Справа № 635/7586/17
Провадження по справі №1-кп/635/546/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора - ОСОБА_2 ,

потерпілої ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

секретар судового засідання ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В ході судового розгляду прокурором заявлене клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 з підстав наявності обґрунтованої підозри та обвинувачення останнього у вчиненні інкримінованих злочинів та продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілу та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_10 , суворість покарання, що дає підстави вважати, що обвинувачений може покинути територію України з метою переховування від суду та уникнення покарання за вчинені злочини. Зважаючи на те, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень групою осіб у короткий проміжок часу стосовно дорослої особи, яка перебувала в уразливому стані, а також на те, що свідки та інші обвинувачені по даному кримінальному провадженню є місцевими жителями смт. Буди Харківського району Харківської області та є знайомими обвинуваченого, останній може незаконно впливати на потерпілу, свідків, та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні. Крім того, наявні обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_10 може вчинити інше кримінальне правопорушення, що обумовлено наявністю у обвинуваченого непогашеної судимості та відсутністю джерел заробітку.

Прокурором також заявлені клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , та у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_13 в певний період часу з підстав наявності обґрунтованої підозри та обвинувачення останніх у вчиненні інкримінованих злочинів та продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілу та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні; а відносно обвинуваченого ОСОБА_12 крім зазначених ризиків, продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення. В обґрунтування клопотань прокурор посилався на тяжкість кримінальних правопорушень, вчинення яких інкримінується обвинуваченим; суворість покарання, що дає підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від суду. Зважаючи на те, що всі свідки у даному кримінальному провадженні є місцевими жителями смт. Буди Харківського району Харківської області та є знайомими обвинувачених, останні можуть незаконно впливати на потерпілу, свідків та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні. Крім того, наявні обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_10 може вчинити інше кримінальне правопорушення, що обумовлено наявністю кримінального провадження у відношенні нього, в якому йому інкримінується вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 2 ст. 296 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_10 - ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , посилаючись на недоведеність та необґрунтованість існування ризиків, які були зазначені прокурором, просив змінити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_11 не заперечував проти продовження відносно нього строку запобіжного заході у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_11 - ОСОБА_7 підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_11 .

Обвинувачений ОСОБА_13 у судовому засіданні не заперечував проти продовження строку домашнього арешту, але просив змінити його на домашній арешт, який полягає в забороні залишати житло з 17 години до 06 години наступної доби, посилаючись на бажання працевлаштуватись.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного.

Захисник ОСОБА_12 - ОСОБА_6 у судовому засіданні заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_12 у вигляді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт, який полягає в забороні в період часу з 20 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло, посилаючись на те, що ОСОБА_12 є інвалідом дитинства з діагнозом «Епілепсія. Прості складні парціальні припадки» та у зв`язку поновленням епілептичних приступів на даний час потребує медичної допомоги за станом здоров`я, а саме: стаціонарного обстеження та лікування на базі Інституту неврології, психіатрії і наркології. Також обвинувачений у зв`язку з обранням запобіжного заходу був відрахований з вищого навчального закладу, до якого він вступив безкоштовно за результатами зовнішнього незалежного оцінювання та оскільки результати такого оцінювання зберігають свою чинність на вступну компанію 2018 року, забезпечуючи можливість останньому вступити безкоштовно до вищого навчального закладу, він має намір скористатися такою можливістю. Крім того захисник посилався на наявність у обвинуваченого ОСОБА_12 на утриманні неповнолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка потребує постійного нагляду та піклування із забезпеченням медичних процедур в умовах стаціонару та щоденних прогулянок, а також на належну процесуальну поведінку обвинуваченого з моменту повідомлення йому про підозру у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_12 у судовому засіданні підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу з підстав, викладених захисником.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 - ОСОБА_9 підтримав клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_12 .

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_11 та строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період часу відносно ОСОБА_13 з наступних підстав.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2017 року відносно ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 жовтня 2017 року. Строк тримання під вартою обвинуваченого неодноразово продовжувався у встановленому КПК України порядку. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2018 року строк тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою продовжено до 04 червня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 закінчується 04 червня 2018 року.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що хоча суворість можливого вироку є елементом, який має бути прийнятим до уваги при оцінці ризику переховування від правосуддя або вчинення злочину повторно, необхідність продовження строку тримання під вартою не може оцінюватися з виключної абстрактної точки зору та лише з точки зору тяжкості злочину (рішення у справі «Мамедов проти Росії»).

Питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання особи під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).

