АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/789/156/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Тернопільської області матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 липня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 липня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу домашнього арешту.

Задоволено клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, погоджене з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури, про застосування запобіжного заходу тримання під вартою до

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, гр. України, неодруженого, тимчасово непрацюючого, прож. та зареєстрованого АДРЕСА_1 , судимого:

1)вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 05.12.2003 р. - за ч.1 ст.186 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням однорічного іспитового строку;

2)вироком Сихівського районного суду м. Львова від 17.01.2005 р. - за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. Згідно ст.71 КК України частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 05.12.2003 р. та призначено остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі;

3)вироком Залізничного районного суду м. Львова від 29.08.2007 р. - за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням дворічного іспитового строку;

4)вироком Залізничного районного суду м. Львова від 11.03.2008 р. - за ч.2 ст.309 із застосуванням ст.71 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 29.10.2010 по відбуванню строку покарання;

5)вироком Залізничного районного суду м. Львова від 22.12.2011 р. - за ч.2 ст.307 із застосуванням ст.69 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

6)вироком Тернопільського міськрайонного суду від 05.11.2015 р. - за ч.2 ст.185 КК України до 4 місяців арешту;

7)вироком Тернопільського міськрайонного суду від 01.04.2016 р. - за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України. На підставі п.2 ч.1 ст.72 КК України остаточно визначено 1 рік 3 місяці обмеження волі. На підставі п.1 ч.5 ст.72 КК України термін попереднього ув`язнення зараховано в строк відбування покарання, що становить 7 місяців 24 дні позбавлення волі. На підставі п.2 ч.5 ст.72 КК України визначений строк позбавлення волі переведено із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, що становить 1 рік 3 місяці 18 днів, при цьому вказане покарання вважається повністю відбутим;

8)вироком Тернопільського міськрайонного суду від 23.02.2017 р. за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України. На підставі ст. 70 КК України остаточно визначено 2 роки позбавлення волі;

9)вироком Тернопільського міськрайонного суду від 25.09.2017 року за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;

10)вироком Тернопільського міськрайонного суду від 25.10.2017 року за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі;

-25.06.2018 року обвинувальний акт за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, направлений у Тернопільський міськрайонний суд,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та застосовано запобіжний захід - тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 40 000 грн. із покладенням на нього відповідних обов`язків у випадку внесення такої.

Датою закінчення дії ухвали зазначено 00 год. 00 хв. 31 серпня 2018 р.

Справа розглянута з участю:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_6 .

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, слідчим СВ Тернопільського ВП ГУ Національної поліції в Тернопільській обл. проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001915 від 07.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07 липня 2018 року близько 14:45 год., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше судимим за вчинення майнових злочинів, діючи повторно, перебуваючи у приміщенні магазину «Біла Гора», що по вул. Білогірській, 18а, шляхом вільного доступу, відкрито викрав дві упаковки кави «Dallmaer prodomo», які знаходились на прилавку вищезазначеного магазину, після чого намагався втекти із приміщення магазину, та на крики продавців зупинитись не реагував, а зник із приміщення магазину у невідомому напрямку, внаслідок чого спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 260 грн.

Відомості за даним фактом 07 липня 2018 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 001915 від 07.07.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

08 липня 2018 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що з урахуванням особи підозрюваного, який є раніше судимим, його соціальних зв`язків, сімейного стану, характеру вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує особі у випадку визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється та за яке законом передбачено покарання на строк до 6 років позбавлення волі, того, що проведені не усі необхідні слідчі (розшукові) дії в межах даного кримінального провадження, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків або перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням існування всіх зазначених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та з метою їх запобігання, а також оцінюючи сукупність всіх обставин, передбачених ст.178 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про неможливість застосування більш мякого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту з 20.00 год. по 06.00 год. по місцю його проживання.

Зокрема, зазначає, що слідчий суддя у своїй ухвалі не вказав, в чому саме полягають ризики, передбачені ст.177 КПК України, а лише формально описав ризики з посиланням на припущення, також не врахував те, що підозрюваний є особою молодого віку, має постійне місце проживання та не має наміру переховуватись від слідства.

Зазначає, що слідчий суддя всупереч практиці ЄСПЛ у своїй ухвалі однією з підстав обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає суворість покарання, передбаченого за вчинення даного злочину.

Вказує, що слідчим суддею не наведено жодних обставин щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника із наведених в ній мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення вказаної апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів справи, слідчим СВ Тернопільського ВП ГУ Національної поліції в Тернопільській обл. проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001915 від 07.07.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

У клопотанні зазначено, що 07 липня 2018 року близько 14 год.45 хв. у ОСОБА_6 , раніше судимого за злочини проти власності, судимість за які не погашена у встановленому законом порядку, виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, 07 липня 2018 року близько 14 год. 45 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину «Біла Гора», що знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. Білогірська, 18, із торгового стелажу шляхом вільного доступу намагався таємно викрасти дві упаковки кави торгової марки «Dallmayr prodomo», однак був помічений продавцем даного магазину. Продовжуючи свої злочинні дії із метою незаконного заволодіння чужим майном та усвідомлюючи, що є поміченим продавцем, почав тікати із приміщення магазину, на вимогу продавця зупинитись не реагував, а втік у невідомому напрямку, завдавши магазину «Біла Гора» матеріальну шкоду на загальну суму 260.00 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

08 липня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

09.07.2018 року слідчий СВ Тернопільського ВП ГУ Національної поліції в Тернопільській області звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду із клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, маючи непогашену судимість, продовжує вчиняти нові злочини, у зв`язку з чим останній може продовжувати злочинну діяльність, спрямовану на власне збагачення, а тому з метою виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні його під час досудового розслідування належить утримувати під вартою.

09 липня 2018 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду вказане клопотання задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою звизначенням розміру застави в сумі 40 000 грн. із покладенням на нього відповідних обов`язків у випадку внесення такої.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді взяття під варту, суд перевірив, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів не викликає.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам - є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , та відомості про його особу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправданим за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Лабіта проти Італії № 26772/95).

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого, врахувавши конкретні обставини кримінального провадження, також дійшов вірного висновку визначити підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави відповідно до ст.182 КПК України.

Колегія суддів вважає, що, враховуючи значну суспільну небезпеку вчиненого злочину, на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід із визначеним слідчим суддею розміром застави зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Виходячи з вищенаведеного, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів у даному кримінальному провадженні, зокрема: протоколу огляду місця події від 07.07.2018 року; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 від 07.07.2018 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 07.07.2018 року; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2018 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 , від 07.07.2018 року; протоколу огляду відеозапису від 22.02.2018 року; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; повідомлення про підозру ОСОБА_6 , від 08.07.2018 року, зробив правильний висновок, що інформація, яка міститься в зазначених доказах, підтверджують існування у справі безпосереднього зв`язку між ним та кримінальним правопорушенням, у якому він підозрюється, що в своїй сукупності є достатнім для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд при постановленні рішення врахував особу ОСОБА_6 , його соціальні зв`язки, сімейний стан, характер вчинення злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у випадку визнання підозрюваного винуватим у даному злочині, а також те, що проведені не усі необхідні слідчі дії в межах даного кримінального провадження.

За таких обставин ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та обрання підозрюваному ОСОБА_6 більш мякого запобіжного заходу, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів Апеляційного суду дійшла остаточного висновку про залишення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 309, 407 ч. 3 п. 1, ч.1 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 липня 2018 року про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, - без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2