Справа № 489/5718/17
Кримінальне провадження
№ 1-кп/489/234/2018
У Х В А Л А
03 травня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покровське Неклинівського району Ростовської області, РФ, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, п. п. 1,5,7,13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До теперішнього часу судове слідство по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, п.п. 1,5,7,13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, не закінчено.

Строк тримання ОСОБА_6 під вартою закінчується 13.05.2018 року.
Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до двох місяців.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 заявили клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, мотивуючи тим, що обвинувачений має постійне місце роботи, місце проживання та сім`ю.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що в клопотанні захисника та обвинуваченого необхідно відмовити, а клопотання прокурора підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.9 КПК України, суд приймає до уваги висновки викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини, з урахуванням практики якого застосовується кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема у рішеннях "В. проти Швейцарії" від 26.01.1993 р., "Мамедова проти Росії" від 01.06.2006 р., виходячи з яких наявність ризиків переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів оцінюється не тільки залежно від суворості можливого покарання та тяжкості злочину. Їх треба визначати з врахуванням низки інших ревалентних факторів, які можуть або підтвердити наявність такого ризику, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою, якими є характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені тяжкого та особливо тяжкого злочину з застосуванням зброї та заподіянням тілесних ушкоджень потерпілому, раніше судимий за вчинення аналогічного особливо тяжкого злочину, переховувався після вчинення злочину, а отже ризики, які було враховано при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме вчинення іншого злочину та переховування від суду - не зменшилися. Таким чином, суд вважає, що інший менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 372 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В :

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжити до 01.07.2018 року.

В клопотанні захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2