У Х В А Л А
Іменем України

02 липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 20.02.2018 року про відмову в задоволенні клопотання,

в с т а н о в и в:

в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 25.04.2018 року надійшла скарга представника заявника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 20.02.2018 року про відмову в задоволенні клопотання.

У скарзі порушується питання про скасування даної постанови та зобов`язання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 викликати та допитати в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які як стверджує потерпілий були очевидцями події.

Представник потерпілого вважає постанову слідчого такою, яка винесена з порушенням норм чинного законодавства та необґрунтованою, а відтак підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник потерпілого підтримав скаргу, з мотивів у ній наведеним, просив скаргу задовольнити.

Суб`єкт оскарження, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду скарги, не з`явився у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду скарги до суду не подавав.

Враховуючи, що відповідно до ст.306 КПК України відсутність слідчого, який належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду скарги, не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя, виходячи з загальних засад кримінального провадження: змагальності та розумних строків, вважає за необхідне розглянути скаргу з урахуванням наявних у суду матеріалів.

Вислухавши доводи представника потерпілого, вивчивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів скарги вбачається, що СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві розслідується кримінальне провадження про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000357 від 20.02.2017 року.

В межах даного кримінального провадження, представником потерпілого ОСОБА_3 20.02.2018 року заявлено клопотання про проведення (слідчих дій) допиту свідків.

20.02.2018 року слідчим СВ Шевченківського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_5 винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 про здійснення допиту свідків.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових дій) негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють її відмову, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Положенням ч. 4 ст. 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Разом із тим, аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчить про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були дотримані слідчим при прийнятті рішення про відмову в задоволенні клопотання.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що слідчий, приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання, мотивував його тим, що ним під час вивчення матеріалів кримінального провадження встановлено, що очевидці кримінального правопорушення відсутні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Враховуючи, що відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України було внесено 20.02.2018 року, то очевидним є те, що матеріли даного кримінального правопорушення, не могли містити інших даних ніж було повідомлено у заяві (повідомленні) потерпілого ОСОБА_8 про вчинення злочину, враховуючи, що дане кримінальне провадження є справо приватного обвинувачення.

Також, на переконання слідчого судді слідчий міг з`ясувати питання щодо того чи являються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 очевидцями злочину, тільки шляхом їх допиту, а тому, не вправі був відмовляти у задоволенні клопотання, не з`ясувавши це питання.

Викладене свідчить про однобічність, неповноту досудового розслідування та про необґрунтованість винесення слідчим постанови про відмову в задоволенні клопотання, відсутність підстав для прийняття такого рішення.

За правилами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Потерпілий, відповідно до положення ч. 3 ст. 93 КПК України, зокрема, має право ініціювати проведення слідчих дій та інших процесуальних дій.

У даному випадку потерпілий являється ще й стороною обвинувачення, а тому з наведеного слідує, що в даному випадку слідчим було обмежено потерпілого як сторону обвинувачення у праві збирання доказів.

Також слідчим не було виконано свій обов`язок, визначений ч. 4 ст. 38 КПК України, не вжито всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного приходить до висновку, що постанова слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання від 20.02.2018 року, підлягає скасуванню.

Інші питання порушені у скарзі, відповідно до КПК України не входить до компетенції слідчого судді, а тому а цій частині скарга задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

КПК України не містить положень з яких би убачались повноваження слідчого судді зобов`язувати слідчого на проведення конкретних слідчих дій, тобто слідчий суддя такими повноваженнями не наділений.

Керуючись ст.ст.9, 22, 38, 40, 93, 110, 303-307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_5 від 20.02.2018 року про відмову в задоволенні клопотання, задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_5 від 20.02.2018 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000357 від 20.02.2018 року.

В іншій частини скаргу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя