Справа № 282/868/17
Провадження № 1-кп/282/22/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2018 року
смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

потерпілого: ОСОБА_6

цивільного позивача: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Любар обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000222 від 18.07.2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
18 липня 2016 року близько 14 години ОСОБА_4 , в порушення вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (далі - Правила дорожнього руху України), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним легковим автомобілем «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався ним по автомобільній дорозі по вул.Широкій в с.Старий Любар Любарського району Житомирської області в напрямку смт.Любар Житомирської області, та в порушення вимог п.п.10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки, не переконався у безпечності зміни напрямку руху, не надав переваги в русі водію зустрічного транспортного засобу, створивши для нього небезпеку, виїхав на смугу зустрічного руху, де передньою лівою частиною керованого ним автомобіля, здійснив зіткнення із передньою лівою частиною легкового автомобіля «ВАЗ-2108» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному напрямку руху, в напрямку с.Іванківці Любарського району Житомирської області.

В результаті даної дорожньо-транспортної події водій автомобіля «ВАЗ-2108» державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому 5-го ребра ліворуч, перелому грудини в середній третині, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, так як визвали тривалий розлад здоров`я і не являються небезпечними для життя.

Порушення водієм ОСОБА_4 , вимог п.п.10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникнення даної дорожньо-транспортноії пригоди та її наслідками.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що 18 липня 2016 року він керував автомобілем Хюндай Соната та рухався по вул.Широкій в с.Старий Любар Любарського району зі швидкістю приблизно 40 км/год. З ним в автомобілі також перебував ОСОБА_8 . З правої сторони дороги стояв бус, який заважав руху і коли він зрівнявся з вказаним автомобілем, об`їжджаючи його, відбулося зіткнення керованого ним автомобіля із зустрічним автомобілем ВАЗ-2108, яким керував ОСОБА_6 . Він вказав, що керував автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що зіткнення автомобілів відбулося частково на його і частково на зустрічній смузі руху. Автомобіль "бус" побачив за 5 метрів до себе по рівній вулиці. Автомобіль ВАЗ-2108 побачив тоді, коли відбулося зіткнення. Суцільної лінії дорожньої розмітки, на ділянці дороги, де відбулося зіткнення не було видно. В той день йшов дощ, дорожнє покриття було мокрим, що ним було враховано. Зазначив, що зустрічна смуга була вільна, а на його смузі руху був припаркований «бус». Перед зіткненням автомобілів він не гальмував. Цивільні позови пред`явлені до нього визнав частково, а саме: позов потерпілого ОСОБА_6 визнав в частині витрат на лікування в сумі 2339,38 грн. та в частині моральної шкоди на суму 20000 грн.; позов ОСОБА_7 визнав частково в сумі 10000 грн. на відшкодування витрат на відновлювальний ремонт автомобіля та 20000 грн. моральної шкоди. Просив застосувати до нього положення Закону України "Про амністію" від 22.12.2016 року, оскільки на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 підтримав заявлене обвинуваченим клопотання щодо застосування до останнього Закону України "Про амністію" від 22.12.2016 року та просив суд його задовольнити. Щодо цивільних позовів, вважав, що їх необхідно залишити без розгляду та розглядати в порядку цивільного судочинства.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 18.07.2016 року о 14 год. він керуючи автомобілем ВАЗ-2108 рухався по вул.Широкій в с.Старий Любар Любарського району в напрямку с.Іванківці, зі швидкістю 40 50 км/год. і за 60 метрів від себе побачив автомобіль Хюндай Соната, який рухався по його смузі руху в зустрічному напрямку. В той день йшов дощ. Коли зрозумів, що відбудеться зіткнення, здійснив гальмування. Думав, що обвинувачений прийме міри щодо уникнення зіткнення, однак останній їх не прийняв, внаслідок чого відбулася ДТП. На його думку обвинувачений рухався зі швидкістю 100 км/год., однак експертиза встановила, що останній рухався зі швидкістю 80 км/год. та до зіткнення не гальмував. Після зіткнення він від болю впав на сидіння, а свідок, який рухався на автомобілі Москвич, відірвав дверку його автомобіля та запитав чи все у нього добре, викликав швидку та пішов до ОСОБА_4 . Після цього, він вийшов з автомобіля і побачив, що за кермом автомобіля Хюндай Соната, перебував ОСОБА_4 , а з боку пасажир. Через деякий час, приїхала швидка допомога і його забрали до Любарської ЦРЛ. Від отриманих тілесних ушкоджень він проходив лікування у Любарській ЦРЛ, потім проходив реабілітацію. Після ДТП у нього погіршився стан здоров`я, а саме: часто болить голова та порушився нормальний режим сну. Слідчі дії проводилися за їх участю і зауважень та клопотань при ньому, з боку ОСОБА_4 не було. Він додав, що гальмувати почав на своїй смузі руху приблизно за 30 метрів до зіткнення, в автомобілі перебував сам. Бус стояв на узбіччі зустрічної смуги руху і проїжджу частину не займав. Цивільний позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Щодо міри покарання обвинуваченому, вважав за необхідне застосувати до нього покарання визначене законом, яке б вплинуло на недопущення ОСОБА_4 аналогічних дій вподальшому.

