АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11сс/791/351/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: продовження строку тримання
під вартою Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар: ОСОБА_5

за участі прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Херсоні в залі Апеляційного суду Херсонської області матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21 червня 2018 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Скадовськ, Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.110 та ч.1 ст.111 КК України, -

встановила:

Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ ГУ СБУ в АР Крим ( із дислокацією в м. Херсон) ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000028 від 22.05.2018 року та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 05.07.2018 року.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 від 21 червня 2018 р. про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 скасувати і постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ ГУ СБУ в АР Крим про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 відмовити.

В обґрунтування посилається на те, що судом розгляд клопотання слідчого проведений поверхнево, без ретельного вивчення та аналізу наданих стороною захисту доказів відсутності підстав для тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою. Вважає що рішення слідчого судді ОСОБА_1 , продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , є свавільним у світлі ст.ст. 3 і 5 ЄКПЛ, не ґрунтується на матеріалах клопотання, істотно порушує норми кримінального процесуального закону та суперечить усталеній практиці Європейського суду з прав людини, щодо права особи на свободу на особисту недоторканість.

Під час розгляду клопотання слідчого про продовження забіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , здійснено відступ від загальних засад кримінального судочинства, допущено ряд суттєвих порушень, що стали причиною неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, пп.1, 2 ст.409, що є беззаперечною підставою для скасування цього рішення.

Вказує що станом на 21 червня 2018 р. Міхальчевському не вручалось повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України. Відтак, дана обставина - підозра у вчиненні злочину, яка ще не повідомлена, не може слугувати підставою для продовження строку тримання під вартою.

Посилаючись на нібито вже наявну підозру за ч. 2 ст. 110 КК України, слідчий обґрунтовує клопотання необхідністю здійснити таке повідомлення, вказуючи про це у тексті поданого клопотання.

Слідчий суддя не звернула увагу на вказане порушення та не повернула подане клопотання слідчого для належного оформлення, що свідчить про неповноту судового розгляду.

Вказує, що станом на 21.06.2018 р. жоден із захисників ОСОБА_8 , яких у нього аж троє, не був взагалі, жодним чином повідомлений судом про час і місце розгляду клопотання.

Повідомляючи лише виключно сторону обвинувачення про дату судового засідання, віддаючи таким чином перевагу стороні обвинувачення та ігноруючи право сторони захисту бути завчасно повідомленим про дату судового розгляду, судом було грубо порушено загальні засади кримінального провадження, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, п.1,2,3,13,15 ч.1 ст.7 КПК України.

Також слідчий протиправно посилається на необхідність виконання зі стороною захисту вимог ст. 290 КПК України, як на підставу для продовження строку тримання під вартою, оскільки ці речі не є взаємопов`язані. Крім того, протягом досудового слідства ані підозрюваний, ані його захисники жодного разу не вчинили будь-яких дій, спрямованих на ухилення від участі у будь-яких слідчих діях, і жодним чином не здійснювали перепони у проведенні розслідування.

Зазначає, що до моменту визначення ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він понад 3 років перебував на материковій частині України, проживав за відомим органам досудового слідства місцем реєстрації, офіційно працював, вільно пересувався по Україні та їздив на відпочинок за кордон.

Міхальчевський не викликався до органів досудового слідства і не уникав від участі у слідчих діях.

Відтак, посилання слідчого на необхідність виконання ним та стороною захисту вимог ст. 290 КПК України, суперечить вимогам закону і не є підставою для продовження строку тримання під вартою.

Крім того слідчий посилається на те, що однією із підстав для тримання Міхальчевського під вартою є потреба виконання ним же вимог ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», в частині, що стосується визначення підсудності справи Апеляційним судом м. Києва.

Однак це жодним чином не становить ризики, з існуванням яких закон пов`язує можливість тримання особи під вартою.

Слідчий безпідставно зазначає про нібито відомі йому дані щодо ОСОБА_8 , які вказують на існування ризиків для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зокрема не становлять такі ризики посилання на паспорт громадянина Російської Федерації, який був добровільно зданий Міхальчевським під час проведення у нього обшуку 05 січня 2018 р., та про наявність нерухомості у АР Крим.

Слідчим суддею ОСОБА_1 не враховані правові позиції ЄСПЛ, викладені у рішеннях «Харченко проти України», «Єлоєв проти України» та інших подібних рішеннях, у яких констатовано наявність порушення через неврахування обставин, визначених ст. 178 КПК України, зокрема стану здоров`я підозрюваного, що свідчить про порушення ст.3 ЄКПЛ за медичних критерієм.

