Справа № 729/1221/15-к
1-кп/729/1/18 р.

У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

25 жовтня 2018 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В провадженні Бобровицького районного суду Чернігівської області знаходиться об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 3 та ч. 4 ст. 185 КК України.
У зв`язку із закінченням строку запобіжного заходу 04.11.2018 року, в судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявила клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, оскільки ризики, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу наявні і на даний час.
Прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив задовольнити.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження строку тримання під вартою. Заявили клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжній захід.
Прокурори ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заперечували щодо задоволення клопотання сторони захисту.
Розглянувши клопотання сторони обвинувачення та захисту, заслухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку виходячи з слідуючого.
Ухвалою суду від 22 лютого 2018 року обвинуваченому ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Запобіжний захід останньому було неодноразово продовжено, останній раз ухвалою від 05.09.2018 року строк тримання під вартою обвинуваченому було продовжено до 04 листопада 2018 року.
Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців (ч.3 ст. 331 КПК України).
Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, неодноразово судимий за тяжкі злочини, судимість за які не знята та не погашена. Після вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, останній переховувався від суду, у зв`язку з чим неодноразово виносилися ухвали про його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він був оголошений у розшук. Крім того обвинувачений не працює, не має постійного джерела доходу, не має стійких соціальних зв`язків.
Враховуючи те, що обставини, які були встановлені судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заявлені ризики які виправдовують запобіжний захід, а саме намагання переховуватися та ухилятися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення не змінилися та не зменшились, судовий розгляд кримінального провадження не завершений, оскільки необхідно допитати одного з потерпілих, свідків, дослідити письмові докази, а тому суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 слід продовжити на 60 днів.
Разом з тим суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, оскільки в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовжений до 10 серпня 2015 року. Однак в зв`язку з перебуванням ОСОБА_3 на лікуванні в КЛПЗ « Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер» запобіжний захід не продовжувався і не обирався, обвинуваченого було звільнено з - під варти. Після чого останній самовільно покинув відділення лікувального закладу, не продовжив лікування та почав переховуватися від суду, в зв`язку з чим виносились судом ухвали про його затримання з метою приводу до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та було оголошено в розшук. Вказане свідчить про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Керуючись ч.3 ст. 331, ч.2 ст. 392 КПК України, суд -
ОСОБА_3 - продовжити строк тримання під вартою на 60 днів до 24 грудня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1