Ухвала

Іменем України

Номер провадження1-кс/712/5584/18

Справа № 712/11465/18

28 вересня 2018 року м.Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м.Черкаси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заступника начальника слідчого відділу УСБУ в Черкаській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність заступника начальника слідчого відділу УСБУ в Черкаській області ОСОБА_3 щодо не повернення тимчасово вилученого під час обшуку майна у кримінальному провадженні №0000093 від 02.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.387 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Скаржник 20 вересня 2018 року звернувся зі скаргою на бездіяльність заступника начальника слідчого відділу УСБУ в Черкаській області ОСОБА_3 щодо неповернення тимчасово вилученого майна, в якій вказує, що 05 червня 2018 року в рамках кримінального провадження №0000093 заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_5 у приміщенні службового кабінету прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 проведений обшук з метою відшукання та вилучення належних останньому мобільних телефонів, в результаті якого виявлено та вилучено майно - мобільний телефон IPHONE 7 моделі А1778, належний скаржнику. 08.08.2018 ОСОБА_4 звернувся до начальника слідчого відділу УСБУ в Черкаській області ОСОБА_6 про повернення вилученого мобільного телефону, але вже 15.08.2018 безпідставно та з незрозумілих причин заступником начальника слідчого відділу УСБУ в Черкаській області на розгляд слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси внесено клопотання про накладення арешту на його мобільний телефон, про що було винесено ухвалу про відмову в задоволенні вказаного клопотання. В подальшому, 16.08.2018 заступником начальника слідчого відділу УСБУ в Черкаській області ОСОБА_7 було надіслано лист про відсутність підстав для повернення ОСОБА_4 його мобільного телефону. Просить зобов"язати заступника начальника слідчого відділу УСБУ в Черкаській області ОСОБА_7 вчинити дію, яка полягає у поверненні належного скаржнику майна, а саме: мобільного телефону марки IPHONE модель А 1778 ІМЕІ: НОМЕР_1 у силіконовому чохлі чорного кольору з сім картою номер НОМЕР_2 оператора мобільного зв"язку "Київстар" з абонентським номером НОМЕР_3 .

У судовому заявник скаргу підтримав. Скаргу обґрунтовував тим, що СВ Управління СБУ в Черкаській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000093 від 2 червня 2018 року за ч. 2 ст. 387 КК України.за фактом розголошення даних досудового розслідування працівниками правоохоронних органів, тобто за ч. 2 ст. 387 КК України. 5 червня 2018 року на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від у приміщенні службового кабінету прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 проведено обшук з метою відшукання та вилучення належних останньому мобільних телефонів. За результатами проведення обшуку було вилучено належний заявнику телефон марки IPHONE модель А 1778 ІМЕІ: НОМЕР_1 . На думку заявника, вказаний телефон є тимчасово вилученим майном на підставі ч.2 ст.168 КПК., і оскільки арешт на це майно накладено не було, а з часу проведення обшуку минуло більше 2,5 місяців, то подальше утримання майна органом досудового розслідування є непропорційним втручанням у право власності на майно. Пояснив, що ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 06.09.2018 року відмовлено у задоволенні аналогічної скарги ОСОБА_4 , проте законом йому не заборонено вдруге звернутись до слідчого судді зі скаргою про повернення тимчасово вилученого майна. Після його вилучення заявник кілька місяців не ставив питання про повернення вилученого у нього телефону, однак в даний час неможливість використання його для особистих потреб становить надмірний тягар для власника, оскільки обмежує його можливості користуватися своїм майном та вільно спілкуватися як у особистих справах так і по роботі.

Заступник начальника слідчого відділу УСБУ в Черкаській області ОСОБА_8 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив. Вказав, що ухвалою слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку було прямо надано дозвіл на відшукання мобільного телефону, належного ОСОБА_4 , а відтак це майно не може вважатись тимчасово вилученим майном згідно ч.7 ст.237 КПК України і не підлягає поверненню власнику до закінчення кримінального провадження, оскільки визнано речовим доказом, який зберігається у сторони обвинувачення та в даний час перебуває на експертизі у експертній установі.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши додані до скарги матеріали, слідчий суддя робить наступні висновки.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, володільцем тимчасово вилученого майна.

Вирішуючи питання про обґрунтованість скарг, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Крім того, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 16 КПК України встановлено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставі ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі "Іатрідіс проти Греції" від 25 березня 1999 року). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі "Антріш проти Франції" від 22 вересня 1994 року, "Кушоглу проти Болгарії"від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року).

Частина 1 ст. 167 КПК України дає визначення підставам тимчасового вилучення майна, які зазначаються як фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем звязку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі обєкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Випадки припинення тимчасового вилучення майна передбачені в ст. 169 КПК України, де вказано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною пятою ст. 171 КПК України, частиною шостою ст. 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

За змістом ч. 7 ст. 236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч. 1 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Порядок зберігання доказів регулюється положеннями ст. 100 КПК України.

