Справа № 645/964/17
Провадження № 1-кп/645/101/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2018 р. Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
цивільного позивача ОСОБА_5 ,
представника потерпілого - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не працюючого, раніше не судимого, , одруженого, який має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-
ОСОБА_9 , 12.11.2016 року приблизно об 11 год. 00 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , чим грубо порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху України згідно з яким: п. 2.9. а) «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», керував технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ ACTROS 2636В», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухався по проспекту Льва Ландау у м.Харкові, зі сторони вул. Олімпійської в напрямку вул. Халтуріна, зі швидкістю приблизно 90 км/годину.
Під час руху в районі будинку №181 , ОСОБА_9 наближаючись до світлофорного об`єкту у робочому стані на червоний забороняючий сигнал світлофору, перед яким зупинились транспорті засоби, грубо порушив вимоги п.п. 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»
П.п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»
та допустив наїзд на стоячий автомобіль «Nissan Juke», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , внаслідок чого останній автомобіль змістився вперед та зіткнувся з автомобілем «MERCEDES-BENZ С180» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_12 , який також перебував в нерухомому стані, після чого останній змістився вперед та в свою чергу зіткнувся з автомобілем «Chevrolet Lacetti» державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_13 , який перебував в нерухомому стані.
Внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи №1530-А/16 від 17.01.2017 року потерпілому ОСОБА_4 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалості розладу здоровя , а саме: ротаційний підвивих атланта вліво, закритий косий перелом діалізу основної фаланги 5-го пальця лівої кисті, синець по тильній поверхні в ділянці фаланги 5-го пальця лівої кисті.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_9 , які знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилося в тому, що він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, вибрав небезпечні прийоми керування транспортним засобом та швидкість руху і рухаючись з перевищенням допустимої у населеному пункті швидкістю, своєчасно не застосував гальмування та допустив наїзд на стоячий автомобіль «Nissan Juke», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 в наслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.
Вина обвинуваченого у скоєнні вищезазначених у вироку дій підтверджується наступними доказами:
Протоколом огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 12.11.2016 року та схемою доданою до протоколу, з змісту якого вбачається що оглянуто місце скоєння наїзду на нерухомий автомобіль, фототаблицю до протоколу огляду.
Висновком КЗОЗ «Обласного наркологічного диспансера» від 12.11.2016р., згідно змісту якого у ОСОБА_14 встановлено перебування у стані алкогольного сп`яніння.
Висновком судово-медичної експертизи № 1530-А/16 від 17.01.2017р., з змісту якого вбачається, що в зв`язку з ДТП у потерпілого ОСОБА_4 маються тілесні ушкодження які відносяться до категорії середньої тяжкості.
Висновком судово-автотехнічної експертизи № 66/17 від 30.01.2017р. відповідно до змісту якого вбачається, що у дорожній обстановці яка склалася водій автомобіля «MERCEDES-BENZ ACTROS 2636В», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.1, 12.3 і 12.4 ПДР України та мав технічну можливість запобігти наїзду на автомобіль шляхом виконання вимог п.п.12.1, 12.3 і 12.4 ПДР України. Та в діях водія ОСОБА_9 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.1 і 12.4 ПДР України, які з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з виникненням події даного ДТП.
Протоколу огляду транспортного засобу від 03.02.2017 року, з якого вбачається технічна справність автомобіля обвинуваченого.
Сукупність вищезазначених доказів які були досліджені безпосередньо в судовому засіданні зазначають про те, дії обвинуваченого ОСОБА_9 , суд кваліфікує за ст. 286 ч. 1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Вину обвинуваченого ОСОБА_9 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , суд вважає повне визнання вини, щире каяття та часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілому.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України суд вважає керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Вивченням в ході судового слідства даних особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Вирішуючи питання про вид і міру покарання, суд бере до уваги ступінь тяжкості кримінального правопорушення, тяжкість завданих наслідків, суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючу покарання обставину, обставини що обтяжують покарання.
В судовому засіданні ОСОБА_9 подав суду заяву про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на його утриманні знаходиться малолітня дочка ОСОБА_10 2014 року народження.
Прокурор не заперечувала проти застосування амністії відносно обвинуваченого, звільнивши його від відбування покарання, оскільки у нього є на утриманні знаходиться малолітня дитина, повністю визнає свою вину та з наслідками застосування амністії ознайомлений в присутності захисника.
Згідно ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили які на день набрання чинності цим Законом не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в України» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженої від відбування покарання.
Згідно матеріалів справи на утриманні обвинуваченого ОСОБА_9 перебуває його малолітня донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво серії НОМЕР_5 ). Відповідно довідки Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради №803/0/202-18 від 23.03.2018 року вбачається що в Департаменту служб по справам дітей ХМР відсутні дані або копії рішень про позбавлення батьківських прав ОСОБА_9 відносно малолітньої доньки ОСОБА_10 .
Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, санкція за вчинення якого передбачає можливість призначення покарання на строк до п`яти років.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що на обвинуваченого ОСОБА_9 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набув чинності 07.09.2017 року, а тому необхідно його звільнити від відбування призначеного покарання, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Представник потерпілого підтримала заявлені цивільні позови та просила суд їх задовольнити
Потерпілий та цивільний позивач в судовому засіданні підтримали цивільний позов в повному обсязі та просили його задовольнити.
Питання щодо відшкодування потерпілому завданої матеріальної шкоди суд вирішує відповідно до положень ст.1166, 1177 ЦК України, виходячи з наданих суду письмових доказів її розміру.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Розглядаючи позовну заяву ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в частині стягнення завданої шкоди з СК «ВУСО» суд приходить до наступного.
Відповідно до п.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
В зв`язку з викладеним позовні вимоги ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до СК «ВУСО» суд вважає такими, як подані передчасно та приходить до висновку про відмову в задоволенні цивільного позову в цій частині.
Оскільки судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову в частині стягнення з обвинувачуваного вартості витрат на послуги адвоката, оскільки в цій частині цивільний позов жодним чином не доведений документально.
При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з положень статей 23, 1168 ч. 1 ЦК України, які вказують, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 375 КПК України, суд -
ОСОБА_9 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (три) роки, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 (три) роки.
На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016» році засудженого ОСОБА_9 звільнити від відбування основного покарання у вигляді обмеження волі призначеного за даним вироком суду від 22 червня 2018 року.
Цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від злочину задовольнити частково.
В іншій частині позов ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від злочину задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 100920 гривень 00 копійок.
В іншій частині позов ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя -