдиві відомості про виконання робіт та використання матеріалів та по технології виконання робіт та відповідно вимог проекту фактично не відповідають проектній документації розробленій ДП «Кривбаспроект», а саме: п. 7.7, п. 7.2, договору підряду №20/6 від 15 березня 2016 року; державним будівельним нормам і стандартам: п.6.1, п. 8.7 ДБН В.2.6-33:2008 та п.4.4, п.4.87, п.4.95, п.4.98, п.5.3, п.6.32, п.6.33 ДБН В.2.6-22-2001 та п. 8.7 ДСТУ -Н Б А.2.2-10:2012, завищивши таким чином обсяги виконаних робіт та використаних матеріалів, згідно висновку комплексної судової будівельно-технічної та економічної експертизи №2453/2454-18 від 04 вересня 2018 року, на загальну суму 357 994,40 гривень, спричинив матеріального збитку управлінню охорони здоров`я Криворізької міської ради на зазначену суму.
Необхідність накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 із забороною користування, розпорядження а саме: квартиру за адресою АДРЕСА_1 ; квартиру за адресою АДРЕСА_2 ; житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 , слідчий обґрунтовує забезпеченням можливості стягнення отриманої в результаті вчинення кримінального правопорушення неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, ст. 132 КПК України, ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна враховуються: правова підстава для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати повинна бути співмірною розміру шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовано клопотання, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про арешт майна, оскільки не доведено розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, із застереженням його відчуження та розпорядження на момент досудового розслідування.

На підставі вищенаведеного, керуючись вимогами ст.ст. 170 - 175 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, яке подане в межах кримінального провадження №0001004 від 13 липня 2016 року за ознаками злочину передбаченого ч.4 ст.191 КК Українивідмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1