11-сс/775/147/2018(м)
263/3802/18

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

30 березня 2018 року слідчий групи слідчих прокуратури Донецької області старший слідчий СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області з клопотанням, погодженим з прокурором, про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001485 від 12.11.2013 року.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 квітня 2018 року вищезазначене клопотання задоволено частково та накладено арешт на розрахункові рахунки № НОМЕР_1 відкритий в АТ «УкрСиббанк», № НОМЕР_2 відкритий у «Державна казначейська служба України», № НОМЕР_3 відкритий в АТ «УкрСиббанк» та № НОМЕР_4 відкритий в АТ «УкрСиббанк», які належать фізичній особі підприємцю ОСОБА_9 , також застосовано заборону використання та заборону користування вказаними рахунками та грошовими коштами, що перебувають на них, окрім платежів до бюджету та виплати заробітної плати.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання органу досудового розслідування про арешт майна, належного ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні №60001485. Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, оскільки під час її постановлення судом першої інстанції допущено неповний судовий розгляд, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставами для її скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

З судового матеріалу розгляду клопотання слідчого встановлено, що 12.11.2013 року ОСОБА_9 , являючись на той час директором ТОВ «Фрегат» Миколаївський філіал, що займалось роздрібною торгівлею алкогольних виробів та продуктів харчування на території міста Миколаєва та Миколаївської області, заздалегідь узгодивши спільні дії з ОСОБА_10 , який організував викрадення та в подальшому незаконне позбавлення волі водія-експедитора ТОВ «АТ «Максимум», ОСОБА_11 , з метою усунення конкуренції на ринку продажу алкогольних напоїв на території Миколаївської області, а також заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб. З метою реалізації свого злочинного умислу направленого на незаконне позбавлення волі ОСОБА_11 та заволодіння автомобіля марки «Сітроен» державний реєстраційний номер НОМЕР_5 з вантажем, ОСОБА_10 надав вказівку ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які є активними членами у створеній ним злочинній організації та відповідають за вчинення кримінальних дій пов`язаних з отриманням грошового прибутку та матеріальних цінностей, шляхом застосування фізичної сили, спецзасобів, зброї, вибухових пристроїв, автотранспорту, з метою примушування однієї із сторін конфлікту до виконання цивільно-правових зобов`язань, а також вчинення шахрайських дій у цьому напрямку, на користь ОСОБА_10 , організувати та забезпечити фізичне викрадення та незаконне позбавлення волі ОСОБА_11 , а ОСОБА_9 в свою чергу керувала підготовкою та вчиненням вказаних вище злочинів, а також забезпечила фінансування, та організувала приховування злочинної діяльності, що полягало у наданні приміщень для утримання в ньому ОСОБА_11

ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , діючи за попередньо узгодженим діями, з ОСОБА_9 , на виконання вказівки ОСОБА_10 , з метою досягання злочинної цілі, надали вказівку ОСОБА_14 та невстановленим на даний час досудовим розслідуванням особам здійснити незаконне позбавлення волі та викрадення ОСОБА_11 разом з належним йому автомобілем. В свою чергу ОСОБА_9 , як організатор злочинів відносно ОСОБА_11 , вказавши час та місце вчинення злочину, надала приміщення для незаконного позбавлення волі ОСОБА_11 , а саме підвальне приміщення ТОВ «Фрегат» Миколаївський філіал, що розташоване за адресою вул. Спаська, 75-А, м. Миколаїв, Миколаївської області, яке перебувало у користуванні ОСОБА_9 та яке в подальшому, безпосередні виконавці злочинів використали, як місце незаконного утримання ОСОБА_11 та зберігання інших матеріальних цінностей, у тому числі автомобіля «Сітроен» державний реєстраційний номер НОМЕР_5 .

ОСОБА_11 , працюючи неофіційно на той час водієм - експедитором ТОВ «АТ «Максимум» 12.11.2013 року, у зв`язку з виконанням своїх службових обов`язків о 07 год. 45 хв. виїхав зі складу, який розташований за адресою: вул. 295 Стрілкової Девізії, 79 м. Миколаїв Миколаївської області, де на власному вантажно-пасажирському автомобілі марки «Сітроен», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , загрузивши спиртні напої згідно із заздалегідь отриманих накладних ТОВ « АТ «Максимум» та вирушив згідно з маршрутним листом до об`єктів торгівлі, розташованих на території Миколаївської області. В подальшому, близько 10 години 12.11.2013 року, ОСОБА_11 на вказаному автомобілі приїхав з м. Миколаєва до с. Петрівка Миколаївського району Миколаївської області до магазину-кафе «Годич», що розташований за адресою: вул. Леніна (В. Бондаренка), 3-Б с. Петрівка Миколаївського району Миколаївської області де розпочав розвантажувати товар. В цей час до магазину-кафе «Годич», під`їхав автомобіль невстановленої марки сірого кольору, з якого вибігли ОСОБА_14 , та двоє невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи, які діючи умисно виконуючи вказівки ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , узгодивши подальші дії зі ОСОБА_9 , умисно нанесли ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження та із застосуванням фізичної сили, всупереч його волі посадили до автомобілю, на якому приїхали та направилися в бік м. Миколаєва. Доставивши ОСОБА_11 до підвального приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке безпосередньо надала ОСОБА_9 ,, залишили його там, замкнувши двері чим позбавили ОСОБА_11 можливості вільного пресування.

