Провадження № 1-кп/760/341/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді стоматолога-ортопеда ТОВ « Дент-Фарм», одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2016 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 29.10.2016 року приблизно о 18:20 годині, керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме технічно справним автомобілем марки «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався у темну пору доби, на спуск зі швидкістю приблизно 50 км./год., у крайній лівій смузі руху, асфальтобетонного, вологого, чистого (блиск) покриття проїзної частини проспекту Повітрофлотського, яка освітлювалась міським електроосвітленням, зі сторони «Солом`янської» площі, в напрямку проспекту Перемоги в місті Києві, де дорога має по три смуги руху в попутному та зворотному напрямках, позначені дорожньою розміткою білого кольору. Під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який знаходиться перед поворотом на вулицю Стадіонну в місті Києві та позначений дорожнім інформаційно-вказівним знаком 5.35.1 та 5.35.2 Правил дорожнього руху України, та дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України, водій ОСОБА_3 під час руху, будучи неуважним, неправильно відреагував на зміну дорожньої обстановки та її змін, не приділив належної уваги до автомобілів, які зменшували швидкість перед нерегульованим пішохідним переходом, в крайній правій та середній смугах руху попутного напрямку, при цьому не переконався в відсутності на нерегульованому пішохідному переході пішохода ОСОБА_6 , який переходив проїзну частину прямо по розмітці 1.14.1 ПДР України, справа на ліво відносно руху його автомобіля, не зупинився та не надавши перевагу в русі пішоходу, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5., 2.3.(б), (д), 18.4. Правил дорожнього руху України, здійснив на нього наїзд. В наслідок дорожньо транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження різного виду та був госпіталізований до КМКЛ № 17 міста Києва, для надання медичної допомоги.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1901/Е від 18.11.2016 встановлено, що у ОСОБА_6 були виявленні тілесні ушкодження у вигляді:

- рана по латеральній поверхні середньої третини лівого плеча до 2,0см з наявністю у дні її уламків плечової кістки; уламковий перелом середньої третини діафізу лівої плечової кістки зі зміщенням уламків відкритий уламковий перелом діафізу лівої плечової кістки.

Локалізація, морфологія, вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони дією тупого предмету, могли утворитись в термін та за обставин вказаних у постанові, тобто 29.10.2016 року при транспортній травмі (травма внаслідок зіткнення автомобіля, що рухався з пішоходом).

Таким чином, між подіями транспортної травми від 29.10.2016 та отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_6 є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Відкритий уламковий перелом діафізу лівої плечової кістки за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), згідно з пунктом 2.1.3. м «Правил».

Згідно висновку авто-технічної експертизи № 857ат від 21.11.2016 в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля марки «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 повинен був керуватися вимогами пунктів 12.2, 18.4 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації, експертом, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 невідповідностей вимогам пункту 12.2 Правил дорожнього руху України не вбачаються, але вбачаються невідповідності вимогам пункту 18.4 ПДР України. В даній дорожній ситуації, водій автомобіля «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом виконання вимог пункту 18.4 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водія автомобіля «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 вимогам пункту 18.4 Правил дорожнього руху України.

Під час руху ОСОБА_3 допустив порушення вимог наступних пунктів Правил дорожнього руху України:

- 1.5 ПДР, який трактує: «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- 2.3 б) ПДР, згідно якого: «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

- 2.3 д) ПДР, згідно якого: «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху».

- 18.4 ПДР, згідно якого: «якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупиняється транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Ігнорування дорожньої розмітки 1.14.1 ПДР, згідно якої («зебра» в тому числі червоно-білого кольору) позначають нерегульований пішохідний перехід та інформаційно-вказівних знаків 5.35.1., 5.35.2 ПДР України, згідно яких встановлено, що пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1 - 5.35.2, дорожньою розміткою 1.14.1 - 1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки - шириною тротуарів чи узбіч.

Порушення водієм автомобіля марки «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», «д», 18.4 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкого ступеню тяжкості тілесне ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся та показав, що дійсно він 29.10.2016 року приблизно о 18:20 годині, керуючи автомобілем марки «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався у темну пору доби, на спуск зі швидкістю приблизно 50 км./год. під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який знаходиться перед поворотом на вулицю Стадіонну в місті Києві під час руху, будучи неуважним, неправильно відреагував на зміну дорожньої обстановки, не приділив належної уваги до автомобілів, які зменшували швидкість перед нерегульованим пішохідним переходом, здійснив наїзд на потерпілого, який отримав тілесні ушкодження різного виду. Він викликав швидку допомогу, після чого потерпілий був госпіталізований до КМКЛ № 17 міста Києва. Цивільний позов визнав частково, так як частково вже відшкодував витрати на лікування, в частині майнової шкоди такої як упущена вигода в розмірі 3 000 доларів США та 2000 євро не визнає, а щодо суми відшкодування моральної шкоди покладається на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, крім того, просив суд задовольнити цивільний позов про відшкодуванння матеріальної та моральної шкоди та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 майнову шкоду в сумі 27 438,57 грн., 2 000 євро, 3 000 доларів США та моральну в сумі- 50 000 грн.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, допитавши потерпілого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілого, та кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Міра покарання запропонована представником потерпілого та підтримана потерпілим, а саме у виді максимального покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки, не підлягає призначенню, так як не наведено жодних законних та обґрунтованих підстав для призначення найсуворішого виду покарання, який передбачений санкцією ч.2 ст.286 КК України, а також, що інший строк покарання не забезпечить виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При обранні покарання ОСОБА_3 суд враховує:

- ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, яке віднесене кримінальним законом до категорії тяжких злочинів;

- особу обвинуваченого, який працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має тяжке захворювання та хвору дружину на утримання, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, частково відшкодував шкоду потерпілому.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 ,суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин,що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства, тому суд не вбачає підстав для застосування ст. 75,76 КК України.

З огляду на грубість порушення ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, суд також вважає за доцільне застосувати до нього додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний строк.

В судових дебатах, обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник просили застосувати до ОСОБА_3 . Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки він підпадає під дію ст.1 цього Закону, так як має дитину, якій не виповнилося 18 років, відносно якої він не позбавлений батьківських прав.

Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили.

Зокрема, згідно з п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання особи, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Вирішуючи питання цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди в сумі 27 438,57 грн., 2 000 євро, 3 000 доларів США та моральної - 50 000 грн., суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України, що кореспондуються з нормами ст. 1177 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий та цивільний позивач вказує на пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить та керується роз`ясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», із внесеними змінами.

В судовому засіданні судом було встановлено, що потерпілому цивільному позивачу було завдано моральну (немайнову) шкоду.

За таких обставин, враховуючи думку учасників процесу в частині наявності моральної /немайнової/ шкоди у потерпілого, яка була завдана кримінальним правопорушенням, суд визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань, фізичних, душевних, психічних тощо, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості та вважає за необхідне задовольнити вимоги потерпілого/цивільного позивача в повному обсязі та стягнути з обвинуваченого на його користь 50 000 гривень 00 копійок.

Крім того, згідно з ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізична особа має право на відшкодування їй заробітку (доходу), втраченого нею «внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності», а також на відшкодування «додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо».

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та підтверджено в ході судового розгляду, завдана потерпілому майнова шкода яка складається з 21 735 грн. 06 коп., витрачених на лікування, що підтверджується рахунком-фактурою №757 від 09.11.2016р. та видатковою накладною №757 від 09.11.2016 р.; 5703 грн. 51 коп., як втрата заробітної плати старшого викладача за 14 робочих днів листопада та 13 робочих днів грудня 2016 року, що підтверджено розрахунками на основі довідки Центральної бухгалтерії Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут ім. Ігоря Сікорського» №21 ві.02.08.2018р.

На підтвердження вимоги потерпілого, про стягнення матеріальної шкоди, вказаної в цивільному позові від 08.09.2017р. в розмірі 22 796 грн.71 коп., не надано жодного доказу, а тому суд не вбачає підстав для його задоволення.

Щодо матеріальної шкоди у виді упущеної вигоди: в розмірі 3000 доларів США, які не виплачені ОСОБА_6 , у зв`язку з не підписанням 08.11.2018р. контракту з Благодійною організацією «Благодійний фонд «Київська Школа Економіки», суд оцінює критично, оскільки не підписання договору саме через факт ДТП не доведено, у розмірі 2 000 євро, які не виплачені ОСОБА_6 відповідно до запланованої програми стажування в рамках проекту AMMODIT програми Horizon 2020 в Інституті обчислювальної та прикладної математики ім.Й. Радона (м. Лінц, Австрія), однак не додано доказів, які б підтвердили, що дана упущена вигода пов`язана саме з діями обвинуваченого.

Під час судового розгляду, обвинуваченим було частково відшкодовано майнову шкоду потерпілому у розмірі 22 797 грн., що підтверджується квитанціями з КМА УДППЗ «Укрпошта»

Ураховуючи вимоги статей 12, 81 ЦПК України на потерпілого як на цивільного позивача покладено тягар доказування розміру завданої майнової шкоди. Оскільки матеріали кримінального провадження будь-яких доказів про те, що розмір упущеної вигоди пов`язаний саме зі шкодою, завданою внаслідок ДТП не надав, підчас перебування справи у суді, обвинуваченим було частково сплачено майнову шкоду потерпілому у розмірі 22 797 грн., що підтверджується квитанціями з КМА УДППЗ «Укрпошта», а тому вимога майнової шкоди підлягає стягненню судом лише в сумі 4 641,57 грн., яка підтверджена наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, в іншій частині через відсутність доказів такі вимоги не підлягають задоволенню.

Процесуальні витрати в сумі 1320,60 грн. за проведення автотехнічної експертизи від 21.11.2016р. №857ат, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питанння речових доказів вирішено у відповідності ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 4641,57 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати в розмірі 1320,60 грн. за проведення автотехнічної експертизи від 21.11.2016р. №857ат, на користь держави.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: автомобіль «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 - залишити у володінні власника ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: