АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0015709 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Високе, Титіївського району, Київської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
19.05.2004 року Тетіївським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 119 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 15.08.2005 на підставі постанови суду Полтавського району Полтавської області від 08.08.2005 року; 16.05.2006 року Тетіївським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі; 13.06.2006 року Тетіївським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 289, ч. З ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців, звільнений 13.07.2011 року на підставі постанови Білоцерківського міського суду Київської області від 05.07.2011 року з умовно-достроковим не відбутим терміном 3 місяці 6 днів; 16.11.2011 Іроку Тетіївським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289, 70, 71 КК України до 5 років і 9 місяців 6 днів позбавлення волі, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.04.2016 року не відбуту частину покарання замінено на 9 місяців 9 днів обмеження волі згідно ст. 82 КК України, зараховано час слідування до виправного центру, звільнений 03.01.2017 року,

За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 15 березня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Відповідно до ст.100 КПК України вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, ОСОБА_5 22.11.2017 приблизно о 18 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т. Броварський, 27, разом із наглядно знайомим ОСОБА_8 , та знайомими останнього спільно вживали спиртні напої та відпочивали. Під час розпивання алкогольних напоїв, ОСОБА_5 помітив у ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Lenovo Vibe».
В цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_8 .. Діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 попросив у ОСОБА_8 його мобільний телефон марки «Lenovo Vibe» білого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 1778 гривень 32 копійок, для того щоб здійснити дзвінок. Отримавши від ОСОБА_8 мобільний телефон, ОСОБА_5 почав відходити від потерпілого, тримаючи в руках мобільний телефон останнього, на прохання ОСОБА_8 повернути телефон відреагував відмовою та почав від нього тікати, тим самим відкрито викравши вказаний мобільний телефон.
В подальшому, ОСОБА_5 з викраденим телефоном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 1778 грн. 32 коп..
В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити оскаржуваний вирок суду в частині призначеного покарання та застосувати ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням, мотивуючи тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував обставини, які пом`якшують покарання, що призвело до призначення надто суворого покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував щодо апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
За змістом положень ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за вчинення якого його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних у провадженні доказів, які у повному обсязі досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду провадження, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.
Суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дав належну та об`єктивну оцінку, а висновки суду про винуватість обвинуваченого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних у справі й детально досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких, особу винного, який раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.
Також судом першої інстанції враховано обставину, яка пом`якшуює покарання обвинуваченому ОСОБА_5 щире каяття, а також обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочину.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, те, що злочин вчинений проти власності, обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений як особа представляє суспільну небезпеку, а тому його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання, підстави для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, - відсутні.
Апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_5 щодо застосування положень ст. 75 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням, є безпідставними.
Відповідно до положень ч.2 ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо призначення більш м`якого покарання, є безпідставними, оскільки призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому є достатнім і справедливим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а тому підстав для призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України, про що просить обвинувачений в апеляційній скарзі, колегія суддів також не вбачає. Також є безпідставними твердження апеляційної скарги обвинуваченого, з приводу не врахування судом першої інстанції при призначенні покарання обставин, які пом`якшують покарання, оскільки така обставина була врахована та відповідно зазначена в оскаржуваному вироку суду першої інстанції.

З огляду на викладене, законних підстав для зміни законного та обґрунтованого вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 15 березня 2018 року стосовно ОСОБА_5 , колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 15березня 2018 року стосовно ОСОБА_5 обвинуваченого та засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, з дня отримання копії даної ухвали.

Судді:

___________ ____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження № 11-кп/796/1144/2018
Категорія: ч.2 ст. 186 КК України
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1