Просить врахувати, що ОСОБА_10 має тяжку хронічну хворобу, яка не дозволяє йому перебувати під вартою, оскільки для підтримання здоров`я є необхідність у проведенні визначених лікарем комплексу обстежень, чого станом на 21.06.2018 р. зроблено не було.

Підозрюваний ОСОБА_8 з 14 років страждає, а саме артеріальної гіпертензії - хронічного захворювання, пов`язаного з підвищенням артеріального тиску. Тримання під вартою, що пов`язано зі стресом, може суттєво погіршити стан підозрюваного, на що наполегливо просить звернути увагу.

Слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_8 має сталі соціальні зв`язки, постійне та відоме слідству місце роботи та проживання.

На його утриманні перебуває сестра-інвалід, яка потребує стороннього догляду, та мати-пенсіонер.

Копії документів, які підтверджують вищевказані обставини, були додані до поданого заперечення на клопотання.

Станом на 25.06.2018 р. повний текст оскаржуваної ухвали ОСОБА_8 та його захиснику не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданих апеляційних скарг, захисника та який підтримаа апеляцію, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без зміни, вислухавши сторони у дебатах, який залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 4, 5 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_8 підозрюється в тому що він, будучи громадянином України, фактично проживаючи на території АР Крим, 28.02.2014 був призначений указом самопроголошеного прем`єр-міністра Республіки Крим ОСОБА_11 на посаду міністра охорони здоров`я Автономної Республіки Крим. У період початку збройного конфлікту на території АР Крим (лютий-березень 2014 року) залишився працювати у новоствореному органі влади «Министерстве здравоохранения Республики Крым» на посаді «Министра здравоохранения Республики Крым». На вказаній посаді перебував до 09.06.2014, після чого був звільнений.

Громадянин України ОСОБА_8 , достеменно знаючи про факт окупації 20.02.2014 півострова Крим збройними силами Російської Федерації, знаючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи обізнаним про те, що Автономна Республіка Крим є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання, умисно, з метою надання допомоги іноземній державі (РФ), щодо створення окупаційною владою незаконного апарату державного управління на території Автономної Республіки Крим, добровільно погодився на пропозицію представників Російської Федерації зі складу самопроголошених незаконно утворених органів влади Республіки Крим перейти в незаконно створений орган окупаційної влади на тимчасово окупованій території України - АР Крим з підпорядкуванням РФ та обійняти посаду так званого «Министра здравоохранения Республики Крым», на якій перебував відповідно до наказу представників окупаційної влади з 28.02.2014 по 09.06.2014.

На вищевказаній посаді громадянин України ОСОБА_8 діяв на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній, інформаційній безпеці України та надавав сприяння іноземній державі РФ, в підривній діяльності проти України, іноземній організації та їх представникам, в особі незаконно утворених органів влади Республіки Крим в період з 28.02.2014 по 09.06.2014 на тимчасово окупованій території Україні, шляхом проведення та підтримки політики окупаційного режиму в сфері охорони здоров`я, з метою сприяння легалізації тимчасової окупації півострова Крим, порушення встановленого законодавством України конституційного порядку на території України, а також імплементації та ствердження російського законодавства на території півострова Крим.

ОСОБА_8 , достеменно знаючи про наявність вказаного вище збройного конфлікту між Україною та РФ. в якому РФ фактично є ворогом, усвідомлюючи факт незаконної анексії території АР Крим Російською Федерацією, погодився на вказану пропозицію, в результаті чого обійняв зазначену посаду на підставі Рішення Верховної Ради АР Крим від 28.02.2014 №1667-6/14 та наказу «Міністерства охорони здоров`я АР Крим» від 12.03.2014 №55-л. Вищевказане свідчить про перехід ОСОБА_8 на бік ворога - Російської Федерації в умовах збройного конфлікту.

ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні державної зради - діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а саме: наданні іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України та переході на бік ворога в період збройного конфлікту, тобто злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, вказані в зазначеній статті.

ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у скоєнні вищезазначених злочинів, що підтверджується матеріалами кримінального провадження(а.п.52-174), а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , який показав, що йому відомий громадянин України ОСОБА_8 , а також те, що останній, перебуваючи на посаді т.зв. «министра здравоохранения Республики Крым» вчиняв дії на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності України, підтримуючи дії окупаційної влади у сфері охорони здоров`я; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , який показав, що він знає ОСОБА_8 , а також те, що останній, перебуваючи на посаді т.зв. «министра здравоохранения Республики Крым» сприяв переведенню української системи охорони здоров`я на російську за наказами і вказівками вищих посадових осіб окупаційної влади; саме за вказівками ОСОБА_8 реєструвалися нові накази, порядки і стандарти по лікуванню та діагностиці, впроваджувалась страхова медицина відповідно до стандартів РФ. а також те, що ОСОБА_8 агітував населення до підтримки політики РФ на тимчасово окупованій території України; протоколами огляду Інтернет-видань щодо діяльності ОСОБА_8 на посаді т.зв. «министра здравоохранения Республики Крым, з яких слідує, що останній проживав та працював на території Автономної Республіки Крим; протоколами огляду відкритих джерел мережі Інтернет, якими встановлено, що ОСОБА_8 , за період роботи т.зв. «министром здравоохранения Республики Крым» видавав від свого імені накази та розпорядження у сфері охорони здоров`я, керуючись законодавством РФ; протоколом обшуку від 05.01.2018, згідно з яким ОСОБА_8 має посвідчення т.зв. «министра здравоохранения Республики Крым», а також паспорт громадянина РФ; висновком експерта № 54 у судовій експертизі відео- та звукозапису, з якого вбачається, що голос і мовлення, зафіксовані у відеофайлах «Интервью министра здравоохранения Крыма П.Михальчевского.тр4» та «Интервью министр здравоохранения РК Петр МИХАЛЬЧЕВСКИЙ» належать підозрюваному ОСОБА_8 ; висновком експерта № 31/1 у судовій лінгвістичній експертизі, з якого вбачається, що у висловлюваннях ОСОБА_8 . Крим розглядається як фактичний суб`єкт Російської Федерації, має місце схвалення приєднання Криму до складу Росії, зазначене приєднання розцінюється ОСОБА_8 як правильна дія, до якої він висловлює схвальне ставлення, таким чином публічно виправдовуючи та підтримуючи приєднання Криму до складу РФ, також має місце проросійська пропаганда та спонукання у вигляді розпоряджень т.зв. «министра здравоохранения Республики ОСОБА_14 Михальчевского» про виконання конкретних дій; протоколами допитів свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , з яких вбачається наявність на тимчасово окупованій території України (АР Крим) збройного конфлікту; протоколом тимчасового доступу до кримінальних проваджень №0000069, та № 0000717 з яких вбачається, що не пізніше 20 лютого 2014 року на території України (АР Крим та м. Севастополь) розпочався і триває по і даний час збройний конфлікт України із Російською Федерацією, її збройними силами та військовими підрозділами, а також те, що фактично у лютому-березні 2014 року відбувалось силове захоплення військовослужбовцями РФ адміністративних будівель на території АР Крим, в тому числі будівель Верховної Ради АР Крим та Ради міністрів АР Крим, а також військових частин, що було зазначено в ухвалі слідчого судді 08.01.2018 року при обранні запобіжного заходу.

08.01.2018 року ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_21 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 1 місяць.

01.02.2018 за ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 продовжено до 02.03.2018.

01.03.2018 за ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 продовжено до 27.04.2018 .

20 квітня 2018 ОСОБА_8 повідомлено про змінену підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

25.04.2018 за ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 продовжено до 24.06.2018.

Згідно постанови заступника прокурора Автономної Республіки Крим строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 6 місяців, до 05.07.2018.

Згідно постанови прокурора відділу прокуратури Автономної Республіки Крим матеріали досудового розслідування за №0000098, що стосуються вчинення ОСОБА_8 державної зради виділено з вказаного кримінального провадження в окреме провадження за № 0000029 від 30.05.2018.

22.05.2018 слідчим відділом ГУ СБУ в АР Крим розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000028, за ознаками вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України(а.п.8,9).

За постановою прокурора відділу прокуратури Автономної Республіки Крим кримінальні провадження № 0000029 та № 0000028 об`єднано в одне провадження. Подальше досудове розслідування здійснюється в рамках об`єднаного кримінального провадження № 0000028 від 22.05.2018.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, за який законом передбачено покарання на строк від 12 до 15 років позбавлення волі, має високу ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на осіб причетних до скоєння злочину, свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, і ці ризики на момент розгляду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваної, не зменшилися.
Враховуючи надані стороною обвинувачення факти та обставини на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.

Згідно з положеннями ст. 177 КПК України, метою та підставою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства і суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Міхальчевський ОСОБА_22 як підозрюваний може ухилитись від органу досудового розслідування чи суду шляхом виїзду за межі України або на тимчасово окуповану територію України так як у нього є паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 та відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у власності останнього є квартира, яка розташована на тимчасово окупованій території України за адресою: АДРЕСА_2 . Має «паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_2 ». на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий Федеральною міграційною службою РФ 11.04.2014, код підрозділу 900-003, що свідчить про отримання ним громадянства РФ, що дозволяє відповідним державним органам РФ не видавати ОСОБА_8 органам досудового слідства України.

Колегія суддів вважає що суд обґрунтовано пославсь на те, що відомі дані про особу ОСОБА_8 та характеру вчиненого ним злочину, вказують на існування ризиків, які дають підстави вважати, що в разі не обрання відносно нього запобіжного заходу - тримання під вартою, підозрюваний буде мати можливість ухилитися від органів досудового слідства та суду, знищити або сховати речі та документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень та місцезнаходження яких по теперішній час не встановлено, перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб.

Обґрунтовано було встановлено, що ризики, передбачені ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України, встановлені при обранні запобіжного заходу на цей час не зменшились.

Вказані ризики, встановлені в ході досудового слідства, відповідають не лише критеріям, визначеним національним законодавством, а й наявній практиці Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), а саме: ризикам, що підозрюваний не з`явиться в суді, що підозрюваний вчинить заходи, спрямовані на перешкоджання відправленню правосуддя, а також що він скоїть подальші правопорушення (справи Smirnova v. Russia, § 59).
18.06.2018 року слідчий СВ ГУ СБУ в Автономній Республіці Крим (з дислокацією в м. Херсон) ОСОБА_23 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з клопотанням про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 05.07.2018 року, мотивуючи його тим, строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 закінчується 24.06.2018, однак для повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування даного кримінального провадження необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, у тому числі: повідомити про нову та змінену підозру, враховуючи зібрані докази; виконати зі стороною захисту вимоги, передбачені ст. 290 КПК України; виконати вимоги, передбачені ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» в частині, що стосується визначення підсудності Апеляційним судом м. Києва. Вказує що виконання всіх вищевказаних процесуальних дій потребує не менш, ніж 11 днів, що свідчить про необхідність продовження строків тримання під вартою ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, тобто до 05.07.2018 (включно). Зазначає, що раніше виконати вказані процесуальні дії не видавалось за можливе у зв`язку із великою тривалістю проведення експертних досліджень, а також у зв`язку з тим, що частина свідків вищеописаної протиправної діяльності ОСОБА_8 була встановлена та допитана вже після спливу частини із встановленого строку досудового розслідування та перебувають на території інших областей України та визначення підсудності можливе лише після закінчення досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження завершенню досудового розслідування перешкоджає необхідність проведення ряду слідчий дій та процесуальних дій, а саме : повідомити про нову та змінену підозру, враховуючи зібрані докази; виконати зі стороною захисту вимоги, передбачені ст. 290 КПК України; виконати вимоги, передбачені ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» в частині, що стосується визначення підсудності Апеляційним судом м. Києва, проведення яких з поважних причин не можна було здійснити раніше.

Твердження апелянта про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного, є безпідставними.

Відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
На цей час, враховуючи стан здоров`я ОСОБА_8 його сімейний стан, відсутні підстави застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
За матеріалами кримінального провадження, дійсно ОСОБА_10 не вручалось повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ще ч. 2 ст. 110 КК України, але на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

Посилання в апеляційні скарзі захисника на те, що станом на 21.06.2018 р. сторона захисту ОСОБА_8 , не була судом повідомлена про час і місце розгляду клопотання не відповідає дійсності, оскільки згідно матеріалів кримінального провадження слухання 21.06.2018 року проводилось у присутності захисника ОСОБА_7 і підозрюваного ОСОБА_8 .

Слідчим суддею прийняте рішення про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 відповідає вимогам КПК України і підтверджується наявними у кримінальному провадженні матеріалами.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , відсутні.

Керуючись ст. 404, 407 ч. 3 п. 1, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21 червня 2018 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 до 05.07.2018 року - без зміни.

Ухвала набуває законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_2