ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/2212/18
Провадження № 1-кп/210/461/18

"10" вересня 2018 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

представника потерпілих ОСОБА_21 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду м. Кривого Рогу матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом щодо ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.301, ч.5 ст.301, ч.ч.2,3 ст.302, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.3 ст.28, ч.3 ст.301, ч.5 ст.301, ч.ч.2,3 ст.302 КК України, ОСОБА_22 , у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.3 ст.301, ч.2 та ч.3 ст.302 КК України, ОСОБА_23 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.3 ст.301 КК України,-

ВС ТАНОВИЛА:
У провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вказане кримінальне провадження.

10.09.2018 року прокурором ОСОБА_5 у судовому засіданні заявлено клопотання щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (щодо кожного окремо) раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки їх строк закінчується 10 вересня 2018 року. Крім того, прокурор обґрунтовує своє клопотання тим, що ризики, які враховувались під час обрання даного запобіжного заходу відносно обвинувачених не змінились.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_6 заперечували у продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили суд розглянути питання щодо обрання відносно нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Обвинувачена ОСОБА_12 та її захисник ОСОБА_7 також заперечували у продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили суд розглянути питання щодо обрання відносно неї іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Представник потерпілих ОСОБА_21 у вирішенні клопотань прокурора поклався на розгляд суду.

Обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 підтримали позицію захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_6 та захисника обвинуваченої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_7 .

Обвинувачена ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та їх захисник ОСОБА_24 також підтримали позицію захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_6 та захисника обвинуваченої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_7 .

Обвинувачена ОСОБА_15 підтримала позицію захисників.

Обвинувачена ОСОБА_17 та її захисник ОСОБА_25 також підтримали позицію захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_6 та захисника обвинуваченої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_7 .

Вислухавши доводи сторін, дослідивши клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувальний акт та додані до нього матеріали, колегія суддів, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до змісту ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. А відповідно до ч.3 цієї статті, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою суду від 12 липня 2018 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.301, ч.5 ст.301, ч.ч.2,3 ст.302, ч.1 ст.309 КК України та відносно обвинуваченої ОСОБА_12 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.3 ст.28, ч.3 ст.301, ч.5 ст.301, ч.ч.2,3 ст.302 КК України, строком на два місяці, тобто до 10 вересня 2018 року.

Частиною третьою ст.199 КПК України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

А вимогами ч.5 цієї статті визначено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Судом встановлено, а прокурором доведено наявність обставин, враховуючи стадію судового розгляду, а саме, що дане кримінальне провадження не буде завершено до спливу строку тримання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під вартою, визначеного ухвалою суду від 12 липня 2018 року.

Колегія суддів вважає, що прокурором доведено наявність обставин вважати, що раніше заявлені ним ризики не зменшилися.

Крім того, суд враховує, що сама лише тяжкість вчинених злочинів, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності продовження тримання останніх під вартою, при цьому враховуються інші обставини, що встановлені судом при вирішенні попередніх питань доцільності продовження строку тримання його під вартою, які на теперішній час зменшилися.

Вказаний висновок суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу (рішення «Єлоєв проти України», «Фельдман проти України»).

Встановлено, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.301, ч.5 ст.301, ч.ч.2,3 ст.302, ч.1 ст.309 КК України, за вчинення одного з яких, а саме, кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України Законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до 12 років.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_11 встановлено, що останній раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має постійне місце мешкання в м. Кривому Розі, зареєстрований як Фізична особа-підприємець, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей чи батьків похилого віку немає.

Встановлено, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.3 ст.28, ч.3 ст.301, ч.5 ст.301, ч.ч.2,3 ст.302 КК України, за вчинення одного з яких, а саме, кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України Законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до 12 років.