Цивільний позивач ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що діями ОСОБА_4 йому як власнику транспортного засобу - автомобіля ВАЗ-2108, заподіяно матеріальні та моральні збитки, які він оцінює в 57808,00 грн. витрат на відновлювальний ремонт автомобіля та 50000,00 грн. моральної шкоди, яку він мотивує тим, що внаслідок ДТП його син ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження і він переживав за його здоров`я, також він втратив можливість користуватися автомобілем. Заявлений ним цивільний позов на вищевказану суму підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Свідок ОСОБА_9 , у судовому засіданні пояснив, що дана подія відбувалась близько двох років тому біля його домогосподарства. Він разом із дружиною сидячи на кухні почули удар. Вийшовши на вулицю вони побачили два автомобілі, один з яких червона вісімка або дев`ятка, а інший ОСОБА_10 , хто в кого в`їхав вони не бачили. Спочатку вони підійшли до дев`ятки, там знаходився потерпілий, який був без свідомості, але згодом прийшов до тями. Вони викликали швидку. Згодом приїхала швидка і поліція. Коли вони вийшли на дорогу то не звернули уваги в якому стані перебував ОСОБА_11 , оскільки перебували в стані шоку. За їх участі освідування водіїв не проводили. Хюндай стояв на правій стороні дороги, а вісімка збоку і трохи відкинута. На обочині стояв його "бус" і ОСОБА_10 був за 30-40 сантиметрів від нього. Бус стояв за пів метра від початку асфальту та 300-400 метрів від найближчого повороту і нікому не міг заважати. Коли всі пороз`їжджались він відігнав буса. Були сліди гальмування зі сторони жигуля і йшли дугою, було розбите скло на смузі руху ОСОБА_10 . Він приймав участь у слідчих діях, при огляді місця події, були заміри та фотографували місце події. ОСОБА_4 не говорив і не заявляв клопотання про відтворення по бусу. Інших учасників руху не було. В автомобілі Хюндай перебувало дві особи ОСОБА_4 , іншої особи він не знає.

