Провадження № 1-кп/760/889/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2018 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 04.02.2017 року за № 0001240, по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

03.02.2017 приблизно о 22 год. 35 хв. ОСОБА_4 , рухаючись пішою ходою по тротуару, перебуваючи біля металевих воріт будинку № 46-Б на пр. Космонавта Комарова у м. Києві, побачив раніше невідому ОСОБА_5 , яка пішою ходою рухалась йому на зустріч, тримаючи при цьому свій мобільний телефон.
У цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_4 шляхом ривка відкрито викрав з рук потерпілої ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Nomiai 560» вартістю 3 300,00 грн., на якому був прозорий силіконовий чохол вартістю 200,00 грн. та в якому знаходилась сім-карта оператора «Лайфселл» НОМЕР_1 , на рахунку котрої грошових коштів не було.
Завершивши свої протиправні дії, ОСОБА_4 , заволодівши майном потерпілої, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 3 500,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.186 КК України, визнав повністю та підтвердив всі обставини його вчинення, вказані в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо його не карати та призначити покарання, непов`язане з позбавленням волі.
В судове засідання потерпіла ОСОБА_5 не з`явилася, про день та час розгляду кримінального провадження судом повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності, в якій також вказала про те, що цивільного позову не заявляє (а.с. 31).
За згодою сторін згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів, як показання потерпілого, свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин кримінального провадження, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини ніким не оспорюються.
Тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, та дійшов до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 186 КК України кваліфіковано вірно як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Згідно із ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Відповідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при визначенні ступеню тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо).
Таким чином, при призначенні виду і розміру покарання ОСОБА_4 у відповідності до ст. 65 КК України, що встановлює загальні засади призначення покарання, суд враховує наступні обставини кримінального провадження:
- ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення: кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, віднесене кримінальним законом до категорії злочинів середньої тяжкості;

- особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності зі ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

В ході досудового розслідування встановлено, що потерпілій ОСОБА_5 завдано майнової шкоди на суму 3500,00 грн., яку повністю відшкодовано, шляхом повернення викраденого майна.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Крім того, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме класифікацію за ст.12 КК України, особливості й обставини вчинення, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті ч. 1 ст.186 КК України у виді штрафу в розмірі сімдесяти мінімумів доходів громадян.

Судові витрати відсутні.

Питання речових доказів в кримінальному провадженні вирішено згідно положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн. 00 коп. в дохід держави.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Nomiai 560» з сім-картою оператора «Лайфселл» НОМЕР_1 залишити у власності потерпілої ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 - ти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1