АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/753/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/111/18 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах

апеляційного суду Тернопільської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

апелянта ОСОБА_7 ,

його представника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 04 травня 2018 року,-

встановила:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання заступника начальника начальника СВ Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 та накладено арешт на таке майно: -автомобіль марки «VOLKSWAGEN LT28», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_7 ; -автомобіль марки «КАМАЗ», реєстраційний номер « НОМЕР_3 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , зареєстрований за ОСОБА_10 , жителем с.Шибена Теофіпольського району Хмельницької області, який на момент ДТП використовував ОСОБА_11 ; -свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, а саме НОМЕР_2 автомобіля «VOLKSWAGEN LT28», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та СРГ 303719 автомобіля «КАМАЗ», реєстраційний номер « НОМЕР_3 ».

Автомобілі вирішено зберігати на стоянці транспортних засобів Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області, що по вул.Драгоманова,5 м.Кременець Тернопільської області.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 в апеляційній скарзі та доповненнях до неї просить скасувати в частині накладення арешту на автомобіль «VOLKSWAGEN LT28», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », і на свідоцтво про його реєстрацію. Вважає, що ухвала винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Свої вимоги мотивує тим, що слідчим було порушено його право на захист, оскільки не було вручено під розписку копію клопотання про накладення арешту, як і не було повідомлено його належним чином про розгляд даного клопотання судом. Також вважає, що арешт на майно не міг бути застосованим, оскільки ні він ні ОСОБА_11 не є по справі підозрюваними, обвинуваченими чи засудженими. Наголошує, що суд першої інстанції на момент ухвалення рішення про арешт майна, залишив поза увагою той факт, що на його утриманні перебуває двомісячна дитина, а також непрацююча дружина і йому як голові сімейства потрібно якось утримувати свою сім`ю. Просить звернути увагу на те, що хоч судом і вирішено зберігати арештовані автомобілі на стоянці транспортних засобів Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області, однак автомобіль марки «VOLKSWAGEN LT28», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » стоїть на проїжджій частині дороги перед в`їздом до Кременецького відділу поліції, а тому може бути викрадений чи пошкоджений.

Заслухавши суддю-доповідача,

апелянта та його представника які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав,

прокурора, яка вважає оскаржену ухвалу законною та обгрунтованою, однак не заперечує проти скасування арешту з тих підстав, що на даний час минула потреба в проведенні експертизи в кримінальному провадженні,

дослідивши додані до апеляційної скарги докази та перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів з`ясувала наступне.

Як вбачається зі змісту оскарженої ухвали, клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів кримінального провадження 01.05.2018 року близько 09 год. 00 хв. на автодорозі «Острог-Кременець-Почаїв-Радивилів» між м.Шумськ та м.Кременець при в`їзді в м.Кременець відбулося ДТП, а саме водій автомобіля «VOLKSWAGEN LT28», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись з пасажиром ОСОБА_12 , здійснюючи маневр обгону автомобіля «КАМАЗ», реєстраційний номер « НОМЕР_3 », під керуванням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , допустив бокове зіткнення вказаних транспортних засобів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а пасажир ОСОБА_12 доставлений в Кременецьку ЦРКЛ з отриманими внаслідок ДТП численними тілесними ушкодженнями.

Відомості про цю подію за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України було внесено до ЄРДР за №0000215 01 травня 2018 року та розпочато досудове розслідування.

В той же день, в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було вилучено на стоянку транспортних засобів Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області, що по вул.Драгоманова,5 м.Кременець Тернопільської області автомобіль «VOLKSWAGEN LT28», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_7 , який на момент ДТП використовував останній, а також автомобіль «КАМАЗ», реєстраційний номер « НОМЕР_3 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 зареєстрований за ОСОБА_10 , жителем с.Шибена Теофіпольського району Хмельницької області, який на момент ДТП використовував ОСОБА_11 .

Відповідно до п.1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого від 02 травня 2018 року він просив накласти арешт на автомобілі, оскільки вони містять на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди і тому їх необхідно дослідити та встановити ряд питань, які будуть мати доказове значення. Без проведення відповідних експертиз із зазначеними у клопотанні транспортними засобами неможливо іншим способом з`ясувати усі обставини дорожньо-транспортної пригоди, а тому ці відомості можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК України.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого і накладення арешту на пошкоджений внаслідок ДТП транспортний засіб повністю відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги однією з підстав для скасування арешту майна ОСОБА_7 вказує те, що станом на день винесення оскарженої ухвали йому не було пред`явлено підозру в даному кримінальному провадженні, а тому арешт на його майно не міг бути накладений.

Однак, такі доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки за змістом ч.3 ст.170 КПК України за необхідності збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, доводи апелянта про наявність на утриманні непрацюючої дружини та малолітньої дитини, не можуть бути підставою для відмови в клопотанні слідчого, оскільки за змістом ст.170 КПК України майновий і сімейний стан власника чи користувача майна не є тими обставинами, які враховуються при накладенні арешту на речові докази.

Також колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта, що йому не було заздалегідь вручено копію клопотання слідчого про арешт майна і таким чином порушено право на захист, оскільки це спростовується матеріалами провадження, з яких вбачається, що ОСОБА_7 брав участь в судовому засіданні під час розгляду питання про накладення арешту майна і при цьому користувався правовою допомогою захисника. Про безпідставність даних тверджень апелянта свідчить і те, що в судовому засіданні він не заявляв жодних клопотань про необхідність ознайомлення з матеріалами провадження та відкладення судового засідання.

Крім того, статтями 171, 172 КПК України визначено вимоги до змісту клопотання слідчого, прокурора про арешт майна; перелік документів, які має бути до нього додано; строки подання такого клопотання і порядок його розгляду судом. Однак у зазначених статтях не вказано про необхідність вручення копії клопотання слідчого про арешт майна власнику цього майна, а тому доводи апелянта у цій частині суперечать нормам законодавства.

Стосовно тверджень апелянта про недоставлення на спеціальний майданчик працівниками патрульної поліції транспортних засобів на котрі оскаржуваною ухвалою накладено арешт, колегія суддів вважає слідуюче.

Дані доводи апелянта стосуються порядку виконання арешту і дотримання правил зберігання майна передбачених Положенням про створення та функціонування спеціального майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів речових доказів у кримінальних провадженнях, досудове розслідування у яких здійснюється Тернопільським відділом поліції та слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області затвердженого Наказом ГУНП в Тернопільській області від 07.12.2015 року №123, а тому виходять за межі даного судового розгляду і не спростовують правомірності накладення арешту.

Також, посилання апелянта на подані потерпілими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 заяви, у яких вони просять не притягувати до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 та закрити кримінальне провадження по факту ДТП, не спростовують правомірності накладення арешту, оскільки згідно п.2 ч.1 ст.477 КПК України злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, відноситься до кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення лише якщо він вчинений чоловіком (дружиною) потерпілого.

Викладені в доповненнях до апеляційної скарги доводи про порушення слідчим строків звернення до суду з клопотанням про арешт вилученого при огляді місця ДТП є безпідставними, оскільки згідно протоколу огляду автомобілі було вилучено 01 травня 2018 року і з клопотанням про їх арешт слідчий звернувся наступного дня, а саме 02 травня 2018 року, тобто з додержанням строків, визначених ч.5 ст.171 КПК України.

Доводи сторін в ході апеляційного розгляду про те, що ухвала про накладення арешту може бути скасована апеляційним судом у зв`язку з тим, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба не грунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки в такому випадку арешт скасовується слідчим суддею в порядку ст.174 КПК України.

В той же час, підстави для скасування судового рішення визначені ст.409 КПК України, однак за результатами апеляційного розгляду в даному випадку таких підстав не встановлено, оскільки висновки слідчого судді про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на час його розгляду відповідали вимогам кримінального процесуального закону і наведені в апеляційній скарзі доводи їх не спростовують.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги і підстав для скасування оскарженої ухвали не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 170-174, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 04 травня 2018 року без змін.

Ухвала апеляційного суду Тернопільської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2