Зокрема, частиною першою ст. 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу. А згідно ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобовязана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Слідчим суддею встановлено, що 2 червня 2018 року до ЄРДР внесено відомості за ч. 2 ст. 387 КК України, відповідно до яких службові особи правоохоронних органів Черкаської області розголошують відомості досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 4 червня 2018 року надано дозвіл на проведення обшуку в приміщенні службового кабінету прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Черкаського області з метою відшукання та вилучення належних йому мобільних телефонів.

Відповідно до протоколу обшуку від 5 червня 2018 року, у службовому кабінеті заявника виявлено та вилучено, зокрема, мобільний телефон марки IPHONE модель А 1778 ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Постановою прокуратури Черкасьокї області від 05.06.2018 мобільний телефон марки IPHONE модель А 1778 ІМЕІ: НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000093 від 02.06.2018 та постановою від 03.08.2018 визначено місце його зберігання у кімнаті для зберігання речових доказів УСБУ в Черкаській області.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 8 серпня 2018 року призначено судову комп`ютерно-технічну та телекомунікаційну експертизу та в розпорядження експертів надано серед інших об`єктів дослідження: мобільний телефон марки IPHONE модель А 1778 ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 8 серпня 2018 року відмовлено у клопотанні заступника начальника слідчого відділу УСБУ в Черкаській області підполковник юстиції ОСОБА_7 клопотанні про арешт вилученого під час обшуку 05.06.2018 року майна.

У серпні 2018 року заявник звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність у поверненні вилученого під час обшуку мобільного телефону, в якій відмовлено ухвалою слідчого судді від 06.09.2018р., після чого заявник звернувся до слідчого судді з даною скаргою 20 вересня 2018 року.

Слідчий суддя погоджується з доводами заявника, що вилучення під час обшуку належного заявника мобільного телефону та обмеження у користуванні вказаним майном становить втручання у право власності заявника.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, таке втручання здійснене із застосуванням передбаченої законом правової процедури - під час санкціонованого в судовому порядку обшуку та у відповідній ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук прямо вказано на дозвіл вилучення належного позивачу мобільного телефону як майна, що має значення для кримінального провадження. Після вилучення вказаний телефон визнаний речовим доказом з передачею на зберігання стороні обвинувачення та на підставі ухвали слідчого судді про призначення експертизи в даний переданий експерту для проведення експертного дослідження.

Отже, процесуальне обмеження заявника у праві власності не може бути визнане незаконним, оскільки ґрунтується на положеннях кримінального процесуального законодавства, зокрема з системного аналізу ч.7 ст.236 КПК та ст.100 КПК України вбачається, що майно, на вилучення якого прямо надавався дозвіл ухвалою слідчого судді про дозвіл на обшук, не набуває статусу тимчасово вилученого майна, а відтак подальше його зберігання регулювалося положеннями ч. 2 ст. 100 КПК України, за умови відповідності такого майна критеріям речових доказів. Положення ч.2 ст.168 КПК України не скасовують нормативних приписів ч.7 ст.236 КПК.

Не оспорюючи правомірності процесуальних рішень про визнання телефону речовим доказом та доцільності призначення у кримінальному провадженні його експертного дослідження, заявник вказує, що оскільки на вказане майно не накладений арешт, відсутні підстави для перебування вказаного майна у сторони обвинувачення. Разом з тим, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді від 08.08.2018 року, відмовляючи у накладенні арешту на вказаний телефон, слідчий суддя ґрунтував висновки про відсутність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження телефону тим, що належний заявнику телефон вилучений та зберігається у кімнаті для зберігання речових доказів УСБУ в Черкаській області та в ході розгляду клопотання про арешт процесуальне рішення сторони обвинувачення про визначення місця зберігання телефон заявник не оспорював.

Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки не встановлено незаконність втручання у право власності заявника, також не встановлено невідповідності такого втручання суспільному інтересу, який в даному випадку полягає в забезпеченні виконання завдань кримінального судочинства шляхом здійснення розслідування у кримінальному провадженні, при цьому заявником фактично заявлена вимога вилучення телефону з експертної установи, що унеможливить проведення призначеної в судовому порядку експертизи для потреб досудового розслідування, крім того не встановлено непропорційності між вимогами суспільного інтересу та захисту фундаментальних прав особи, враховуючи, що заявником тривалий час, до відмови у клопотанні про накладення арешту на вказане майно, понад два місяці з моменту вилучення не порушувалось питання про повернення йому вилученого мобільного телефону з мотивів надмірності обтяження його майнових прав власника через неможливість використання вказаного майна.

Керуючись ст. ст. 168, 169, 171, 303-307, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність заступника начальника слідчого відділу УСБУ в Черкаській області ОСОБА_3 щодо не повернення тимчасово вилученого під час обшуку майна у кримінальному провадженні №0000093 від 02.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.387 КК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний тексту ухвали проголошений 02 жовтня 2018 року о 14 год. 00 год