Справа № 510/299/18
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
18.07.2018 року Ренійский районний суд Одеської області
У складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, не маючого реєстрації, фактично проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого
-у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.2,190 ч.2 КК України, -
09.01.2018 р. приблизно о 16.00 год. обвинувачений ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_5 , кримінальне провадження відносно якого закрито з підстав п.5 ч.1 ст. 284 КПК України, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , за попередньою змовою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи спільно, шляхом вільного доступу перетягнули руками з території сусіднього домоволодіння АДРЕСА_2 на територію домоволодіння де вони знаходились, 2 металеві листи довжиною 1,4 м., шириною 0,5 м., товщиною 2 мм., вартістю 33 грн. кожний, а також 5 металевих труб: довжиною 2,90 м., діаметром 60 мм., вагою 17 кг., вартістю 68 грн.; довжиною 1,90 м., діаметром 60 мм., вагою 11 кг., вартістю 44 грн.; довжиною 2 м., діаметром 60 мм., вагою 12 кг., вартістю 48 грн.; довжиною 0,9 м., діаметром 60 мм, вагою 5 кг., вартістю 20 грн.; довжиною 1,15 м., діаметром 60 мм., вагою 8 кг., вартістю 32 грн., а всього таємно викрали майна, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 278 грн., після чого розпорядились викраденим майном в особистих цілях.
Своїми вищевказаними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст. 185 ч.2 КК України.
05.03.2018 р. у денний час, обвинувачений ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у кв. АДРЕСА_3 , яку він винаймав у ОСОБА_7 , та маючи вільний доступ до майна, що знаходилось у вказаній квартирі, викрав належні ОСОБА_7 військові чоботи «Берци» чорного кольору, 40-го розміру, вартістю відповідно до висновку товарознавчої експертизи 288 грн., завдавши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму. З викраденим майном з місця події зник, у подальшому реалізувавши його.
Своїми вищевказаними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст. 185 ч.2 КК України.
15.03.2018 р., приблизно о 16.00 год,, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 за місцем проживання ОСОБА_8 , скориставшись тим, що ОСОБА_8 у той момент знаходилась у іншій кімнаті квартири, та не могла бачити його дій, діючи з корисливих мотивів, та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, викрав належний ОСОБА_8 двоспальний плед, залишковою вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи 540 грн., а також торшер, залишковою вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи 990 грн., а всього таємно викрав майна, завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1530 грн. З викраденим майном з місця події зник, у подальшому реалізувавши його.
Своїми вищевказаними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст. 185 ч.2 КК України.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 , тимчасово проживаючи у квартирі АДРЕСА_4 , де мешкає ОСОБА_9 , 25.03.2018 р. у денний час доби, маючи умисел на заволодіння майном потерпілого, шляхом обману та зловживаючи довірою останнього, з його дозволу, зняв з приміщення кухні квартири, нібито для промивки, три секції опалювальної чавунної радіаторної батареї вартістю по 70 грн. за одну, які виніс з квартири та у подальшому, не маючи у дійсності наміру виконувати дії по їх промивці, продав як металолом, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду у сумі 210 грн.
Своїми вищевказаними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст. 190 ч.2 КК України.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 , тимчасово проживаючи у квартирі АДРЕСА_4 , де мешкає ОСОБА_9 , 26.03.2018 р. у денний час доби, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з вищевказаної квартири таємно викрав сім секцій опалювальної чавунної радіаторної батареї, вартістю по 70 грн. за одну, які виніс з квартири та у подальшому, продав як металолом, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду у сумі 490 грн.
Своїми вищевказаними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст. 185 ч.2 КК України.
За сукупністю, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочини, передбачені ст.ст 185 ч.2, 190 ч.2 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав, не заперечував таємного викрадення та заволодіння майном потерпілих за вищевикладених обставин. У содіянному розкаюються.
Від потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 до судового розгляду надійшли заяви, згідно із якими вони просили про розгляд справи без їх участі, викрадене майно було повернено, будь-яких претензій до обвинуваченого не мають.
Оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину та не оспорював фактичних обставин справи, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню у судовому засіданні, у відповідності до положень ч.3 ст.349 КПК України, впевнившись у правильному розумінні обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності його позиції, та роз`яснивши обвинуваченому наслідки застосування вказаної норми в частині права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та вважав за можливе обмежитись дослідженням доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження.
Так, окрім визнання обвинуваченим вини, його винуватість у вчиненні крадіжок чужого майна та заволодіння майном потерпілого, шляхом обману та зловживання довірою підтверджується наступними доказами.
Викрадення обвинуваченим чужого майна та заволодіння майном потерпілого, шляхом обману та зловживання довірою підтверджується заявами потерпілих, не заперечувалось обвинуваченим в ході досудового розслідування та судового розгляду, в ході досудового розслідування викрадене майно було видано, оглянуто, визнано речовим доказом, долучено до кримінального провадження та передано на відповідальне зберігання, вартість викраденого майна також підтверджена належним чином.
Визнання обвинуваченим вини, його показання об`єктивно співпадають із наведеними доказами, узгоджуються з ними, а тому є достовірними.
ОСОБА_4 повторно таємно викрадав чуже майно(у ОСОБА_6 - також за попередньою змовою групою осіб), та підлягає відповідальності за ст. 185 ч.2 КК України. Крім того, ОСОБА_4 повторно заволодів чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), та підлягає відповідальності за ст. 190 ч.2 КК України.
Як особа обвинувачений характеризуються в-цілому задовільно, про що свідчать характеристика та данні довідок, має постійне місце проживання, раніше не судимий.
При призначенні покарання суд враховує характер, обставини, тяжкість та ступінь суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, суми шкоди, її часткове відшкодування та відсутність матеріальних претензій у потерпілих, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання. Судом також враховано визнання обвинуваченим вини, розкаяння у скоєному, його сімейний та матеріальний стан, дані про особу, характеризуючі матеріали.
Відповідно до положень ст. 66 КК України, як обставину, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання досудовим розслідуванням та судом не встановлено.
На підставі відповідної ухвали суду, Ренійським районним відділом з питань пробації Південного регіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України було надано досудову доповідь відносно обвинуваченого, згідно із висновками якої, обвинувачений характеризується посередньо, має високу оцінку ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства і у разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, то є доцільним покладання на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
З урахуванням вищевказаних обставин в їх сукупності суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого у даному випадку можливе без відбування ним покарання, та вважає можливим застосування положень ст.75 КК України, звільнюючи від покарання із випробуванням. З метою забезпечення належного контролю за поведінкою обвинуваченого та профілактики скоєння правопорушень, суд також вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України
Завдану шкоду частково відшкодовано на стадії досудового розслідування, цивільні позови не заявлялись, процесуальних витрат у провадженні немає.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України,-

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 190 ч.2 КК України та призначити покарання:
за ст. 185 ч.2 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі
за ст. 190 ч.2 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання із іспитовим строком на 3 (три) роки. та поклавши на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання
До набрання вироком законної сили запобіжного заходу обвинуваченому не обирати.
Речові докази: 2 металевих листи та 5 металевих труб, що знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , військові чоботи «Берци» чорного кольору, 40-го розміру, двоспальний плед та торшер, що знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 залишити зберігачам.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1