Справа № 462/5986/17
У Х В А Л А

03 жовтня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участі прокурора: ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених : ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадженні відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, колегія суддів,
в с т а н о в и л а:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Зазначив, що наявні ризики передбачені ст.177 КПК України, що стали підставою обрання запобіжного заходу, не зменшились, а підстав для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не встановлено.

Обвинувачені та їх захисники вважають, що підстав для тримання їх під вартою нема, просили застосувати щодо них більш м`який вид запобіжного заходу, покликаючись на наявність у обвинувачених роботи та соціально-стримуючих факторів. Зокрема обвинувачений ОСОБА_11 послався на хворобу, інвалідність та наявність малолітньої дитини.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вививши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Згідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Суд констатує, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, що є підставою для застосування запобіжного заходу.

Вирішуючи клопотання про продовження ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судова колегія приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави для висновку про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а характеризуючи данні та захворювання, на які посилався обвинувачений ОСОБА_11 та сторона захисту не була доведена жодним доказам.

Суд також враховує тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у разі визнання їх винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, та бере до уваги, що справу до теперішнього часу не розглянуто, данні про особи обвинувачених, що раніше судимі, що притягнуті до кримінальної відповідальності за вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та його тяжкі наслідки, а також те, що обвинувачені не мають постійного місця проживання та реєстрації, відсутність у них міцних соціальних з`вязків, наявність ризиків переховуватись від суду та вчинити інші кримінальне правопорушення.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що хоча тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, проте жодний більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених та не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам, наявність яких доведена прокурором.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 тримання під вартою, слід продовжити на два місяці.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , що обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України на два місяці, а саме до 01 грудня 2018 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, та направити у Львівський СІЗО УДПтСУ у Львівській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя (підпис) ОСОБА_1

судді : (підпис) ОСОБА_2

(підпис) ОСОБА_3

З оригіналом згідно.

Суддя