Свідок ОСОБА_8 , у судовому засіданні пояснив, що точної дати не пам`ятає, зранку він знаходився в дома в с.Н.Любар по вул.Мотовилівській Любарського району і до нього приїхав ОСОБА_4 , який сказав, що підвезе його на ринок. Після цього вони поїхали в с.Іванківці до ставка в кафе де ОСОБА_11 пробув близько години, а він сидів в автомобілі та чекав на останнього. Після того як ОСОБА_11 вийшов вони поїхали, ознаки алкогольного сп`яніння він не помітив. Коли вони від`їжджали від кафе на вулиці йшов дощ. Проїжджаючи по вул.Широкій з правої сторони на їхній смузі руху стояв бус, на рівні з яким і сталась аварія. Їхав зустрічний автомобіль і він в`їхав в ліву сторону їх автомобіля. Бус заважав їхньому руху, стояв впритул до асфальтного покриття. Зіткнення із зустрічним автомобілем, вісімкою червоного кольору відбулось на їхній смузі руху. Після ДТП він підійшов до автомобіля потерпілого та побачив, що він знепритомнів і лежав на сидінні. Вони рухались зі швидкістю 50-60 км/год., не пам`ятає чи гальмував ОСОБА_11 . Після зіткнення в шоковому стані він казав, що саме він був за кермом, але з власної ініціативи це зробив, а не за проханням ОСОБА_11 . Під час руху в автомобілі він почув запах алкоголю від обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_12 , у судовому засіданні пояснила, що дати вона не пам`ятає, однак пам`ятає як поравшись по господарству почула удар, а коли вийшла на вулицю побачила, що зіткнулося два автомобілі. На місці ДТП стояли ОСОБА_13 у яких вона запитала чи всі живі, після чого пішла до свого домогосподарства. Біля одного з автомобілів стояв чоловік, а іншого казали, що забрала швидка. Один автомобіль був червоного, а інший вона не пам`ятає. Бус ОСОБА_13 стояв на обочині ближче до паркана.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що близько двох років тому біля їхнього домогосподарства відбулася ДТП. Вийшовши на вулицю вони з чоловіком побачили два автомобілі, один червона вісімка або дев`ятка, а інший вона не пам`ятає, хто в кого в`їхав вони не бачили. Підійшовши до одного з автомобілів вона побачила чоловіка, який був спертий на кермо і у нього з носа йшла кров. Тоді вони викликали швидку медичну допомогу. Також на місці події був ОСОБА_4 та з ним ще хтось. Де вони перебували вона не пам`ятає. Зіткнення відбулося на правій стороні в сторону відділення поліції. Їхній автомобіль «бус» стояв на обочині біля хати і проїзду не заважав. Вказана подія відбулась вдень, однак точного часу вона не пам`ятає. Чи були сліди гальмування вона не пам`ятає. Скло було на правій стороні. Момент зіткнення вона не бачила. В інший автомобіль яскравого кольору не дивилася, бо переживала за потерпілого. Поліція приїжджала та робила заміри, вона це бачила через вікно.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_4 вони шураки. Щодо подій ДТП зазначив, що приблизно 1,5 роки тому, він проїжджаючи по вул..Широкій в с.Старий Любар Любарського району, побачив ДТП за участю автомобілів ВАЗ-2108 червоного кольору та Хюндай. Проїхавши далі від місця ДТП, він зупинився на відстані 15 метрів від вказаних автомобілів. В той день був дощ, точного часу не пам`ятає. На обочині стояв сірий "бус", на правій стороні проїжджої частини стояв автомобіль Хюндай, а ВАЗ-2108 стояв ближче до зустрічної смуги руху. На сліди гальмування він не звертав уваги, також не бачив слідів скла чи грунту. Колеса "буса" були на узбіччі. Передня частина ВАЗ-2108 перебувала на зустрічній смузі руху, а задня на своїй.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що близько 2 років тому на вул.Широкій в с.Старий Любар Любарського району, він проїжджав повз ДТП і бачив як зіткнулися автомобілі ВАЗ-2108 та Хюндай. В той день було пасмурно, автомобіль Хюндай стояв на своїй смузі руху, а автомобіль ВАЗ-2108 - на зустрічній. Дорожньої розмітки не бачив. Автомобілі зіткнулися лобовим ударом. Сліди уламків були біля автомобілів, чи був гальмівний шлях, він не пам`ятає. В той момент, з урахуванням розташування автомобілів, він вважав, що ВАЗ-2108 ударив ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_17 в суді пояснив, що він був запрошений працівниками поліції в якості понятого разом із ОСОБА_9 для проведення слідчої дії відтворення події ДТП, яка проводилася з участю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . При проведенні вказаної слідчої дії від потерпілого ОСОБА_6 будь-які зауваження не надходили, а ОСОБА_4 висловив зауваження з приводу розташування автомобіля «бус», однак як відреагували на це працівники поліції, йому не відомо. Тоді казали, що ОСОБА_4 перебував на підпитку при проведенні вказаної слідчої дії.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що близько 2 років тому в смт.Любар, біля пожежної частини, він сидів в автомобілі. Повз нього проїхав автомобіль ВАЗ-2108 червоного кольору зі швидкістю не більше 60 км/год. Далі за 250 метрів невеликий поворот де і відбулося зіткнення автомобілів ВАЗ-2108 та Хюндай. Водій останнього перебував у стані алкогольного сп`яніння, це йому відомо зі слів працівників магазину, що в с.Іванківці Любарського району. Автомобілі перебували практично посередині дороги. На узбіччі дороги стояв «бус» в напрямку руху автомобіля Хюндай, який не займав територію проїжджої частини. Автомобіль ВАЗ-2108 рухався по своїй смузі руху і не перетинав суцільну лінію дорожньої розмітки.

Крім повного визнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненому злочині, його вина також повністю підтверджується показами потерпілого ОСОБА_6 , свідків та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме :

- витягом із кримінального провадження №0000222 від 18.07.2016 року (т.1, а.с.122);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.07.2016 року (т.1, а.с.123-131);

- постановою слідчого про визнання предметів речовими доказами у кримінальному провадженні та приєднання їх до кримінального провадження від 19.07.2016 року (т.1, а.с.132);

- висновками щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції №№45, 46 від 18.07.2016 року (т.1, а.с.137 -138);

- висновком експерта №3/721 від 25.08.2016 року (т.1, а.с.141-151);

- висновком експерта №3/720 від 25.08.2016 року (т.1, а.с.154 165);

