Провадження №: 1-кп/752/84/18
УХВАЛА

06.09.2018 року м. Київ
Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
в ході судового розгляду кримінального провадження № 0007390 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
Прокурор просив продовжити обвинуваченому міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Захисник заперечила.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисника .
Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини вказують на необхідність дотримання розумних строків тримання особи під вартою. Існування обґрунтованої підозри у скоєнні особою злочину є необхідною умовою для законності подальшого тримання її під вартою, але з часом існування лише цієї умови вже є недостатнім обґрунтуванням для продовження тримання особи під вартою.
Крім цього, підхід Європейського суду з прав людини до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою як впродовж досудового розслідування, так і судового розгляду - ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою, а також необхідність тримання особи під вартою в ході судового розгляду справи має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.
Згідно з п. 3 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожен заарештований або затриманий має право на звільнення. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями явки до суду.
Зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані.
Європейський суд з прав людини у розглянутих ним справах «Яблонський проти Польщі», «Іловецький проти Польщі», що судом використовується як джерело права, звернув увагу на те, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів.
При вирішенні клопотання прокурора суд враховує сукупний строк перебування ОСОБА_7 під вартою, що налічує понад 6 років. На даний час зменшились ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що були вставлені під час обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема: по даному кримінальному провадженню допитані всі свідки, документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення передані прокурором в розпорядження суду. Крім того, як вбачається зі матеріалів справи та було зазначено обвинуваченим в ході судового розгляду, останній має місце реєстрації. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час із покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового провадження даного кримінального провадження.
У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити у клопотанні прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 існуючої міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою та змінити обвинуваченому ОСОБА_7 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час із покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України строком до двох місяців.
Беручи до уваги викладене вище, а також керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 194, 314-315 , 369-372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання прокурора - відмовити.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити міру запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт у нічний час заборонивши останньому залишати місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , з 21-00 год. до 08-00 год. наступної доби.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки:
- здати на зберігання свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України;
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
Визначити строк дії покладених на ОСОБА_7 обов`язків до 05.11.2018 року включно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Звільнити ОСОБА_7 з-під варти негайно в залі суду.
Копію даної ухвали направити для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2