Провадження № 1-кс/344/4921/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2018 року м.Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0000060, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , в обґрунтування якого покликався на те, що 21.05.2015 року ОСОБА_4 , шахрайським способом, завідомо знаючи про скрутне матеріальне становище потерпілого ОСОБА_6 , уклав із останнім договір позики на суму 3300000 гривень, а також договір іпотеки, предметом якого було кафе «Сокирниця в Шаяні», площею 574,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка під ним кадастровий номер :01:001:0514, які в разі не повернення ОСОБА_6 запозичених грошових коштів в строк до 21.05.2016, перейдуть у власність ОСОБА_4 . Про те, укладанню вказаних договорів між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 передувала усна домовленість, за якої останній в разі знаходження ОСОБА_6 вигідного покупця на вказану нерухомість, обумовлена вартість якої значно перевищує суму, зазначену в договорі позики, поверне її попередньому власнику, за що отримає додаткову матеріальну вигоду окрім даної ним позики. Однак, ОСОБА_4 , користуючись довірливими відносинами, які склалися між ним та ОСОБА_6 , завідомо знаючи про його скрутне матеріальне становище, через яке він не був в змозі, у встановлений договором строк, повернути запозичені кошти, 03.07.2016 року набувши право власності на вказане нерухоме майно, умови укладеної між ними домовленості не виконав, відмовляючись повернути нерухоме зазначене майно ОСОБА_6 для подальшого домовленого ним вигідного його продажу та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 , згідно висновку проведеної комплексної оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи № 461/462/18-22 від 10.07.2018 майнову шкоду в сумі 4 592 020 гривень. Окрім цього встановлено, що 17 листопада 2009 року згідно договору купівлі-продажу укладеного між повіреним потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та продавцем ОСОБА_9 , було придбано земельну ділянку, загальною площею 0,09 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначено, що в подальшому, 15 червня 2017 року, вказана земельна ділянка, яка належала на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_7 протиправно вибула із його власності та незаконно, всупереч установленому законом порядку, була оформлена на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зокрема, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, оформив право власності на вказану земельну ділянку через сина ОСОБА_4 , який представляючи інтереси ОСОБА_9 , виготовив дублікат буцімто втраченого державного акту та повторно продав земельну ділянку. Надалі, після вчинення ОСОБА_4 таких умисних протиправних дій, земельна ділянка, загальною площею 0,09 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0512, протиправно перейшла у власність останнього, тим самим потерпілому ОСОБА_7 , було завдано майнову шкоду у великих розмірах.

Матеріалами клопотання зазначається, що 19.07.2018 року ОСОБА_4 , застосовуючи відеофіксацію, було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190 КК України, в якому зазначити власноручно відмітку про його вручення останній відмовився. 26.07.2018 року ОСОБА_4 затримано.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, підозрюваного та захисника, які заперечували з приводу задоволення даного клопотання, вказавши на необґрунтованість підозри та безпідставність наведених у ньому ризиків, просили не застосовувати щодо ОСОБА_4 будь-який запобіжний захід, а у випадку якщо суд прийде до переконання про необхідність застосувати запобіжний захід, просили застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, встановлено наступне.

Матеріалами клопотання зазначається, що у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , українець, громадянин України, одружений, раніше не судимий, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Можлива причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується відомостями, які містяться в протоколі допиту потерпілого ОСОБА_6 , протоколі допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколі допиту свідка ОСОБА_6 , договорах купівлі-продажу нерухомого майна, витязі з Державного реєстру правочинів, протоколі огляду предмету та іншими матеріалами в їх сукупності.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частиною 1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Матеріалами клопотання встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого відповідно до санкції ч. 3 ст. 186 КК України передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

В судовому засіданні прокурором наведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 усвідомлює неминучість покарання за вчинений ним особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років; з метою уникнення кримінальної відповідальності незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_4 , відомі їхні анкетні дані.

Враховуючи доводи обвинувачення та захисту слідчий суддя бере до уваги те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При вирішенні клопотання, слідчим суддею окрім норм КПК України, враховується практика Європейського суду з прав людини, яка сформульована зокрема у рішенні "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000 року та свідчить про те, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Такими обставинами у кримінальному провадженні є тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, також підвищена суспільна небезпечність інкримінованого підозрюваному злочину і суспільний резонанс, а також те, що злочин, у якому підозрюється ОСОБА_4 , і саме наведені вище обставини у їх сукупності, а також дані про особу підозрюваного підтверджують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникненню цих ризиків та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

У рішенні "Марченко проти України" Європейський суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя бере до уваги вищезазначену правову позицію Європейського суду з прав людини, і приходить до висновку, що жоден із інших-альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Разом із тим, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. (ч.3 ст. 183 КПК України).

Розмір застави, у відповідності до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, мотив кримінального правопорушення, тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 , вважаю за необхідне визначити заставу у розмірі 106 (сто шість) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 186 772 (сто вісімдесят шість тисяч сімсот сімдесят дві) гривні, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, слідчий суддя відповідно до ч.3 ст.183 КПК України вважає за необхідне, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки, визначені ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 131,132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України,

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 24 вересня 2018 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань (№12).

Розмір застави визначити в межах 106 (сто шість) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 186 772 (сто вісімдесят шість тисяч сімсот сімдесят дві) гривні, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ м. Київ, МФО: 820172, р/р: 2265).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Строк дії ухвали шістдесят днів.

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 31 липня 2018 року.