печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням слідчого СВ Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-
В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, ОСОБА_6 за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Печерським управлінням поліції ГУНП України в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №004154 від 17.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296, ч.2 ст.345, ч.2 ст.186, ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.09.2018 приблизно з 08 години 45 хвилин перед будівлею Генеральної Прокуратури України за адресою: м. Київ вул. Різницька, 13/15 відбувався мітинг, організований ВО «Свобода» під гаслом «Проти дій осіб, спрямованих на співпрацю з країною-агресором Російською Федерацією», в якому в числі інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, приймав участь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В той же день, 17.09.2018 приблизно о 10 годині 40 хвилин ОСОБА_5 разом з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, демонструючи зневагу до існуючих правил і норм поведінки, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, намагався шляхом пошкодження вхідних дверей, увірватися до приміщення будівлі Генеральної прокуратури України. Не зважаючи на численні зауваження працівників правоохоронних органів, які припиняли його хуліганські дії, ОСОБА_5 тривалий час не реагував та продовжував свої злочинні дії, чим зірвав мирний масовий захід та тимчасово порушив нормальну діяльність Генеральної прокуратури України. Окрім того, ОСОБА_5 17.09.18 приблизно о 11 год. 00 хв., перебуваючи біля будівлі Генеральної Прокуратури України за адресою: м. Київ вул. Різницька, 13/15, під час мирного мітингу, з метою перешкоджання виконанню працівниками правоохоронних органів службових обов`язків, підійшов до шеренг працівників Національної поліції України, які несли службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку та були одягненні у формений одяг та захисну амуніцію, та намагався прорвати кордон з метою увірватися до будівлі Генеральної Прокуратури України Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 , підійшов до строю працівників поліції, під час виконання ними службових обов`язків, та з метою спричинення їм тілесних ушкоджень, та діючи спільно з групою невстановлених досудовим розслідуванням осіб, завдав співробітниками Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 та ОСОБА_8 численні удари кулаками та взутими ногами в різні частини тіла. Таким чином, в результаті злочинних дій ОСОБА_5 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, співробітникам Печерського управління поліції Головного управління поліції у місті Києві під час виконання ними службових обов`язків та несення служби спричинені тілесні ушкодження у вигляді: ОСОБА_7 - закритої черепно-мозкової травми та забою лівої кисті, ОСОБА_8 забоїв волосистої частини голови та спини. Також, ОСОБА_5 17.09.18 приблизно о 11 год. 05 хв., перебуваючи біля будівлі Генеральної Прокуратури України за адресою: м. Київ, вул. Різницька, 13/15, під час вчинення хуліганства та перешкоджання виконанню працівниками правоохоронних органів службових обов`язків, з корисливих спонукань, та застосовуючи до ОСОБА_8 насильство, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, спричинив йому тілесні ушкодження, після чого зірвав з голови співробітника Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 формений головний убір кепку з кокардою, та таким чином відкрито викрав чуже майно, вартістю 150 грн., яким розпорядився на власний розсуд, залишивши при собі. 17.09.2018 приблизно о 14.30 за адресою: м. Київ вул. Мечникова, 14 співробітниками Печерського УП ГУНП у м. Києві був затриманий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого в ході особистого обшуку виявлено та вилучено пристрій, схожий на пістолет RETAY 9 мм REXID НОМЕР_1 та набої до нього у кількості 7 калібром 9 мм, а також формений головний убір кепку з кокардою, які останній незаконно придбав, зберігав та носив при собі без передбаченого законом дозволу. Підозрюваний, згідно ст. 12 КК України, вчинив ряд тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до семи років. З урахуванням вищевикладеного, слідчий в клопотанні, а прокурор в судовому засідання вказали про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням неможливості запобігання вищенаведеним ризикам, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів не вбачається. Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдино можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного. В судовому засіданні підозрюваний та його захисник доводи клопотання не визнали, зазначили про необґрунтованість підозри останньому, а відтак просили в задоволенні клопотання відмовити, вказали на необгрунтованість підозри. Заявлені в клопотанні ризики передбачені ст. 177 КПК не доведені. Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що Печерським управлінням поліції ГУНП України в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №004154 від 17.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296, ч.2 ст.345, ч.2 ст.186, ч.1 ст.263 КК України.

18.09.2018 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.345, ч.2 ст.186, ч.1 ст.263 КК України. Вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом затримання згідно ст. 208 КПК, протоколами огляду відеофайлів, протоколами впізнання, протоколами допитів потерпілих, та іншими доказами. Відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме зважаючи на тяжкість злочину та суворість можливого покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років існує реальна загроза того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, про що свідчать спосіб та суспільна небезпека вчиненого ним кримінального правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, тому як до теперішнього часу не встановлені та не вилучені можливі інші знаряддя злочину; незаконно впливати на свідків та потерплих у цьому ж кримінальному провадженні, шляхом погроз та умовлянь, тому як ОСОБА_5 отримав разом із клопотанням про обрання запобіжного заходу додатки до нього з анкетними даними всіх учасників кримінального провадження; та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому як ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, постійного джерела прибутку, та вчинив ряд злочинів в тому числі тяжких. Відповідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Зазначене вище свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалах клопотання даних. Слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання. Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в матеріалах клопотання, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин. Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність. Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. Слідчий суддя приходить до висновку щодо недоведеності слідчим та прокурором наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України в даному кримінальному провадженні. Слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні заявлено ризики того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, про що свідчать спосіб та суспільна небезпека вчиненого ним кримінального правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження. Однак прокурор належним чином не обґрунтував і не довів в судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із зазнвчених ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Крім того, прокурором необґрунтовано неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, щодо даних про його особу, в їх сукупності. Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані. Клопотання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність тримання підозрюваного під вартою фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину, який є особливо тяжким. Проте, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою. Доводи клопотання слідчого в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,2, 3, 5 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені. Незважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні ряду тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до семи років, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя вбачає за можливе застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавленнясвободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальнихвимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка сталапідставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалось затримання. Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини «Ходорковський проти Роси», при оцінці позбавленнясвободи будь-кого суд не обмежується проголошення видимими цілямивзяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри тацілі, що стоять за ними. Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органу досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам. В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)). Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, з огляду на відсутність належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в самому клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не доведено належним чином наявність таких ризиків і прокурором під час розгляду справи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам. На підставі вище викладеного, слідчий суддя не встановив підстав щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки обставин необхідності тримання особи під вартою в даному конкретному випадку немає, тому слід застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22-00 годин до 07-00 години наступної доби, та саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього, процесуальних обов`язків визначених частиною 5 ст. 194 КПК України та який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в тому числі і тих, які слідчий та прокурор вважає пріоритетними. Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22-00 годин до 07-00 години наступної доби.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Визначити строк дії ухвали тривалістю на два місяці до 18.11.2018 року включно.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати його: - за наявності здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; - носити електронний засіб контролю. Ухвалу в частині застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошений 24.09.2018 року о 15-20 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1