АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Судді -доповідача ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 кримінальне провадження за № 0000485 від 23.10.2017 року за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , поданої на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 червня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Снідавка Косівського району Івано-Франківської області та житель АДРЕСА_1 , непрацюючий, із повною середньою освітою, одружений, маючий на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимий, -
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:
за ч.1 ст.185 КК України у виді 1-го (одного) року позбавлення волі.
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1-го (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою і останнього взято під варту в залі суду негайно.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з 16.00 години 13 червня 2018 року.
Провадження №11-кп/794/343/18 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Категорія ч. 1ст.185, ч.2 ст. 185 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_10 .
Скасовано арешт на тимчасово вилучене майно, накладений згідно ухвали слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від
21.11.2017 року.
Згідно вироку районного суду, 23.10.2017 року приблизно о 02.30 год., ОСОБА_8 , приїхавши на автомобілі Ауді 80 з іноземною реєстрацією НОМЕР_1 у м. Вижниця, на вулицю Н.Яремчука, де був припаркований автомобіль марки Мercedes Benz 814D н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 , де згодом із вказаного автомобіля шляхом зриву закриваючої кришки баку, умисно вчинив крадіжку дизельного пального об`ємом 120 літрів, вартістю 24 грн. 15 копійок за один літр на загальну суму 2898 грн. Після цього, обвинувачений з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Крім цього, 04.11.2017 року приблизно о 01 год. ОСОБА_8 , перебуваючи біля господарства ОСОБА_12 , що в с. Мариничі Путильського району Чернівецької області, скориставшись відсутністю власника вказаного господарства, умисно, таємно, шляхом вільного доступу із автомобіля марки 3IЛ д.н. НОМЕР_3 викрав 70 літрів дизельного пального та дві акумуляторні батареї по 100А, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 6600 гривень.
Також 04.11.2017 року приблизно о 02 год., ОСОБА_8 , перебуваючи біля господарства ОСОБА_6 , що в с. Киселиці Путильського району Чернівецької області і, скориставшись відсутністю останнього у вказаному господарстві, умисно, таємно, шляхом вільного доступу із автомобіля марки МАЗ д.н. НОМЕР_4 викрав 140 літрів дизельного пального, чим спричинив своїми діями потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 5500 гривень.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 04.11.2017 року приблизно о 02 год. 30 хв. в с. Киселиці Путильського району Чернівецької області, перебуваючи біля вантажного автомобіля марки Мерседес Бенс 508 д.н. НОМЕР_5 та вантажного автомобіля марки МАН д.н. НОМЕР_6 , які були припарковані на узбіччі дороги, які належать ОСОБА_13 і, скориставшись відсутністю власника вказаних автомобілів, умисно, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, із даних автомобілів викрав 110 літрів дизельного пального, чим своїми діями спричинив потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 3000 гривень.
Крім цього, 04.11.2017 року приблизно о 03.00 год. обвинувачений ОСОБА_8 в с. Киселиці Путильського району Чернівецької області, перебуваючи біля вантажного автомобіля марки Вольво 440 д.н. НОМЕР_7 , який був припаркований на узбіччі дороги та належить ОСОБА_14 і, скориставшись відсутністю власника вказаного автомобіля, умисно, повторно таємно, шляхом вільного доступу із даного автомобіля викрав 350 літрів дизельного пального, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 8750 гривень.
Крім цього, 16.11.2017 року приблизно о 02 год. обвинувачений ОСОБА_8 в с. Розтоки Путильського району Чернівецької області, перебуваючи біля вантажного автомобіля марки МАН ТГА д.н. НОМЕР_8 , який був припаркований на узбіччі дороги біля АЗС та належить ОСОБА_15 і, скориставшись відсутністю власника автомобіля та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, умисно, повторно, таємно шляхом вільного доступу із даного автомобіля викрав 150 літрів дизельного, чим своїми діями спричинив потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 4130 гривень.
На вказаний вирок суду першої інстанції адвокат ОСОБА_16 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок суду першої інстанції і призначити останньому покарання в межах санкції вищевказаних статей із застосуванням вимог ст. 75 КК України.
При цьому апелянт посилався на те, що вирок районного суду в частині призначення покарання є незаконним і необґрунтованим, а призначене покарання надто суворим.
Зокрема, вказував на те, що хоча у вироку районного суду і переліченні відповідні пом`якшуючі обставини, однак при призначенні покарання обвинуваченому вони не були судом повністю враховані. Так, судом не було враховано таку пом`якшуючу обставину, як часткове відшкодування шкоди (в розмірі тисячі гривень одному із потерпілих), а навпаки зазначено, що шкода потерпілим не відшкодована. Також посилався і на те, що судом не було взято до уваги ту обставину, що обвинувачений готовий був написати відповідні розписки кожному з потерпілих, в яких би зазначалася сума відшкодування, яку кожен місяць готовий був поступово відшкодовувати ОСОБА_8 . Вказував і на те, що посилання суду у вироку при призначенні покарання на стійкий характер злочинної діяльності ОСОБА_8 (шість епізодів умисних корисливих злочинів із врахуванням способу вчинення) є безпідставним, оскільки дане твердження не ґрунтується на матеріалах справи.
Тому, враховуючи молодий вік обвинуваченого, його щире каяття, сприяння розкриттю злочину, що вказаний злочин він вчинив внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, його негативне ставлення до вчиненого діяння, часткове відшкодування шкоди, що останній раніше не притягувався, ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності, його позитивну характеристику за місцем проживання, що на утриманні обвинуваченого знаходяться дружина та малолітня дитина і він займається суспільно-корисною працею (працює на заробітках і за домовленістю у людей), просив призначити покарання, в межах санкції вказаних статей та із застосуванням вимог ст. 75 КК України.
Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_16 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 а також обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти поданої адвокатом апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_6 , який просив суд ОСОБА_8 суворо не карати і не позбавляти останнього волі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій у поданій апеляційній скарзі, не оспорюється.
Справу судом першої інстанції розглянуто в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, а тому відповідно до ст. 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких докази судом не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2013 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимоги кримінального закону й зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання, судом повинні враховуватись ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання у відповідності до вимог ст. ст. 66, 67 КК України.

Зазначених вимог закону, районний суд при винесенні вироку дотримався в повній мірі.

Так, аналізуючи вирок районного суду в частині призначення покарання за ч.1 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 185 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно врахував тяжкість вчинених злочинів, які згідно ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, що обвинувачений свою винуватість у вчиненні вказаних злочинів визнав повністю, в чому щиро розкаявся, його характеристику за місцем проживання, що на його утриманні знаходиться малолітній син, його правдиві та визнавальні показання, які узгоджуються між собою та доказами, активне сприяння встановленню об`єктивної істини по справі, позицію потерпілих, особу обвинуваченого.
Зокрема, до обставин, які пом`якшують покарання, суд відповідно до ст. 66 КК України вірно відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставин, що обтяжують покарання, районним судом не було встановлено.
Таким чином, доводи апелянта про те, що районним судом при призначенні обвинуваченому покарання не було враховано усіх обставин по справі є безпідставними.
Зокрема, не можуть бути взяті до уваги посилання апелянта у поданій апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не було враховано обставину, яка пом`якшує покарання, а саме - часткове відшкодування шкоди обвинуваченим ОСОБА_8 (в розмірі однієї тисячі гривень одному із потерпілих), оскільки будь-які документи, які б підтверджували вказану обставину, у матеріалах справи відсутні.
Крім цього, із пояснень обвинуваченого від 13.06.2018 року, наданих ним при закінченні судового розгляду вбачається, що шкода потерпілим ним не відшкодована (т.1, а.п. 238 - компакт-диск судового засідання та а.п. 239-242 - журнал судового засідання від 13.06.2018 року).
Як неспроможні колегія суддів розцінює і посилання адвоката ОСОБА_16 в апеляційній скарзі на те, що судом не було взято до уваги ту обставину, що обвинувачений готовий був написати відповідні розписки кожному з потерпілих, в яких би зазначалася сума відшкодування, яку кожен місяць готовий був поступово відшкодовувати ОСОБА_8 , Крім цього, як вважає колегія суддів, що вказана обставина не дає підстав для зміни вироку суду першої інстанції. Також колегія суддів враховує той факт, що з моменту скоєння обвинуваченим кримінальних правопорушень, будь яких активних дій по відшкодуванню матеріальної шкоди потерпілим ОСОБА_8 не вчиняв.
Інші посилання апелянта є також безпідставними і спростовуються наданими матеріалами кримінального провадження.
Таким чином, колегія суддів вважає, що районний суд, беручи до уваги вищевказані обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення з урахуванням також особи винного, вірно прийшов до висновку про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 на підставі ч.1 ст. 70 КК України за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців.

Отже, будь-яких порушень норм кримінального процесуального права, які б вплинули на законність і обґрунтованість судового рішення по даній справі допущено не було. Обставини справи судом першої інстанції були з`ясовані повно і об`єктивно.

Тому, підстав для зміни вироку районного суду, а також задоволення апеляційної скарги, поданої адвокатом ОСОБА_16 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_16 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 червня 2018 року щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України без змін.

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_8 , який тримається під вартою, - в той

самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя-доповідач підпис ОСОБА_10

Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом : суддя ОСОБА_10