Провадження № 1-КП/359/59/2018
ВИРОК
10 травня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,
за участю захисника ОСОБА_5 ,
за участю потерпілої ОСОБА_6 ,
за участю потерпілого ОСОБА_7 ,
за участю представника потерпілого ОСОБА_8 ,
за участю представника служби у справах дітей ОСОБА_9 ,
при секретарях судових засідань ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньо спеціальною освітою,не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 20.02.2006 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 69, ч. 2 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; 16.03.2011 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі; 15.06.2016 року звільнений з Березанської виправної колонії Київської області №95 по відбуттю строку покарання,-
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України,
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив умисні злочини проти власності, за наступних обставин.
14.11.2016 року, близько 13 год. 50 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік будівлі Бориспільської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 6, за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Головатого, 45, помітив малолітнього ОСОБА_7 , який вийшов з приміщення школи та пішов в напрямку свого місця проживання. У цей час у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_12 з метою заволодіння чужим майном.
Реалізуючи свій злочинний намір, 14.11.2016 року, близько 13 год. 50 хв., ОСОБА_4 , діючи умисно та з корисливих мотивів, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, користуючись тим, що ОСОБА_7 є малолітнім та не зможе чинити йому достатній опір, здійснив напад на ОСОБА_7 із застосуванням ножа, який приставив ОСОБА_7 до правого боку, та наказав останньому віддати належний йому мобільний телефон. Будучи наляканим, малолітній ОСОБА_7 віддав свій мобільний телефон марки «Lenovo А 5000», вартістю 3216 грн., яким він користувався, оскільки приставлений до його правого боку ніж сприйняв як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю. Заволодівши належним ОСОБА_7 мобільним телефоном марки «Lenovo А 5000», ОСОБА_4 розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши останньому матеріальної шкоди на суму 3216 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Крім цього, продовжуючи свої злочинні дії, 16.11.2016 року, близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні Бориспільського міськрайонного центру зайнятості, розташованого за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Глибоцька, 4, помітив належний ОСОБА_13 мобільний телефон марки «Microsoft Lumia 430 DualSim», який знаходився на столі адміністратора Бориспільського міськрайонного центру зайнятості. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, 16.11.2016 року, о 14 год. 00 хв., діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, користуючись тим, що ОСОБА_14 відійшла від свого робочого місця, та усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, та будучи впевненим, що його дії залишились не поміченими для оточуючих, викрав належний ОСОБА_13 мобільний телефон марки «Microsoft Lumia 430 DualSim», вартістю 2504 грн., разом з картою пам`яті «MicroSD», вартістю 132 грн. на 16 Гб та сім - картами оператора мобільного зв`язку «МТС Україна» та «Vodafone» вартістю 25 грн. кожна.
В подальшому викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 2686 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Обвинувачений вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав частково.
У судовому засіданні ОСОБА_4 по епізоду вчинення крадіжки визнав повністю та показав, що 16.11.2016 року, о 14 год. 00 хв., він прийшов до Бориспільського міськрайонного центру зайнятості з метою працевлаштування. В цей час він помітив на стійці адміністратора мобільний телефон марки «Microsoft Lumia 430 DualSim». Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає він викрав вказаний мобільний телефон та розпорядився ним на власний розсуд, а саме продав в м. Києві за 500 грн.
По епізоду вчинення розбійного нападу ОСОБА_4 свою вину визнав частково. Визнав фактичні обставини, але заперечив вчинення злочину за допомогою ножа.
Зокрема ОСОБА_4 показав, що 14.11.2016 року, близько 13 год. 50 хв., він побачив малолітнього ОСОБА_7 , який розмовляв по телефону. Тоді він підійшов до нього і погрожуючи заподіянням тілесних ушкоджень забрав мобільний телефон марки «Lenovo А 5000» та розпорядився ним на власний розсуд, а саме продав на ринку «Зоряний» в м. Бориспіль за 800 грн.