Вивченням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_12 встановлено, що остання раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , має постійне місце мешкання в м. Кривому Розі, не заміжня, має на утриманні мати похилого віку ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_12 і потребує нагляду за станом свого здоров`я.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, ОСОБА_11 може переховуватись від суду, продовжити вчинення кримінального правопорушення, впливати на покази потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також, суд враховує положення ч.ч.1, 4 ст.194 КПК України та вважає, що прокурором не доведено обставин вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, до обвинуваченої ОСОБА_12 , для запобігання ризикам, зазначеним в його клопотанні, буде недостатнім.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що захисником ОСОБА_12 адвокатом ОСОБА_7 наведено достатньо підстав для зміни запобіжного заходу її підзахисній на домашній арешт, а отже в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_12 слід відмовити, оскільки прокурором чітко не зазначено та не доведено існування обставин, які виправдовують подальше тримання останньої під вартою.

Однак, відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення з-під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_12 на домашній арешт, колегія суддів, окрім обставин, зазначених захисником ОСОБА_7 , враховує позицію сторони обвинувачення щодо наявності ризиків передбачених ст.177 КК України, а саме, можливість впливати на свідків і потерпілих, продовжити вчинення кримінального правопорушення та позицію представника потерпілих, а також перебування обвинуваченої під вартою більше 8 місяців, без прийняття судом рішення по суті висунутого обвинувачення, та вважає необхідним покласти на останню обов`язки визначені ст.194 КПК України, оскільки такий запобіжний захід достатньо забезпечить виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків.

Колегія суддів враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування (рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії» (п. 60).

У справі «Сергій Волосюк проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зі спливом певного часу тяжкість злочину, в якому особа підозрюється чи обвинувачується, як єдина підстава тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може бути достатньою.

Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_11 колегія суддів виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.149, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.301, ч.5 ст.301, ч.ч. 2, 3 ст.302, ч.1 ст.309 КК України, за вчинення одного з яких, а саме, кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України Законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до 12 років, а також особу обвинуваченого ОСОБА_11 .

Також суд оцінює суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_11 та імовірну можливість продовження обвинуваченим протиправної поведінки у подальшому.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Вказане свідчить про наявність ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, які станом на 10.09.2018 року не допитані судом. Колегія суддів вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, відносно ОСОБА_11 тримання під вартою та відносно ОСОБА_12 домашній арешт, є недостатніми для запобігання ризикам, встановлених ст.177 КПК України.

Крім того, колегією суддів враховується тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, враховуючи особу обвинувачених, тяжкість кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про те, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даному етапі судового розгляду, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_11 , а тому, йому необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.

Що стосується обвинуваченої ОСОБА_12 , колегія суддів приходить до висновку про те, що останній можливо змінити запобіжний захід тримання під вартою на домашній арешт з покладенням на неї обов`язків визначених ст.194 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 370, 372 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місці, тобто до 09 листопада 2018 року включно.

На підставі п.2 ч.5 ст.182 КПК України визначити заставу в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 528 600 грн. (1762 грн. х 300 = 48 000 гр.), яка може бути внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, Код отримувача (ЄДРПОУ) - 26239738, Банк отримувача- ГУДКСУ в м. Київ, МФО 820172, номер рахунку 7442.

В разі сплати застави вважати обраним ОСОБА_11 запобіжний захід заставу.

В разі внесення застави, суд на підставі ч. 5, 6 ст.194 КПК України вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_11 . строком на два місяці з моменту внесення застави наступні обов`язки: прибувати до суду за викликами; не відлучатися із міста Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця фактичного проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що ОСОБА_11 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Попередити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7-10 ст. 183 КПК України.

Копію ухвали направити до ДПтСУ Криворізька установа виконання покарань УДПтСУ у Дніпропетровській області №3, для виконання.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Змінити обвинуваченій ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід з тримання під вартою, на домашній арешт із застосуванням електроннимх засобів контролю, заборонивши їй цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на ОСОБА_12 наступні обов`язки:

- заборонити ОСОБА_12 залишати своє фактичне місце мешкання, цілодобово;

- за першим викликом чи вимогою з`являтися до суду.

Встановити строк домашнього арешту ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - з 10 вересня 2018 року до 09 листопада 2018 року включно.
Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_12 що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вони перебувають, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання відповідному підрозділу органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої.

Органом національної поліції негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту і повідомити про це суд.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_12 - під варти в залі суду негайно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3