При обранні та продовженні строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 під час досудового розслідування слідчий суддя встановив у тому числі наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотань про продовження строку тримання під вартою, а саме ризиків можливості обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні. Зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, ту обставину, що свідки по даному кримінальному провадженню не допитані, суд погоджується з доводами прокурора, що зазначені ризики продовжують існувати. Оцінюючи наявність ризику можливості незаконного впливу на потерпілу та свідків, суд також приймає до уваги зухвалу поведінку обвинуваченого в судовому засіданні по відношенню до інших учасників справи, яка виражається в нетактовних та образливих висловлюваннях на адресу останніх.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує особистість обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою, в якій обвинувачені зазнають судового переслідування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).

ОСОБА_10 обвинувачується у тому числі у вчиненні тяжкого злочину, за який санкція статті кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. У суду відсутні підстави вважати про наявність у ОСОБА_10 постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, членів родини, з якими він спільно проживає, та інших осіб на його утриманні, обвинувачений не має місця роботи або навчання, судом також не встановлено наявності будь-яких інших зв`язків обвинуваченого з державою.

Існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується наявністю у обвинуваченого ОСОБА_10 судимостей за вироком Харківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2010 року за ч.3 ст.185 КК України та за вироком Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2011 року, яким він був засуджений за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 24 липня 2014 року за відбуттям строку покарання.

Фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_10 злочинів, з урахуванням його ролі як співучасника згідно висунутого обвинувачення, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку. Таким чином, враховуючи тяжкість обвинувачення у сукупності з зазначеними обставинами щодо особи обвинуваченого ОСОБА_10 , суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою строком на шістдесят днів з підстав продовження існування ризиків можливості переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу, свідків та обвинувачених у даному кримінальному провадженні та можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні клопотань прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_11 та строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період часу відносно ОСОБА_13 суд виходить з наступного.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2017 року обвинуваченому ОСОБА_11 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 21 лютого 2018 року, зобов`язано ОСОБА_11 протягом часу дії запобіжного заходу: прибувати за кожною вимогою до суду, носити електронний засіб контролю, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області обвинуваченому ОСОБА_11 неодноразово продовжувався строк тримання під цілодобовим домашній арештом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_11 продовжений строк тримання під домашнім арештом із застосуванням засобів електронного контролю до двох місяців до 06 червня 2018 року, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишити житло за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язано ОСОБА_11 протягом часу дії запобіжного заходу: прибувати за кожною вимогою до суду, носити електронний засіб контролю, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 січня 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_13 змінено застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченому в період часу з 16 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , та зобов`язано протягом часу до 21 лютого 2018 року включно: прибувати за кожною вимогою до суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області обвинуваченому ОСОБА_13 неодноразово продовжувався строк тримання під домашній арештом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_13 продовжений строк тримання під домашнім арештом до 06 червня 2018 року, який полягає в забороні обвинуваченому в період часу з 16 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , та зобов`язано протягом часу дії запобіжного заходу прибувати за кожною вимогою до суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Строк тримання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_13 під домашнім арештом закінчується 06 червня 2018 року.

Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_11 , та ОСОБА_13 злочинів, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді від семи до десяти років позбавлення волі, санкція ч.2 ст. 296 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі до чотирьох років. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме домашній арешт. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Вирішуючи питання про продовження строків домашнього арешту, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченим, дані про особу обвинувачених.

З урахуванням встановлених при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотань про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , тяжкості обвинувачення у сукупності з даними особи обвинувачених, а також їх позиції, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, а також такої обставини, що потерпілий та свідки по даному кримінальному провадженню не допитані, суд погоджується з доводами прокурора, що зазначені ризики продовжують існувати, а тому, вважає наявними підстави для продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_11 у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово, та продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_13 у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому в певний час, а саме з 16 години по 07 годину наступної доби без дозволу суду залишати житло, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених. Разом з тим, суд не вбачає підстав для встановлення обвинуваченому ОСОБА_13 іншого періоду часу, протягом якого йому заборонено залишати житло без дозволу суду, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо працевлаштування останнього, а його доводи про такий намір не можуть свідчити про неможливість реалізації його права на працевлаштування у зв`язку із застосування запобіжного заходу та бути підставою для встановлення іншого періоду часу заборони залишати житло.

Як вбачається зі змісту положень параграфу 1 глави 18 КПК України, питання про застосування, зміну або продовження запобіжного заходу, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності кримінального провадження, судом вирішується виключно на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, обов`язок по доведенню існування ризиків, які дають підстави для застосування чи продовження запобіжного заходу, зокрема у вигляді тримання під вартою, покладається на сторону обвинувачення.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_15 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_12 з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт на певний період доби суд зазначає наступне.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2017 року обвинуваченому ОСОБА_12 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , строком до 21 лютого 2018 року, зобов`язано ОСОБА_12 протягом часу дії запобіжного заходу: прибувати за кожною вимогою до суду, носити електронний засіб контролю, дати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області обвинуваченому ОСОБА_12 неодноразово продовжувався строк тримання під цілодобовим домашній арештом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_12 продовжений строк тримання під домашнім арештом із застосуванням засобів електронного контролю до двох місяців до 06 червня 2018 року, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишити житло за адресою: АДРЕСА_3 , та зобов`язано ОСОБА_12 протягом часу дії запобіжного заходу: прибувати за кожною вимогою до суду, носити електронний засіб контролю, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_12 під домашнім арештом закінчується 06 червня 2018 року.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст.178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

З урахуванням встановлених при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , тяжкості обвинувачення у сукупності з даними особи обвинуваченого, а також його позиції, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватими, а також такої обставини, що потерпілий та свідки по даному кримінальному провадженню не допитані, суд погоджується з доводами прокурора, що зазначені ризики продовжують існувати. Також суд погоджується з доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченим вчинити інше кримінальне правопорушення, що обумовлене наявністю у відношенні нього кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001884 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 156 КК України.

Разом з тим, з наданої стороною захисту медичної документації вбачається, що обвинувачений ОСОБА_12 є інвалідом дитинства з діагнозом «Епілепсія, прості складні парціальні припадки», потребує стаціонарного обстеження та лікування на базі «Інституту неврології, психіатрії та наркології».

При вирішенні клопотання про зміну запобіжного заходу суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_12 в разі визнання винуватим у вчиненні злочинів, неповнолітній вік обвинуваченого та стан його здоров`я, відсутність судимостей, наявність у обвинуваченого постійного міста проживання.
Стан здоров`я обвинуваченого поза всяким сумнівом викликає занепокоєння, при цьому проходження медичного обстеження та лікування є неможливим під час дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Таким чином, тримання обвинуваченого під цілодобовим арештом у разі ненадання йому належної медичної допомоги, може привести до незворотніх наслідків для останнього, а тому наявність ризиків передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують існувати, не може превалювати над правом особи на життя та здоров`я.

Суд також вважає слушними доводи захисника про надання можливості обвинуваченому реалізувати своє право на навчання у вищому навчальному закладі, враховуючи неповнолітній вік обвинуваченого та виходячи з конституційних положень щодо права особи на здобуття освіти.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим задовольнити клопотання захисника ОСОБА_15 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_12 з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт на певний період доби.

Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи захисника в обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу про наявність у обвинуваченого ОСОБА_12 на утриманні неповнолітньої дитини, оскільки знаходження обвинуваченого під домашнім арештом жодним чином не перешкоджає йому виконувати батьківські обов`язки по відношенню до своєї дитини.

Так, враховуючи існування ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та оцінюючи сукупність вищевикладених обставин, суд вважає можливим задовольнити клопотання захисника та змінити запобіжний захід обвинуваченого ОСОБА_12 на домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченому у певний період доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що необхідний для належної поведінки обвинуваченого та його можливості отримувати необхідне лікування в спеціальних установах охорони здоров`я.При цьому, суд вважає необхідним визначити період часу, в який обвинуваченому забороняється без дозволу суду залишати житло з 17 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин, оскільки такий період часу є достатнім для забезпечення можливості проходження обвинуваченим медичного обстеження і лікування, реалізації ним права на навчання у навчальному закладі та належної процесуальної поведінки у кримінальному провадженні.

Вказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, тому є всі підстави вважати, що ця міра запобіжного заходу зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 197, 199, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Строк тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань №27» обвинуваченому ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст.121 КК України продовжити на шістдесят днів - до 08 липня 2018 року.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_13 під домашнім арештом - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під домашнім арештом до двох місяців - до 10 липня 2018 року, який полягає в забороні обвинуваченому в період часу з 16 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язати ОСОБА_13 протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (пасторти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_11 під цілодобовим домашнім арештом - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк тримання під домашнім арештом з застосуванням засобів електронного контролю до двох місяців - до 10 липня 2018 року, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_11 протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_12 під цілодобовим домашнім арештом відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

Змінити у відношенні обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням засобів електронного контролю на домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю, який полягає в забороні обвинуваченому в період часу з 17 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 строком на 2 місяці до 10 липня 2018 року.

Зобов`язати ОСОБА_12 протягом часу дії запобіжного заходу:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,

- носити електронний засіб контролю.

Встановити строк дії ухвали в частині продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 до 08 липня 2018 року.

Встановити строк дії ухвали в частині встановлення строку тримання під домашнім арештом обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до 10 липня 2018 року.

Копію ухвали направити для виконання в частині продовження строку тримання під домашнім арештом обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 до Харківського ВП ГУНП в Харківській області за місцем проживання обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 .

Копію ухвали направити для виконання в частині зміни запобіжного заходу ОСОБА_12 до Харківського ВП ГУНП в Харківській області за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_12 .

Роз`яснити ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення у формі ухвали складений 15 травня 2018 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1