Справа № 405/2543/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2018 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому клопотання представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000992, про скасування арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

Представник власника майна звернувся до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, який був накладений ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15.11.2016 року у кримінальному провадженні № 0000992.

Власник майна в судовому засіданні клопотання підтримав, слідчий заперечував проти його задоволення.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників судового процесу, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Статтею 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15.11.2016 року у кримінальному провадженні № 0000992 накладено арешт на майно, яке було 14.11.2016 року вилучено в ході огляду місця події за адресою, м. Новоукраїнка, вул. Леніна (Соборна), 60, в приміщенні інтернет центру «В МЕРЕЖІ».

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім того відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення , зокрема: збереження речових доказів .

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).

Для вирішення питання про арешт майна, прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Судом враховується, що ухвала слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15.11.2016 року переглядалась в апеляційній інстанції, про що наголошував представник власника майна, та була залишена в силі, тобто арешт на вказане в клопотанні майно накладено обґрунтовано.

Також, з наданих в судовому засіданні слідчим висновків експерта вбачається, що в даному кримінальному провадженні проведено дві судові комп`ютерно-технічні експертизи, надані об`єкти для дослідження є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та містять в собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, при цьому повідомлення про підозру жодній особі не повідомлялось.

Вивчивши матеріали клопотання, врахувавши пояснення учасників судового процесу, слідчий суддя приходить до переконання, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, органом досудового розслідування здійснюється перевірка вже отриманих доказів, на яке вищевказаного ухвалою накладено арешт, необхідність у подальшому існуванні арешту не відпала, таке втручання у права та свободи власника майна є виправданими потребами досудового розслідування, а тому в задоволенні клопотання представника власника майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 174, 309, 372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6