Незважаючи на те, що обвинувачений частково визнає себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, його вина повністю доведена зібраними у справі доказами.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , показав, що проживає у АДРЕСА_2 . Є учнем школи № 6 у місті Борисполі. Точної дати не пам`ятає, але розуміє, з приводу чого надає покази. Повідомив, що після уроків, повертаючись зі школи, ішов сам, оскільки друзі його у напрямку його будинку не мешкають. Вийшовши за паркан школи та трохи відійшовши від неї, зустрів чоловіка, якого в подальшому він впізнав під час впізнання. То був ОСОБА_4 . У той день була світла пора дня. ОСОБА_4 підійшов до нього з заду,обнявши його так, що став передом до його обличчя, лівою рукою взявши його за плече, а правою рукою дістав з кармана розкладний ніж і відкрив його. Звук відкриття розкладного ножу він пам`ятає чітко, оскільки після клацання ОСОБА_4 приставив розкладного ножа до його правого боку. Він був упевнений, що йому погрожують ножем. ОСОБА_4 запитав його, чи є в нього телефон. ОСОБА_7 , перелякавшись леза ножа, відповів, що має телефон, на що ОСОБА_4 сказав йому віддати його та мовчати про факт нападу, погрожуючи тим, що буде чекати його біля школи. Ніж тримав ОСОБА_4 увесь час, близько 30 хвилин. Розкладний ніж потерпілий запам`ятав, оскільки форма леза ножа була із зубчиками. Зазначений ніж він впізнав серед інших ножів, які йому пред`являлися під час впізнання речей.
Після того, як ОСОБА_7 під примусом відав мобільний телефон, марки «Lenovo А 5000», ОСОБА_4 відпустив його та пішов у протилежну сторону школи. ОСОБА_7 ,злякавшись, пішов до свого помешкання, звідки зателефонував з іншого телефону своїй матері, яка була на роботі. Коли мати приїхала з роботи, то зателефонувала в поліцію. Працівники поліції, приїхавши за адресою АДРЕСА_2 ,відібрали заяву про вчинення кримінального злочину.
Допитана у судовому засіданні законний представник потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яка є матір`ю показала наступне. Вона разом з сином проживає у АДРЕСА_2 . 14 листопада 2016 року вона була на роботі, у ПрАТ «Енерго Газ», у місті Києві, та, близько 14.00 години, їй зателефонував син і, хвилюючись, сказав, що його пограбували. Знаючи, що на дорогу з роботи їй потрібен був значний час, вона зателефонувала подрузі, щоб та прийшла до них до дому та побула разом з її сином, оскільки він був дуже переляканий. Коли вона приїхала до дому, то, під час розмови з сином, дізналася, що до нього біля школи підійшов незнайомий чоловік та, погрожуючи ножем, забрав у дитини мобільний телефон, марки «Lenovo А 5000». Незнайомий чоловік сказав її сину, щоб у поліцію не зверталися, бо буде чекати її сина біля школи, але після почутого від сина вона одразу зателефонувала в поліцію. Через деякий час їх запросили до слідчого, якій повернув під розписку мобільний телефон, марки «Lenovo А 5000», та повідомив, що знайшли його в ломбарді. ЇЇ син за її участі був на слідчих діях: вперше - на впізнанні особи підозрюваного, а потім - на впізнанні ножа. ЇЇ син чітко впізнав особу ОСОБА_15 , який підійшов до нього з погрозою біля школи для викрадення мобільного телефону, та впізнав ножа, яким ОСОБА_4 погрожував, приставляючи ножа до її сина, серед інших ножів, які були пред`явлені для впізнання.
Потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у судовому засіданні показала, що вона працює в Бориспільському міськрайонному центрі зайнятості. 16 листопада 2016 року вона пам`ятає той день добре, оскільки то був її перший робочий день з моменту влаштування на роботу. До неї підійшов ОСОБА_4 , пред`явивши свої документи, за довідкою для своєї матері для надання субсидії. Враховуючи, те що навиків в роботі у неї було небагато, вона відійшла від свого робочого місця, оскільки працюють вони всі у великому одному залі, у кожного робітника робоче місце огороджене стійкою. Вона підійшла проконсультуватися до старшого працівника. У цей час ОСОБА_4 , обійшовши стійку, викрав у неї мобільний телефон. Після того, як ОСОБА_4 пішов, вона виявила відсутність свого телефону,марки «Microsoft Lumia 430 DualSim»,разом з картою пам`яті «MicroSD»та картами оператора мобільного зв`язку «МТС Україна» та «Vodafone», та зателефонувала на свій мобільний номер з телефону колег, але ОСОБА_4 не відповідав. Вона написала sms-повідомлення з змістом того, щоб він повернув телефон, а вона, натомість, не буде заявляти в поліцію. ОСОБА_4 відповів sms-повідомленням, що принесе телефон до чотирьох годин. Однак, до кінця робочого часу телефон їй не повернули, у зв`язку з чим вона викликала поліцію та заявила про крадіжку, надавши всі дані ОСОБА_4 .