В подальшому, ОСОБА_14 , та на теперішній час невстановлені органом досудового розслідування особи, виконуючі вказівку ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , узгоджуючи свої дії зі ОСОБА_9 , діючи умисно, шляхом вчинення психологічного тиску та використовуючи безпорадний стан ОСОБА_11 змусили останнього написати розписку про передачу його автомобіля «Сітроен» державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , який перебував у його власності, разом із вантажем у розпорядження ТОВ «Ольберг-агро». При цьому, ОСОБА_15 за вказаних обставин був умисно позбавлений засобів зв`язку, можливості вільного пересування та змоги повідомити про своє місцезнаходження.

Того ж дня близько 19 год. 40 хв. ОСОБА_14 та невстановлені на теперішній час особи, виконуючи вказівку ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 узгоджуючи свої дії зі ОСОБА_9 , у зв`язку з досягненням злочинного наміру звільнили ОСОБА_15 та надали можливість останньому залишити вказане підвальне приміщення.

З метою доведення свого злочинного наміру до кінця, ОСОБА_9 продовжуючи виконувати всі заздалегідь обумовленні раніше дії спрямованні на переховування предметів, здобутих злочинним шляхом надала приміщення, що перебуває у її розпорядженні для користування ОСОБА_14 , та невстановленими на даний момент особами, які за вказівкою ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 умисно заволоділи автомобілем «Сітроен С25», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , середня ринкова вартість, якого станом на 12.11.2013 року згідно висновку експерта № 116 від 20.11.2017 року складає 32 372 грн. 00 коп. Вказаний автомобіль 13.11.2013 року був розшуканий правоохоронними органами.

Таким чином, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів з метою усунення конкуренції на ринку продажу алкогольних напоїв на території Миколаївської області з залученням злочинної організації ОСОБА_10 організувала вчинення злочину стосовно ОСОБА_11 , а саме заволодіння його транспортним засобом «Сітроен» державний реєстраційний номер НОМЕР_5 .

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 має відкриті наступні банківські рахунки:

-АТ «УкрСиббанк» МФО 351005 номер рахунку: НОМЕР_1 від 04.05.2017;

-Казначейство України МФО 899998 номер рахунку: НОМЕР_2 від 24.12.2014;

-АТ «УкрСиббанк» МФО 351005 номер рахунку: НОМЕР_3 від 15.02.2016;

-АТ «УкрСиббанк» МФО 351005 номер рахунку: НОМЕР_4 від 12.03.2016.

В клопотанні зазначено, що накладення арешту на розрахункові рахунки № НОМЕР_1 відкритий в АТ «УкрСиббанк», № НОМЕР_2 відкритий у «Державна казначейська служба України», № НОМЕР_3 відкритий в АТ «УкрСиббанк» та № НОМЕР_4 відкритий в АТ «УкрСиббанк» забезпечить в подальшому відшкодування завданої шкоди, яка була спричинена в ході вчинення протиправних дій.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.3,4 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна..

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на вищезазначене колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, оскільки накладення арешту на розрахункові рахунки які належать фізичній особі підприємцю ОСОБА_9 , що зазначені в клопотанні, обумовлено тим, що остання підозрюється у вчиненні злочинів, один з яких є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 12 років із конфіскацією майна.

Слідчим суддею правильно зазначено в своїй ухвалі те, що накладення арешту на розрахункові рахунки, які зазначені в клопотанні слідчого, обумовлено метою ефективного розслідування кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення цивільного позову, виконання вироку суду стосовно можливої конфіскації майна. Незастосування накладення арешту на розрахункові рахунки може призвести до зникнення, втрати, або настання інших злочинних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Також колегія суддів зазначає те, що будь-яких негативних наслідків від вжиття даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні немає, а зокрема перешкоджання інтересам держави, інших юридичних чи фізичних осіб, як то не сплата податків, зборів, інших обов`язкових платежів до бюджетів всіх рівнів, а також сплати заробітної плати працівникам зазначених в клопотання підприємств, оскільки в резолютивній частині ухвали зазначено, що з зазначених рахунків можливо робити необхідні платежі до бюджету та виплати заробітної плати.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, оскільки арешт розрахункових рахунків в даному випадку є необхідним для встановлення фактичних обставин у кримінальному провадженні.

Крім того, обґрунтованість накладення арешту в повному обсязі підтверджується доданими до клопотання слідчого документами.

Крім того, колегія суддів вважає, що доводи, які вказані в апеляційній скарзі захисника являються необґрунтованими, безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження, і на підставі цього задоволенню не підлягають.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею суду першої інстанції розглянуто клопотання слідчого з дотриманням положень кримінального процесуального закону та прийнято законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 квітня 2018 року, якою клопотання слідчого задоволено частково та накладено арешт на розрахункові рахунки № НОМЕР_1 відкритий в АТ «УкрСиббанк», № НОМЕР_2 відкритий у «Державна казначейська служба України», № НОМЕР_3 відкритий в АТ «УкрСиббанк» та № НОМЕР_4 відкритий в АТ «УкрСиббанк», які належать фізичній особі підприємцю ОСОБА_9 , застосувавши заборону використання та заборону користування вказаними рахунками та грошовими коштами, що перебувають на них, окрім платежів до бюджету та виплати заробітної плати залишити без змін.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Судді: