АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 661/8/18 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/401/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
іменем України
08 травня 2018 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0002430 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 20 лютого 2018 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 16.06.2016 року за ч.2 ст.185 КК України на 3 місяці арешту, звільненого 01.03.2017 року по відбуттю покарання;

засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Зараховано в строк покарання період перебування під вартою з 18 грудня 2017 року по 15 лютого 2018 року день за день.

Запобіжний захід не обирався.

Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

в с т а н о в и л а:
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 03 вересня 2017 року близько 14:40 год., повторно, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, через незачинену хвіртку проник на подвір`я житлового будинку АДРЕСА_2 , де через незачинені вхідні двері проник до вказаного будинку, звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_9 , а саме: чоловічу сумку марки «Langsa», вартістю 183 грн., гаманець марки «Honest», вартістю 93,30 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 2500 грн., мобільний телефон «Sony Xperia C», вартістю 1500 грн., в якому знаходилась карта пам`яті «Kingston 32 GB», вартістю 300 грн. та ніж ручної роботи, вартістю 833,33 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 5409,66 грн..
У поданих на вирок апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації його дій, вказує на незаконність вироку в частині призначення покарання у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Свої доводи мотивує тим, що призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд в повній мірі не врахував, що він повністю визнав себе винним, характеризується задовільно, має на утриманні малолітню дитину та непрацездатну матір, частково відшкодував завдану шкоду, що обвинувачений усвідомив суспільну небезпеку своїх дій та став на шлях виправлення. Тому вважає, що ОСОБА_8 може бути призначено покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Просить змінити вирок щодо нього в частині призначення покарання та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76, п.2 ч.2 ст. 76 КК України;

- обвинувачений ОСОБА_8 посилається на невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, оскільки вказаний документ не містить формулювання обвинувачення, яке суд повинен був йому роз`яснити під час судового розгляду. Крім того, суд не враховав ряд обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, стан його здоров`я, що він має ряд тяжких захворювань, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини та матері похилого віку. Вказані обставини, на його думку, дають підстави для призначення покарання із застосуванням ст.ст.69, 75 КК України, оскільки його виправлення можливе без позбавлення волі. Просить скасувати вирок та призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданих апеляційних скарг, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав свої апеляційні вимоги та вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора про залишення апеляційних скарг без задоволення, а вироку без зміни, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який він засуджений, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України, обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідають фактичним обставинам провадження, і ці висновки суду в апеляційних скаргах стороною захисту не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, доведеності вини, правильності кваліфікації дій, які ніким не оспорюються.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Що ж до доводів захисника та обвинуваченого про суворість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Виходячи з положень ст.65 КК України, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України щодо його необхідності, достатності і справедливості. Підстав вважати, що призначене покарання є суворим, як про це стверджує сторона захисту, немає.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу винного, який раніше судимим, неодружений, має на утриманні малолітню дитину, 2004 року народження, та непрацездатну матір, за місцем проживання характеризується задовільно, знаходиться на обліку у лікаря нарколога з 1983 року з діагнозом: «розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності», є осудною особою, заподіяну потерпілому матеріальну шкоду відшкодував частково шляхом повернення викраденого майна на суму 576, 33 грн., а також наявність обставини, що пом`якшує покарання, щире каяття, на які є посилання в апеляційних скаргах захисника та обвинуваченого.

Із урахуванням цих конкретних обставин справи та даних про особу винного, суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.3 ст.185 КК України, яке за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 усвідомив суспільну небезпеку своїх дій та став на шлях виправлення, які, на його думку, дають підстави для пом`якшення покарання із застосуванням ст. 75 КК України, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки вчинення ОСОБА_8 нового корисливого злочину за наявності у нього ряду судимостей за вчинення аналогічних злочинів прямо вказує на те, що він належних висновків для себе не зробив та вперто не бажає змінити свою поведінку і стати на шлях виправлення, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого та можливість його виправлення лише в умовах ізоляції від суспільства.

Ті обставини, на які посилається обвинуваченого ОСОБА_8 , як такі, що, на його думку, дають підстави для пом`якшення покарання із застосуванням ст.ст.69, 75 КК України, зокрема, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини та матері похилого віку, тяжкий стан його здоров`я, то вони в даному випадку не можуть бути підставами для пом`якшення покарання із застосуванням ст.ст.69, 75 КК України, оскільки жодним чином не зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину та суспільну небезпеку його особи, який раніше неодноразово притягував до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних умисних злочинів проти власності, але належних висновків для себе не зробив, і до закінчення строку погашення судимості знову вчинив аналогічний корисливий злочин, що характеризує його, як особу схильну до вчинення злочинів, та свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Дані про особу ОСОБА_8 , характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, свідчить про суспільну небезпеку його особи та неможливість його виправлення без відбування реального покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, оскільки призначення йому покарання із застосуванням ст.ст.69, 75 КК України буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на викладене, підстав для пом`якшення покарання та зміни вироку в цій частині, як про це ставить питання сторона захисту в апеляційних скаргах, колегія судді не знаходить.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_8 про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, то вони, на думку колегії суддів, є надуманими.
Так, в підготовчому судовому засіданні, що відбулося 15.02.2018 року за участю обвинуваченого та його захисника, судом першої інстанції перевірявся обвинувальний акт на відповідність вимогам кримінального процесуального закону та встановлено його відповідність вимогам ст.291 КПК України. При цьому, ні обвинувачений, ні захисник ОСОБА_7 не заявляли жодних клопотань про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України та вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту. (а.п.35-36)
Враховуючи викладене, будь-яких переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в частині призначеного покарання, а також свідчили б про можливість виправлення засудженого без його ізоляції від суспільства, апелянтами не наведено.

Даних, які б свідчили про те, що у кримінальному провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміни вироку, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Виходячи з наведеного, апеляційні скарги захисника та обвинуваченого мають бути залишені без задоволення, а вирок без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 20 лютого 2018 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4 (підпис) ОСОБА_3
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 10 травня 2018 року
Ухвала набрала законної сили 08 травня 2018 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2