Викрадений мобільний телефон їй не повернуто та не відшкодовано обвинувачуваним. Поданий цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди вона підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити в повному обсязі.
Розкладний ніж визнаний речовим доказом, про що є відповідна постанова слідчого. Зазначений ніж надавався потерпілому ОСОБА_7 для впізнання речей серед інших ножів. ОСОБА_7 впізнав та вказав саме на той ніж, що був добровільно виданий ОСОБА_4 .
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,показав, що він є дільничним офіцером поліції Бориспільського ВП ГУНП в Київській області, старшим лейтенантом поліції. 14 листопада 2016 року йому стало відомо про те, що у Бориспільському міськрайонному центрі зайнятості ОСОБА_4 , який перебуває на обліку, скоїв крадіжку. Оскільки ОСОБА_17 є дільничним офіцером дільниці, на якій вчинено злочин,то він запросив ОСОБА_4 до себе надати пояснення з приводу його вчинення злочину. Під час розмови з ОСОБА_4 було поставлено питання про викрадення мобільного телефону з центу зайнятості. З цієї розмови стало, також, відомо про ще один злочин, а саме напад на неповнолітнього з метою заволодіння мобільним телефоном. На запитання, чи є в нього заборонені предмети, ОСОБА_4 відповів, що має при собі ножа. Після того, як ОСОБА_4 повідомив, що в нього є ніж, вони пішли до слідчого ОСОБА_16 . Під час розмови слідчого та ОСОБА_4 він був присутній, оскільки пам`ятає, що ніж ОСОБА_4 був виданий добровільно, у зв`язку з чим був складений акт добровільної видачі. ОСОБА_4 не перебував на адміністративному нагляді, однак знаходився на обліку, у зв`язку з чим і був викликаний ним для надання пояснень.
Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, доведена достовірністю показань, наданих обвинувачуваним у судовому засіданні та визнання вини у вчиненні крадіжки, показаннями потерпілої ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , а також підтверджуються наступними документами та речовими доказами:
- карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону об 14.36 від 16.11. 2016 року від ОСОБА_18 , адреса вчинення злочину АДРЕСА_3 , що за адресою її місця роботи викрали мобільний телефон (том 2 а.с.19);
- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 16.11.2016 року від громадянки ОСОБА_18 , про те, що 16.11.2016 року, приблизно о 14 год. 00 хв., громадянин ОСОБА_4 , 1985 року народження, перебуваючи за адресою: м. Бориспіль, вул. Глибоцька, 4, у приміщенні центру зайнятості таємно викрав мобільний телефон «Microsoft Lumia», вартістю 2500 грн. (том 2 а.с.20);
- висновком товарознавчої експертизи, у частині вартості мобільного телефону, марки «Microsoft Lumia 430 DualSim» разом з картою пам`яті «MicroSD» та картами оператора мобільного зв`язку «МТС Україна» та «Vodafone»,ринкова вартість всього становить 2686 грн. 00 коп. (том 2 а.с.24-38);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.12.2016 року та відеозаписом даної слідчої дії за участю підозрюваного ОСОБА_4 , який у присутності двох понятих, повідомив та продемонстрував усі обставини вчинення злочину, а саме, що 16.11.2016 року ОСОБА_4 прийшов до приміщення центру зайнятості, за адресою: АДРЕСА_3 , підійшов до стійки реєстрації до адміністратора, яка попросила в нього ідентифікаційний код. Після цього адміністратор перевірила, чи стоїть на обліку ОСОБА_4 , а він, у свою чергу, попросив зняти його з обліку, на що вона сказала, що зможе це зробити, і що їй необхідно відлучитися, що і зробила. Після цього, ОСОБА_4 побачив на стійці мобільний телефон, та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, викрав мобільний телефон чорного кольору, поклав його до кишені власного одягу, та покинув приміщення центру зайнятості. У подальшому, ОСОБА_4 збув викрадений мобільний телефон на зупинці громадського транспорту «Ленінградська» в м. Бориспіль невідомій особі (том 2 а.с.46-49).
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 26.12.2016 року з фототаблицею № 1 до даного протоколу даної слідчої дії за участю потерпілої ОСОБА_6 . У ході цієї слідчої дії потерпіла ОСОБА_6 , серед пред`явлених їй чотирьох осіб, за допомогою візуального спостереження, за ознаками зовнішності, а саме: форми обличчя, форми носа, форма голови, впізнала ОСОБА_4 , який зображений на фотознімку № 6, як особу яка 16.11.2016 року, близько 14 год. 20 хв., перебувала в Бориспільському міськрайонному центрі зайнятості та викрала мобільний телефон (том 2 а.с.50-54);
За фактом нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я малолітньої особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,вина ОСОБА_4 , окрім показань потерпілого, законного представника потерпілого та свідків,підтверджується наступними документами та речовими доказами:
- карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону о 15.53 від 14.11. 2016 року від ОСОБА_8 , проживаючої в АДРЕСА_2 , про відкрите заволодіння телефоном її неповнолітнього сина біля ЗОШ №6 (том 1 а.с.213);
- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 14.11.2016 року від громадянки ОСОБА_8 про те, що 14.11.2016 року, о 14 год. 02. хв., їй на мобільний телефон зателефонував малолітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та повідомив про те, що в нього щойно невідомий чоловік забрав мобільний телефон, марки «Lenovo А 5000»,погрожуючи застосуванням насильства, а саме предметом, схожим на ніж (том 1 а.с.214);
- копією товарного чеку на мобільний телефон, марки «Lenovo А 5000», вартістю 3298 грн. 96 коп., з протоколом огляду та фото-таблицею від 14.11.2016 року, яким встановлено, що об`єктом огляду є ділянка кабінету №218 в приміщенні адмінбудівлі за адресою: м. Бориспіль, вул. С. Камінського, 4. Поряд з письмовим столом стоїть чоловік, який відрекомендувався як ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , який добровільно видав мобільний телефон «Lenovo», білого кольору, ІМЕі НОМЕР_1 , ІМЕі НОМЕР_2 . На телефоні відсутні ушкодження та відсутні сім-карти та карта памяті. Мобільний телефон «Lenovo», білого кольору, ІМЕі НОМЕР_1 , ІМЕі НОМЕР_2 вилучено та поміщено до спец пакету №2951328 з підписами понятих, слідчого та щільно запаковано (том 1 а.с.223-225);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 03.12.2016 року з фототаблицею № 2, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_7 у присутності законного представника потерпілого та педагога. У ході цієї слідчої дії потерпілий ОСОБА_7 , серед пред`явлених йому чотирьох осіб, за допомогою візуального спостереження, за ознаками зовнішності, а саме: форми обличчя, форми носа, щетини, впізнав ОСОБА_4 , який зображений на фотознімках з табличкою в руках № 2, як особу, яка напала на нього 14.11.2016 року, близько 13 год. 50 хв., та відібрала мобільний телефон, погрожуючи ножем (том 1 а.с.226-229);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 03.12.2016 року з фототаблицею № 2, проведеного за участю за участю свідка ОСОБА_19 . У ході цієї слідчої дії свідок ОСОБА_19 , серед пред`явлених йому чотирьох осіб, за допомогою візуального спостереження, за ознаками зовнішності, а саме: форми обличчя, форми носа, щетини, впізнав ОСОБА_4 , який зображений на фотознімках з табличкою в руках № 2, як особу, у якої 14.11.2016 року, перебуваючи на ринку «Зоряний» в м. Бориспіль, придбав мобільний телефон «Lenovo»(том 1 а.с.230-233);
- висновком товарознавчої експертизи в частині вартості мобільного телефону, марки «Lenovo А 5000», білого кольору, ринкова вартість якого становить 3216 грн. 00 коп. (том 2 а.с.1-10);
- протоколом огляду місця події від 16.11.2016 року, яким встановлено місце вчинення кримінального правопорушення та сліди злочину. Встановлено, що в АДРЕСА_3 , розташована земельна ділянка, яка ділянка огороджена металевим парканом та вхід на яку знаходиться через металеві ворота. На території вказаної ділянки розташована будівля центру зайнятості м. Бориспіль. Вхід до даної будівлі здійснюється через металопластикові одноствористі двері. При вході до приміщення будівлі, поряд із стіною, розташована дерев`яна стійка (стіл), навпроти входу до приміщення на столі знаходяться ручки, журнал також поряд із столом знаходиться стілець, інших речей на столі не виявлено (том. 2 а.с.22-23).
