Справа № 461/7194/18
Провадження № 1-кп/461/540/18
УХВАЛА

01.10.2018 року. Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000710 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_7 вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
26 вересня 2018 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Обвинувальний акт затверджений прокурором. Згідно з розписками, підозрювані та їх захисники отримали копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 03 квітня 2018 року був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк тримання під вартою під час досудового розслідування був двічі продовжений, востаннє до 02 жовтня 2018 року.

Прокурором у судовому засіданні заявлене та надано суду письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 02 місяці. Вимоги щодо продовження строку запобіжного заходу прокурор мотивує тим, що на даний час продовжують існувати ризики, встановлені ухвалою слідчого судді, а саме: можливість переховування ОСОБА_7 від суду, вчинення інших злочинів, перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні шляхом впливу на свідків, які потребують допиту.

Обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою заперечували, оскільки обвинувачений має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючу дружину. Крім того, вважають, що прокурором при продовженні строку тримання під вартою неодноразово зазначаються одній й ті ж самі ризики, підозра та обвинувачення ОСОБА_7 є безпідставними. Просили суд змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши надане прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, дійшов до наступних висновків.

В ст. 315 КПК України не зазначено про право суду продовжувати дію запобіжного заходу.

Проте, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Пунктом 24 ст. 3 КПК України визначено, що судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Таким чином, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження (яке включає в себе підготовче судове засідання) не було завершене до спливу 2-х місячного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчим суддею вже було вирішено питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого. В підготовчому судовому засіданні суд не перевіряє обґрунтованість такої підозри. Це може бути перевірено лише під час дослідження доказів судом в судовому засіданні.

Положеннями ст. 199 КПК України передбачено, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі в організації вчинення терористичного акту за попередньою змовою групою осіб, в організації вчинення за попередньою змовою групою осіб, повторно, закінченого замаху на терористичний акт, за вчинення яких передбачене покарання виключно у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, який у свій практиці зазначає, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів. Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в які така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Керуючись наведеним, суд враховує вищезазначені дані про особу обвинуваченого, який не працює, не має постійного джерела доходу.

Його дії, і сам ОСОБА_7 , як особа, представляють підвищену суспільну небезпеку.

Все вищезазначене у сукупності підтверджує ризик переховування ОСОБА_7 від суду, а також ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_7 може незаконно вливати на свідків у кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування і схилити їх до зміни даних показань, що підтверджуються особливо небезпечним характером злочину, у якому він обвинувачується.

Відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Колегія суддів вважає, що наведені обвинуваченим та його захисником спростування позиції сторони обвинувачення щодо недоцільності тримання ОСОБА_7 під вартою та необхідності обрання більш м`якого запобіжного заходу, не знайшли свого підтвердження під час розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування або зміни запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити на два місці з дня проведення судового засідання, тобто до 30 листопада 2018 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 194, 199, 314-316, 331, 369 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» до 30 листопада 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3