АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/688/18 Справа № 190/37/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі, матеріали подання ДУ «П`ятихатська виправна колонія № 122» про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді поміщення до приміщення камерного типу відносно засудженого ОСОБА_7 , за його апеляційною скаргою на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2018 року до засудженого ОСОБА_7 застосовано стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу установи строком на два місяця.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції посилався на порушення засудженим п.п. 2.1, 2.2, 2.5 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарання, ч. 3 ст. 107 КВК України, що виразилось у відмові засудженого від виконання вимог персоналу щодо чергування в приміщенні відділення СПС № 3 згідно з графіком чергування.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати, як незаконну, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції іншим складом суду.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, обвинувачений посилається на те, що обраний судом вид покарання не відповідає фактичним обставинам справи. На думку засудженого, судове слідство проводилось неповно та односторонньо. ОСОБА_7 вказує, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються лише на показаннях свідків. На переконання останнього, на підтвердження зазначених в поданні обставин, виправна колонія повинна була надати записи з відеокамер спостереження. Між тим, на його вимоги про надання таких записів колонія надала відповідь про те, що останні знищені. Поряд із цим, ОСОБА_7 зазначає, що показання свідків необґрунтовано були взяті судом до уваги, оскільки свідки є працівниками колонії та, на його думку, є зацікавленими особами. З позиції засудженого, суд безпідставно переклав на нього обов`язок доказування своєї невинуватості.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, перевіривши матеріали подання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Матеріалами провадження встановлено, що з 04 серпня 2014 року засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в П`ятихатській виправній колонії № 122 за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2014 року.

Згідно з довідкою про заохочення та стягнення від 09.01.2018 року, засуджений за період відбуття покарання має 39 стягнень, які не погашені в установленому законом порядку, з яких має 7 попереджень, 13 доган, 13 суворих догани, 6 разів поміщався до ДІЗО, заохочень не має.

Як вбачається з матеріалів провадження, 05.01.2018 року засуджений відмовився від виконання вимог персоналу установи (відмовився здійснити чергування в приміщенні відділення СПС № 3 згідно з графіком чергування), чим порушив п.п.2.1,2.2.,2.5 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарання, ч. 3 ст. 107 КВК України.
З оскаржуваної ухвали вбачається, що вказані обставини знайшли своє підтвердження у рапортах начальника відділення СПС № 3 ОСОБА_8 , молодшого інспектора ОСОБА_9 , актах від 05.01.2018р., за підписами працівників ВК № 122 ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , графіку чергування засуджених відділення СПС № 3 за січень 2018р., згідно якого ОСОБА_7 зазначений 05.01.2018р. як черговий та мається відмітка щодо відмови від чергування, показаннях свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , допитаних в судовому засіданні, які підтвердили, що бачили як 05.01.2018р. ОСОБА_7 на пропозицію здійснити вологе чергування набрав у відро воду, заніс до кабінету начальника СПС № 3 і вилив його на підлогу, вказавши, що прибирання здійснено, та при цьому відмовився від проведення вологого прибирання (а.с.3-10).
На переконання колегії суддів, вказані обставини та докази на їх підтвердження об`єктивно оцінені судом першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 132 КВК України, за порушення встановленого порядку відбування покарання до засуджених можуть застосовуватися заходи стягнення, зокрема, переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.

Згідно п.1, п.3 ч. 3 ст. 107 КВК України, п.2 розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2186/5 від 29 грудня 2014 року, засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, правомірні взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом установи виконання покарань та іншими особами, а також виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконання покарань.

З огляду на те, що обставини відмови засудженого ОСОБА_7 виконувати законні розпорядження персоналу установи повністю знайшли своє підтвердження, сумнівів щодо правильності висновків суду у колегії суддів не виникає.
При цьому, колегія суддів, погоджуючись з такими висновками, зазначає, що засуджений ОСОБА_7 згідно характеристик за час відбування покарання характеризується як злісний порушник режиму утримання, має 39 стягнень, які не зняті та не погашені, не дотримується норм, які визначають порядок відбування покарання та розпорядок дня установи, не дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин із персоналом установи, не працевлаштований, до роботи ставиться негативно, відноситься до категорії засуджених, які намагаються дестабілізувати нормальну роботу в установі.
Згідно з вимогами ч. 9 ст. 134 КВК України, стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.

З матеріалів провадження вбачається, що менш суворі дисциплінарні стягнення, зокрема у виді попередження, доган, суворих доган, поміщення у дисциплінарний ізолятор, не сприяли виправленню засудженого та на його подальшу поведінку жодним чином не вплинули.

За таких обставин, визначений судом вид стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу, який має застосовуватись до ОСОБА_7 , хоча і є виключним, однак в даному випадку відповідатиме його особі.
Таким чином, з урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, яка скасуванню з викладених в апеляції мотивів не підлягає.
Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2018 року - залишити без задоволення.

УхвалуП`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2018 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: