Справа № 463/3808/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/505/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0001778 від 13 липня 2017 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника ОСОБА_6 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2018 року, -

встановила:

вироком Личаківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2018 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Обрано покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт строком 60 годин.

Строк покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 13 липня 2017 року близько 11 год. 30 хв, перебуваючи на вулиці Миргородській, 25 у м. Львові, під час конфлікту, який виник із сусідом - потерпілим ОСОБА_9 , умисно наніс потерпілому удар кулаком правої руки у завушну ділянку голови справа, чим заподіяв тілесне ушкодження у вигляді синця, що відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

На вирок суду захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок скасувати, кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрити, повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, досліджені судом першої інстанції не повністю та з порушенням норм КПК, які вказують на невинуватість ОСОБА_6 .

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не надав правової оцінки відеозапису, який представив потерпілий ОСОБА_9 . На відеозаписі видно, як ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_9 і відштовхнув його від ОСОБА_10 , після чого телефон випав в ОСОБА_9 з рук і відеозапис на цьому припинився. На цьому ж відеозаписі відсутній запис, де було б видно як ОСОБА_6 наносить удар кулаком ОСОБА_9 . На відеозаписі видно лише як в правій руці ОСОБА_6 тримає парасольку.

Підкреслює, що суд першої інстанції до уваги не взяв показань обвинуваченого та свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 так, як вони, на думку суду є неправдивими і дані з метою захисту їх близької людини. В той же час показання мами потерпілого ОСОБА_12 і його рідного дядька ОСОБА_13 суд поклав в основу вироку і посилається на них як на такі, що є правдивими, відповідають фактичним обставинам справи, об`єктивно підтверджують їх і доповнюють обставини заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.

Вказує, що в ході судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_6 неодноразово наголошував, що між ним та родиною ОСОБА_9 є давній конфлікт.

Крім цього, ОСОБА_6 як під час досудового слідства так і судового розгляду справи щодо нього, неодноразово заявляв, що свідками події, яка мала місце 13.07.2017 року були працівники дорожньої служби, які в цей час проводили ремонтні роботи на вул. Миргородській. Однак суд першої інстанції ці показання ОСОБА_6 належним чином не перевірив та не дав їм належної правової оцінки.

На думку апелянта, судом першої інстанції дано суб`єктивну правову оцінку доказам та обставинам, що підлягають доказуванню по справі, досліджувалися лише ті обставини, які викривають винність підзахисного та не перевірялись обставини, які його виправдовують.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора та потерпілого, які заперечили апеляційну скаргу захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення, з наступних підстав.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 заперечив нанесення удару потерпілому. Вважає дії потерпілого неправомірними.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції підтвердив покази надані ним в суді першої інстанції, вказав, що обвинувачений заважав проводити роботи по ремонту вулиці, він знімав це на телефон, ОСОБА_6 вдарив його від чого телефон впав і припинилась зйомка.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме у тому, що він, 13 липня 2017 року близько 11 год. 30 хв., перебуваючи на вулиці Миргородській, 25 у м. Львові, під час конфлікту, який виник із сусідом - потерпілим ОСОБА_9 , умисно наніс потерпілому удар кулаком правої руки у завушну ділянку голови справа, чим заподіяв тілесне ушкодження у вигляді синця, що відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Зокрема, вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується покладеними в основу вироку, показами потерпілого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні в суді першої інстанції вказав, що дійсно у зв`язку із веденням ремонтних робіт на вулиці Миргородській у м.Львові виник конфлікт із сусідами, так як подружжя ОСОБА_14 не хотіли розширити заїзд на подвір`я. 13.07.2017 року біля 11.30 годин приїхала будівельна техніка і мав початися ремонт вулиці. В цей час багато сусід вийшли на подвір`я. Розуміючи, що обвинувачений та його дружина будуть чинити перешкоди у веденні ремонтних робіт, він вийняв телефон і направився по вулиці в сторону будинку №25 по вулиці Миргородській у м.Львові, мав намір зняти на відео перешкоджання веденню ремонтних робіт. Дружина обвинуваченого стала наближатися до нього, кричала, вимагала припинити знімати події на відео. Він не реагував, а продовжував знімати. В цей час він побачив, що до нього з розкритою парасолею, яку тримав у лівій руці, став наближатися обвинувачений. Він витягнув руку і, тримаючи телефон, продовжував знімати. Коли потерпілий наблизився до нього, він послизнувся і корпус його тіла розвернувся боком до обвинуваченого. Той кулаком правої руки наніс йому удар у завушну частину голови справа, від чого телефон впав у болото. Після чого обвинувачений пішов. Він викликав працівників поліції та звернувся за медичною допомогою у травмпункт №3, де в нього виявлено забій м`яких тканин завушної ділянки справа.