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.12.2016 року та відеозаписом даної слідчої дії за участю підозрюваного ОСОБА_4 . У присутності двох понятих, обвинувачений повідомив та продемонстрував усі обставини вчинення злочину, а саме, що 14.11.2016 року ОСОБА_4 , перебуваючи біля школи № 6 в місті Бориспіль, підійшовши до школи, побачив неповнолітнього, який виходив із школи. У цей час у нього виник умисел заволодіти його майном. Він підійшов до нього ззаду та обняв його лівою рукою за плечі. Поклавши руку на потерпілому на плече, ОСОБА_4 обійшов його, дістав з кишені ніж та приставив його до правого неповнолітнього. Після цього, ОСОБА_4 запитав, чи має потерпілий телефон, на що почув відповідь: «Так». Потім, ОСОБА_4 наказав потерпілому віддати мобільний телефон, що останній і зробив. Після цього, ОСОБА_4 наказав потерпілому йти та нічого нікому не розповідати. ОСОБА_4 направився в бік базару «Зоряний» де продав викрадений мобільний телефон за 800 гривень невідомій особі. Отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд (том 2 а.с.56-59);
- протоколом проведення слідчого експерименту додатково від 21.12.2016 року та відеозаписом даної слідчої дії за участю підозрюваного ОСОБА_4 в присутності двох понятих, розказує та показує всі обставини вчинення злочин, а саме, що 14.11.2016 року ОСОБА_4 йшов по вулиці Головатого, м. Бориспіль. Перебуваючи біля земельної ділянки АДРЕСА_3 неподалік ЗОШ №6 він побачив молодого чоловіка (малолітню особу) та підійшовши до вказаної особи обійняв його, зупиний його. Після цього ОСОБА_4 запитав у малолітньої особи чи має він мобільний телефон, при цьому дістав ніж. Після цього малолітня особа віддала власний мобільний телефон ОСОБА_4 . Отримавши мобільний телефон ОСОБА_4 направився з ним до ринку «Зоряний» де і збув мобільний телефон. На запитання до підозрюваного ОСОБА_4 чи погрожував він малолітній особі ножем або предметами схожий на ніж? ОСОБА_4 відповів, що так показував ножа особі на яку нападав, нічого не говоривши, запитавши чи є в нього телефон (том 2 а.с.60-63);
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 09.12.2016 року з фотоілюстрацією, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_7 у присутності законного представника потерпілого та педагога. У ході цієї слідчої дії потерпілий ОСОБА_7 , серед пред`явлених йому чотирьох ножів, за допомогою візуального спостереження, за ознаками зовнішнього вигляду, а саме: леза ножа, наявність різьби (нерівності) на протилежній стороні лезі, впізнав та вказав на ніж, який зображений на фотознімках під № 3, як ніж, яким 14.11.2016 року йому погрожував ОСОБА_4 (том 2 а.с.64-68);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.12.2016 року та відеозаписом даної слідчої дії за участю підозрюваного ОСОБА_4 . У ході цього слідчого експерименту встановлено, що 14.11.2016 року, близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_4 знаходився по вулиці Головатого, м. Бориспіль. У цей же час, перебуваючи неподалік ЗОШ № 6, він побачив малолітнього хлопця, який направлявся в бік вулиці Привокзальна по тротуару. У той час у обвинуваченого виник умисел на заволодіння майном вказаної малолітньої особи. ОСОБА_4 наблизився до малолітнього, обняв його лівою рукою за плечі, правою рукою дістав з правої кишені власної куртки розкладний ніж та приставив його до одягу малолітнього з правої сторони, наказавши віддати йому мобільний телефон. Отримавши від потерпілого мобільний телефон «Lenovo», ОСОБА_4 поклав його до лівої кишені власної куртки (верхній одяг) та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим мобільним телефоном на власний розсуд, а саме, збувши його за 800 грн. на ринку «Зоряний» в місті Борисполі (том 2 а.с.69-72);
- протоколом огляду від 03.12.2016 року з фотоілюстрацією до нього, що проводився в приміщенні службового кабінету №104 Бориспільського ВП ГУНП в Київській області, за адресою: вул. С. Камінського, 4, м. Бориспіль, Київська область. В кабінеті вищезазначеного приміщення, на відстані близько 2 м від вхідних дверей, розташований дерев`яний стіл коричневого кольору, на якому перебуває розкладний ніж ( у складеному стані), з металевою рукояткою чорно-срібного кольору, довжиною 12 см. При розкладенні вказаного ножа шляхом натискання металевої кнопки на рукоятці ножа, встановлено довжину леза, яка складає 8 см. На лезі ножа, ближче до рукоятці ножа, мається малюнок у формі тварини та напис іноземною мовою «Stainlese», довжиною 1 ст. Загальна довжина ножа у розкладеному стані становить 20 см. Також на рукоятці описаного ножа виявлено декорування у формі 4 круглих отворів та одного овального з обох сторін рукоятки. Вказаний ніж добровільно видав ОСОБА_20 (том 2 а.с.73-77);
- актом добровільної видачі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 . Відповідно до акту, останній добровільно віддав працівникам поліції власний розкладний ніж з рукояткою чорний кольору зі сріблястими декоративними круглими вирізами. Вказаний ніж він використовував під час вчинення злочину 14.11.2016 року по відношенню до малолітньої особи, у якої відібрав мобільний телефон по вулиці Головатого. Написаний текст акту ОСОБА_4 добровільно та власноручно підписав без фізичного тиску (том 2 а.с.78).
Судом, також, досліджено докази, що свідчать про особу обвинувачуваного, процесуальні витрати у справі та речові докази.
У кримінальному провадженні зібрана достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Допитавши свідків і потерпілих, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_4 , умисно, з корисливих мотивів, підійшов до малолітнього ОСОБА_7 , який один вийшов зі школи №6. Усвідомлюючи, що потерпілий, унаслідок свого віку, не зможе самостійно чинити опір, обвинувачений застосував до нього погрозу ножем, через що потерпілий, злякавшись, відав свій мобільний телефон ОСОБА_4 .
В основу вироку суд покладає достовірні та послідовні показання потерпілого ОСОБА_7 щодо протиправного заволодіння ОСОБА_4 його мобільним телефоном із погрозою застосування небезпечного для його життя чи здоров`я насильства у виді демонстрування ножа, а також, покази свідка ОСОБА_17 , відповідно до яких під час його бесіди з ОСОБА_4 було виявлено, що останній має при собі заборонений предмет - ніж, за допомогою якого здійснив напад на потерпілого.
Крім, цього суд бере до уваги розписку ОСОБА_4 , акт добровільної видачі ножа (том 2 а.с.78), у якій чітко зафіксовано факт використання розкладного ножа з рукояткою чорного кольору зі сріблястого кольору декоративними круглими вирізами під час події, яка сталася 14.11.2016 року біля ЗОШ №6 по відношенню до малолітньої особи, у якої обвинувачений відібрав мобільний телефон по вулиці Головатого. Вищезазначений ніж, який визнає ОСОБА_4 як свою власність, був впізнаний потерпілим ОСОБА_7 під час слідчої дії пред`явлення речей для впізнання, серед пред`явлених ОСОБА_7 чотирьох ножів, за допомогою візуального спостереження, за ознаками зовнішнього вигляду, а саме: леза ножа, наявність різьби (нерівності) на протилежній стороні леза. Потерпілий впізнав та вказав на ніж, який зображений на фотознімках під № 3, як ніж, яким 14.11.2016 року йому погрожував ОСОБА_4 для викрадення його мобільного телефону (том 2 а.с.64-68).
Дана розписка ОСОБА_4 про акт добровільної видачі не була оскаржена та має юридичну силу, оскільки містить в собі добровільний напис, та не викликала претензій до працівників поліції під час її написання.
Разом з цим, суд критично ставиться до показів обвинуваченого в частині того, що працівники поліції силою та застосуванням фізичних тортур з одяганням мішка на голову ОСОБА_4 змусили його визнати застосування ножа 14.11.2016 року під час вимагання у малолітньої особи мобільного телефону. Це повністю спростовується добровільною розпискою ОСОБА_4 (том 2 а.с. 78), показами потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_17 .
Обвинувачений прагне ухилитись від кримінальної відповідальності. З цією метою в своїх показах він повідомив суду неправду, що не застосовував ножа під час вимагання 14.11.2016 року у малолітнього ОСОБА_7 мобільного телефону. Разом з тим, він не заперечує того факту, що підходив до малолітньої особи для відібрання у нього мобільного телефону з метою власної вигоди, усвідомлюючи настання наслідків від вчиненого дій, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.187 КК України.
Даний факт підтверджується протоколами проведення слідчих експериментів за участі обвинувачуваного ОСОБА_4 , при захиснику та понятих, у ході яких він самостійно розповідає про те, як побачив біля школи малолітнього, який виходив з подвір`я школи №6 по вулиці Головатого, та в той момент підійшов до потерпілого та, приставивши ніж до його одягу, вимагав, щоб той відав мобільний телефон. Після цього ОСОБА_4 заборонив потерпілому розповідати про данні події, бо, у цьому разі, буде чекати його біля школи. Викрадений мобільний телефон продав невстановленій особі на ринку «Зоряний», який досудовим розслідуванням встановлений як ОСОБА_19 . Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання від 03.12.2016 року з фототаблицею № 2, свідок ОСОБА_19 , серед пред`явлених йому чотирьох осіб за допомогою візуального спостереження, за ознаками зовнішності, а саме: форми обличчя, форми носа, щетини, впізнав ОСОБА_4 , який зображений на фотознімках з табличкою в руках № 2, як особу, у якої він 14.11.2016 року, перебуваючи на ринку «Зоряний» в м. Бориспіль, придбав у нього мобільний телефон «Lenovo» (том 1 а.с.230-233).
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушеннях в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Дії обвинуваченого кваліфіковані:
- за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.
- за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.
Так, ОСОБА_4 здійснив умисні дії, які виразились у повторному нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я малолітньої особи, яка зазнала нападу. За цією ознакою вказані дії є корисливо-насильницьким злочином, тобто розбоєм.
Окрім цього, майно, яким заволодів обвинувачений, викравши у потерпілої ОСОБА_6 , було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні. ОСОБА_4 , не мав на нього жодного права, цим майном він заволодів у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулось протиправно. Викрадення майна здійснювалось обвинуваченим у відсутності потерпілої та інших осіб. За цією ознакою воно є таємним та визначається як крадіжка.
ОСОБА_4 досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення розбою та крадіжки.
Його дії характеризуються умислом та корисливою метою.
Зокрема, обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.
Корислива мета полягає у тому, що при вчиненні кримінального правопорушення обвинувачений прагнув обернути чуже майно на свою користь. Корисливий мотив обвинуваченого полягав у тому, що при вчиненні кримінальних правопорушень він прагнув обернути чуже майно на свою користь. В результаті цих діянь він одержав фактичну можливість володіти, користуватись та розпоряджатись викраденим майном, тоді як потерпілі такої можливості були позбавлені.
Таким чином, вчинені ОСОБА_4 , кримінальні правопорушення є закінченими.
Так, ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимий: 20.02.2006 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 69, ч. 2 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; 16.03.2011 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі (том 1 а.с. 61-62, 68-74); 15.06.2016 року звільнений з Березанської виправної колонії Київської області №95 по відбуттю строку покарання (том 1 а.с.85).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості
Згідно до ч. 5 ст. 90 КК України, якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюється окрема за кожний злочин після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останній злочин.
Так, ОСОБА_4 , маючи не зняту і непогашену судимість за вчинення розбою за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 20.02.2006 року та Дарницького районного суду м. Києва від 16.03.2011 року, знову вчинив злочини проти власності.
Як вбачається з примітки до ст. 185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визначається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачений цими статтями. Тому вчинення обвинуваченим викрадення чужого майна має ознаку повторності.
У пункті 7 ППВСУ "Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки" № 7 від 04.06.2010 р. зазначено, що передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину (кількох попередніх злочинів) особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально-правової оцінки. При цьому, якщо вчинені злочини, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 КК повинні отримувати окрему кваліфікацію.
З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що ОСОБА_4 повинен бути засуджений:
- за ч. 2 ст. 187 КК України, за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.
- за ч. 2 ст. 185 КК України, за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.
Обираючи ОСОБА_4 , покарання, суд враховує тяжкість вчинених злочинів, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, судом враховується те, що ОСОБА_4 , вчинив умисні злочини проти власності, а саме, злочин за ч. 2 ст. 185 КК України, який є середньої тяжкості та злочин за ч. 2 ст. 187 КК України, який є тяжкий.
Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, відсутні.
Аналіз даних про особу обвинуваченого вказує на те, що він раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, підтримує відносини з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя, схильний до вживання наркотичних засобів та вчинення крадіжок. Офіційно не працює, не одружений, проживає в одному будинку з матір`ю - інвалідом з дитинства, яка потребує його допомоги.
Обставинами, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст. 67 КК України, є вчинення рецидиву злочину та вчинення злочину щодо малолітнього.
Так, обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, судимості за які не зняті та непогашені. Разом з цим, належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив нові умисні злочини.
Із урахуванням обставин вчинення злочинів, їх тяжкості, правової позиції прокурора, та даних про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що за вчинення кожного злочину належить призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При призначені остаточного покарання за сукупністю злочинів, на підставі ч. 1, ч. 2 ст.70 КК України, належить застосувати спосіб поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи тяжкість вчинених злочинів та особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих обставин та наявність обтяжуючих обставин.
При цьому, згідно ч. 5 статті 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення", який набув чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладено в такій редакції: "Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування".
Згідно з ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, немає зворотної дії в часі.