- висновком експерта №3/719 від 25.08.2016 року (т.1, а.с.168 180);

- висновком експерта №3/998 від 01.11.2016 року (т.1, а.с.183 187);

- висновком експерта №489 від 05.09.2016 року (т.1, а.с.188 189);

- висновком експерта №508 від 12.09.2016 року (т.1, а.с.190 -191);

- актом обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги від 18.07.2016 року (т.1, а.с.192);

- висновком експерта №5 від 27.01.2017 року (т.1, а.с.194 197);

- протоколами проведення слідчих експериментів від 20.03.2017 року (т.1, а.с.198 208);

- висновком експерта №3/382 від 12.06.2017 року (т.1, а.с.211 216);

- протоколами проведення слідчих експериментів від 27.08.2018 року (т.2, а.с.2 30).

Проаналізувавши всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, які є належними та допустимими, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому злочині.

Таким чином, своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, його характеристику за місцем реєстрації, те що він ніде не працює, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, його повне визнання вини, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставиною, яка згідно ст.67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч.1 ст.286 КК України, тяжкість скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, а тому призначає його в межах санкції ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст.85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Згідно п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, та мають неповнолітніх дітей.

З матеріалів кримінального провадження: копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 ОСОБА_4 є батьком неповнолітніх ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який не позбавлений батьківських прав відносно них.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України не є тяжким або особливо тяжким. Вказане кримінальне правопорушення вчинив в період з липня 2016 року по січень 2017 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017 р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.9 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме: в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України, у зв`язку з ухваленням обвинувального вироку із обвинуваченого в дохід держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта.

Окрім цього, у рамках даного кримінального провадження, потерпілим ОСОБА_6 , заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 , про стягнення з останнього заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди у вигляді витрат на лікування в сумі 2339,38 грн., та відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 грн.

Даний позов ОСОБА_6 , мотивує тим, що внаслідок вказаної ДТП йому завдано фізичних та моральних страждань. В результаті ДТП він отримав тілесні ушкодження, внаслідок чого був вимушений тривалий час проходити стаціонарне та амбулаторне лікування. Внаслідок даного злочину порушився його звичайний ритм життя, погіршилися зв`язки з оточуючими та близькими, окрім цього отримані ним травми спричинили погіршення стану здоров`я, яке він відчуває до сьогоднішнього дня.

Також, цивільний позов було подано ОСОБА_7 , який свій позов мотивує тим, що внаслідок ДТП йому як власнику транспортного засобу ВАЗ-2108 було заподіяно шкоди у вигляді витрат на відновлювальний ремонт автомобіля в сумі 57808,00 грн., та відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 грн., яку він мотивує тим, що внаслідок ДТП його син ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження і він переживав за його здоров`я, також він втратив можливість користуватися автомобілем.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як свідчать квитанції наявні у матеріалах справи (т.1 а.с.53-56, т.2 а.с.41-55), потерпілий ОСОБА_6 , витратив кошти на придбання медичних засобів на загальну суму 2339,38 грн.

Копія висновку №1424 від 25.08.2016 року складеного судовим експертом ОСОБА_21 , свідчить що вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ-2108 реєстраційний номер НОМЕР_2 з ПДВ (податок на додану вартість) становить 57808,14 грн. (т.2 а.с.56 69).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що цивільні позови ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині стягнення матеріальної шкоди завданої даним злочином підлягають до задоволення у повному обсязі.

Що ж стосується цивільних позовів в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно п. 4 постанови ПВС України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.137 ЦПК (1502-06) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п.5 даної постанови, суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У п.9 постанови зазначається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Саме тому, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з урахуванням обставин вчинення даного злочину, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості цивільні позови підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню становлять 3232,02 грн.

Долю речових доказів по справі вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 127, 174, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання за цим Законом у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного та додаткового покарання на підставі п.«в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Підстави для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , - відсутні.

Цивільні позови ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_3 2339 (дві тисячі триста тридцять дев`ять) грн. 38 коп. заподіяної шкоди у вигляді витрат на лікування та 23000 (двадцять три тисячі) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 , жителя АДРЕСА_3 57808 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот вісім) грн. 00 коп. заподіяної шкоди у вигляді витрат на відновлювальний ремонт автомобіля та 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експертів на загальну суму 3232 (три тисячі двісті тридцять дві) гривні 02 (дві) копійки.

Речові докази по справі: автомобіль «ВАЗ 2108» д.н.з. НОМЕР_2 , який повернуто під розписку ОСОБА_6 , та автомобіль марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , який передано під розписку ОСОБА_22 , після набрання вироком суду законної сили повернути власникам.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1