Показами свідка ОСОБА_12 , яка судовому засіданні в суді першої інстанції вказала, що в той день біля 11 години на вулиці Миргородській у м.Львові екскаватор мав рівняти дорогу, а обвинувачений та його жінка цьому перечили. Він та жінка стали перед будинком АДРЕСА_1 і не давали робити ремонт. Син витягнув телефон і став знімати ці події. Дружина обвинуваченого стала на нього кричати, штовхала його, син відійшов в сторону. В цей час до нього направився обвинувачений і вдарив сина кулаком в праву частину голови та штовхнув парасолькою, від чого у сина впав телефон.

Показами свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні в суді першої інстанції вказав, що був присутній на місці події, коли обвинувачений і його дружина не давали проводити ремонт вулиці. Потерпілий вийняв телефон і став знімати все на відео. До нього підійшла дружина обвинуваченого і стала відштовхувати його, кричала, щоб він йшов геть, бо це їх територія. Обвинувачений вийшов із-за її спини і з криками «що ти лізеш до моєї дружини» наніс удар кулаком у область голови потерпілого, від чого в того впав телефон.

Показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , які в судовому засіданні в суді першої інстанції підтвердили факт конфлікту, який відбувся між обвинуваченим та потерпілим.

Крім вищенаведеного вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні в суді першої інстанції доказами, а саме протоколом проведення слідчого експерименту від 15.07.2017 року (а.с.32-34) з якого вбачається, що потерпілий на статистові показав порядок розміщення його тіла і під час нанесення йому удару обвинуваченим; висновком судово-медичної експертизи № 1022 (а.с.28) з якого вбачається, що в результаті вивчення медичної документації травмпункту №3 та огляду потерпілого у нього виявлено синець в заушній ділянці справа, який утворився від дії тупого предмету, міг виникнути від удару кулаком 13.07.2017 року, як вказує потерпілий та відноситься до легкого тілесного ушкодження; відтвореним у судовому засіданні в суді першої інстанції речовим доказом - відео з DVD-R диску вбачається, що потерпілий знімав відео, як екскаватор розрівнював дорогу між будинками. Поряд з екскаватором стояв обвинувачений, тримаючи парасольку та його дружина свідок ОСОБА_10 , яка вимагала від робочих не захоплювати тротуар для дороги. Остання побачивши потерпілого, направилася до нього, стала сваритися і вимагала відійти з тротуару, пояснюючи, що він має знаходитися за метр від їх будинку. При цьому потерпілий не виражається нецензурними словами, не конфліктує, а пояснює їй, що стоїть на дорозі і має право знімати. В цей час обвинувачений направився до них, наносив удар кулаком в напрямку потерпілого. Від удару телефон падає і зйомка припиняється. При цьому на відео видно, як обвинувачений тримав парасольку у лівій руці, а коли наблизився до потерпілого, саме кулаком правої руки наносив удар.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції належним чином перевірив усі докази по справі, взявши до уваги їх як правдиві та такі, що відповідають дійсним обставинам справи, є послідовними і такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі та надав належну оцінку усім зібраним та перевіреним по справі об`єктивним доказам, які з достовірністю стверджують вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Отже, доводи апелянта щодо недоведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України є безпідставними та задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ОСОБА_6 призначено покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у межах, встановлених санкцією даної статті, із урахуванням Загальних засад призначення покарання, регламентованих чинним КК України, а також норм ст.ст. 373, 374 КПК України та належним чином мотивовано прийняте рішення.

Доводи, на які в апеляційній скарзі покликається апелянт, як на підстави скасування вироку, повністю враховані та досліджені судом першої інстанції.

При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які тягнули б за собою скасування вироку.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, а відтак підстав для скасування прийнятого судом рішення і закриття кримінального провадження, колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів ,-

постановила :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Личаківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2018 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4