Так, у постанові від 13 березня 2018 р. Верховним Судом України колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 440/853/17, викладено висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо застосування ч. 5 ст. 72 КК України. У випадку, коли станом на 20 червня 2017 року особа мала право на застосування до неї положень, передбачених ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону України № 838-VIII "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26 листопада 2015 року, відповідно до ч. 2 ст. 5 КК відсутні підстави для застосування відносно неї положень Закону України № 2046-VIII "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення" від 18 травня 2017 року, яким погіршуватиметься становище цієї особи.
З огляду на вищевикладене та на підставі вимог статей 4, 5 КК України, суд приходить до висновку, що при зарахуванні ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення правильно застосувати редакцію закону, яка діяла на момент вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про попереднє ув'язнення" від 30 червня 1993 року, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , виходячи з аналізу ст. 72 КК України та ЗУ "Про попереднє ув`язнення" (в редакції Закону від 26.11.2015 року), рахувати період з моменту його взяття під варту, а саме 04.12.2016 року по день набрання даного вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
До початку судового розгляду потерпіла ОСОБА_6 пред`явила до ОСОБА_4 цивільний позов. Так, потерпіла ОСОБА_6 просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 2685 гривень 00 копійок та моральну шкоду у розмірі 2000 гривень 00 копійок. Пред`явлений позов обвинувачуваний визнав у повному обсязі.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 підлягає задоволенню в повному обсязі.
У відповідності до ч. 1 ст. 1166 та ч. 1 ст. 1167 ЦК України, майнова та моральна шкода, завдана внаслідок злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Доведеність на судовому розгляді підстав цивільного позову зобов`язує суд при ухваленні рішення задовольнити цивільний позов у розмірі, підтвердженому у судовому засіданні доказами і відмовити в ньому в тій його частині, яка доказами не доведена.
Встановлено, що у зв`язку із викраденням майна потерпіла ОСОБА_6 зазнала матеріальної шкоди у розмірі 2685 гривень. Винним в її заподіянні є обвинувачений ОСОБА_4 , тому на нього покладається обов`язок примусово відшкодувати ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 2685 гривень. ОСОБА_4 , добровільно не виконав цей обов`язок, суму цивільного позову визнав повністю.
Крім того, згідно з п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України особа, яка зазнала душевних страждань у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, має право на відшкодування моральної шкоди. Її розмір визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої або позбавлення її можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Потерпіла посилається на те, що внаслідок вчиненого злочину вона зазнала сильного емоційного стресу, який супроводжувався душевними стражданнями та хвилюваннями пережитими у зв`язку із самим фактом крадіжки. Душевними стражданнями, пов`язаними з тим, що вона не могла користуватися всіма благами та перевагами, які дає мобільний телефон. Зокрема оперативність у вирішенні всіх необхідних побутових потреб.
Суд приймає до уваги те, що шкода потерпілій заподіяна протиправними діями обвинуваченого, а тому моральна шкода їй була заподіяна.
При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з характеру та тривалості моральних страждань потерпілої ОСОБА_6 , а тому, приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 , моральної шкоди на користь ОСОБА_6 , підлягають повному задоволенню у розмірі 2000 тисячі грн. 00 коп. Саме така сума на думку суду є справедливою по відношенню до потерпілої.
Крім того, з обвинуваченого на користь держави України слід стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 500 гривень 00 копійок.
Щодо ОСОБА_4 , раніше застосовувався та продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В той же час, на думку суду, такий запобіжний захід слід залишити обвинуваченому без змін до набрання вироком суду законної сили.
Керуючись ст.22, п.3 ч. 9 ст. 100, ч. 1 ст. 124, ст. 128, ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 65-67, 70, 72, 88, 90, ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 187 КК України, ст.ст. 1166, 1167, 1192 ЦК України суд -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст.187 КК України - у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією належного йому майна.
за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Згідно вимог ч. 1, ч. 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року), зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання за цим вироком строк його попереднього ув`язнення), рахувати період з моменту його взяття під варту, а саме 04 грудня 2016 року по день набрання даного вироку законної сили, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку покарання ОСОБА_4 , рахувати з дня його взяття під варту, а саме з 04 грудня 2016 року.
Запобіжний захід у виді взяття під варту залишити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вступу вироку в законну силу.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальну шкоду у розмірі 2685 гривень 00 копійок та моральну шкоду у розмірі 2000 гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , на користь держави України - 500 гривень 00 копійок, документально підтверджених витрат на залучення експерта.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя
Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1