УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/555/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК УКраїни Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6
засудженого: ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в режимі відео конференції з Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 квітня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання,-
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 квітня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Рішення суду обґрунтовано тим, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. Посилається на те,що ухвала суду є незаконною та несправедливою, оскільки суд під час розгляду його клопотання не повно та не всебічно дослідив всі матеріали його особової справи. Вказує, що він визнав вину у вчинених злочинах ще за довго до того, як почали підходити строки звернення з заявою про умовно дострокове звільнення від відбування покарання. Стверджує, що не відшкодував шкоду, оскільки не знав кому і куди її відшкодовувати так як виконавчих листів не отримував. Вказує також, що дійсно в матеріалах його особової справи є дані про порушення ним режиму, але він про це нічого не знав, документи не підписував, співбесіди з ним не проводилися. Зазначає, що на даний момент він має 3 заохочення, не має порушень за період відбування покарання з 04.08.2010 рік по теперішній час. Представники колонії його заяви про застосування умовно-дострокового звільнення повністю підтримують та характеризують його з позитивної сторони.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав усі доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (п. 17) судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 раніше був засуджений 10 березня 2005 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ст.ст. 153 ч.1, 152 ч. 2, 15 ч.2, 187 ч. 1, 187 ч. 2, 70 ч. 1 КК України на 7 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на 2 роки 2 місяці 9 днів
Під час умовно-дострокового звільнення знову вчинив ряд кримінальних правопорушень та вироком Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області від 02.02.2011 року засуджений за ст.ст.152 ч. 2, 187ч. 2, 70 ч. 1, 71 ч.1 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 15.02.2016 року в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 04.08.2010 року до 29.06.201 року.
Ухвалою Менського районного суду від 08.06.2016 року невідбуту частину строку покарання замінено на 2 роки 8 місяців 22 дні обмеження волі.
Ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 29.07.2016 року зараховано час слідування до виправного центру з 24.06.2016 до 02.07.2016 року включно.
Початок строку відбування покарання: 04.08.10 для позбавлення волі, для обмеження волі - 02.07.2016.
Відповідно до досліджених матеріалів засуджений ОСОБА_7 в Бердичівському виправному центрі (№ 108) відбуває покарання з 05.10.2017 року. За весь період відбуття покарання зарекомендував себе з посередньої сторони. За час відбування покарання з 2010 року має 2 заохочення, стягнень не має. На даний час працевлаштований робітником котельні, до праці ставиться добре.
Враховуючи те, що хоча засуджений ОСОБА_7 і відбув певну частину призначеного судом покарання, однак адміністрацією виправної установи не характеризується як особа, яка за весь час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення. Крім того, вину у скоєних злочинах почав визнавати лише на час, коли підійшли строки застосування положень ст.ст. 81, 82 КК України, жодних дій, спрямованих на добровільне відшкодування завданих збитків і шкоди, протягом всього періоду відбування покарання не вживав, відбуває покарання у виправному центрі № 108 лише протягом півроку, при тому, що ще в квітні 2017 року допустив порушення вимог режиму, за яке з ним було проведено бесіду виховного характеру, за сім з половиною років відбування покарання має лише два заохочення ще не довів своє виправлення. Наявність заохочення у виправному центрі вказує, що засуджений стає на шлях виправлення, але враховуючи інші характеристики поведінки та ставлення засудженого до своїх дій, який відбуває покарання за ряд розбоїв та зґвалтування у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попередній ряд розбоїв і злочинів проти статевої недоторканості та свободи особи, на даний час відсутні достатні дані, що засуджений вже довів своє виправлення.
Доводи апеляційної скарги засудженого з приводу того, що він не відшкодував шкоду оскільки до установи в якій він відбуває покарання не надходили виконавчі листи є неспроможними оскільки останній міг звернутися до виконавчої служби самостійно.
Те, що засуджений має три заохочення та позитивно характеризується адміністрацією колонії заслуговує на увагу колегії суддів, проте дані обставини не можуть бути безумовними підставами для застосування умовно-дострокового звільнення засудженому ОСОБА_7 .
З урахуванням у сукупності всіх обставин, викладених вище, а також великого виховного та запобіжного впливу умовно-дострокового звільнення від відбування покарання як одного з видів заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі, та того, що при відбування покарання за попереднім вироком ОСОБА_7 було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, однак останній в зазначений період вчинив аналогічні кримінальні правопорушення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви засудженого про умовно-дострокове звільнення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 537, 539 КПК України колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 квітня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від покарання , - без зміни.
Ухвала набирає чинності негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 17.07.2018 року о 17.40.
Судді: