Справа № 277/855/18
У Х В А Л А

"20" серпня 2018 р. смт. Ємільчине

Слідчий суддя Ємільчинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю заявника ОСОБА_3

слідчого Ємільчинського ВП ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Ємільчине клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна за матеріалами досудового розслідування, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 24.01.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

15.08.2018 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_3 , в якому просить скасувати арешт автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», д/н НОМЕР_1 , оскільки він являється його власником.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 посилається на те, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000025 від 24.01.2017 року ухвалою слідчого судді Ємільчинського районного суду від 26.01.2017 року накладено арешт на автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», д/н НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні в Ємільчинському ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області.

15.03.2017 року дане кримінальне провадження було направлено за підслідністю до СВ Голосіївського УП ГУНП в м. Києві.

26.10.2017 року ОСОБА_3 звертався до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, однак в задоволенні даного клопотання йому було відмовлено.

В судовому засіданні заявник підтримав клопотання, просив його задовольнити та пояснив, що арешт накладався у зв`язку із необхідністю повернути автомобіль законному власнику. Так як автомобіль був придбаний за довіреністю ще у 2007 році і він має право ним керувати та розпоряджатися, просив скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на автомобіль та передати його йому на відповідальне зберігання.

Слідчий Ємільчинського ВП, за клопотанням якого було арештовано майно, в судовому засіданні пояснив, що кримінальне провадження за підслідністю було направлено до Голосіївського РВП м. Києва і яке прийнято рішення не відомо.
Вислухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не обґрунтоване та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З ухвали слідчого судді Ємільчинського районного суду від 26.01.2017 року слідує, що накладено арешт на майно, а саме автомобіль марки «Mitsubishi Lanser», д/н НОМЕР_1 , який відповідно до постанови слідчого СВ Ємільчинського ВП від 25.01.2017 року визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000025 від 24.01.2017 року та передано на зберігання до Ємільчинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУ НП в Житомирській області.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
З ч.2 ст.170 КПК України слідує, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Зі ст. 100 КПК України слідує, що речовий доказ, який був вилучений стороною кримінального провадження, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.174 КПК України прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Зважаючи на те, що автомобіль марки «Mitsubishi Lanser», д/н НОМЕР_1 , визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000025 від 24.01.2017 року та передано на зберігання до Ємільчинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУ НП в Житомирській області, ОСОБА_3 не довів, що в подальшому застосуванні арешту автомобіля марки «Mitsubishi Lanser», д/н НОМЕР_1 , відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а також не надав доказів про те, що дане кримінальне провадження, в якому він є потерпілим, закінчено і по ньому прийнято процесуальне рішення без вирішення питання пов`язаного з накладенням арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що підстав для скасування арешту не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 98, 100, 170-174 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна за матеріалами досудового розслідування, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 24.01.2017 року, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: ОСОБА_1