В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2018 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тростянець кримінальне провадження №0000126 від 10.04.2018 з обвинувальним актом та угодою про примирення відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тростянець Сумської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 29.01.2018 Тростянецьким районним судом Сумської області за ч.2 ст.185 КК України до 240 годин громадських робіт,
у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за корисливий злочин, судимість за який не знята і не погашена в установленому законом порядку, на шлях виправлення не став та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти власності за таких обставин.
Так, 09 квітня 2018 року близько 22 години ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з дозволу їх спільного знайомого ОСОБА_5 прийшли у квартиру по АДРЕСА_2 , де останній фактично проживає і де разом стали вживати алкогольні напої. Коли ОСОБА_4 помітив, як ОСОБА_5 поклав на шафу свій мобільний телефон «Bravis С241 Brace» у чохлі, то в цей час у нього раптово виник корисливий умисел на викрадення вказаного телефону. Того ж вечора 09.04.2018 у точно невстановлений досудовим слідством час, коли всі зазначені чоловіки стали збиратись йти зі вказаної квартири, щоб продовжити вживати алкогольні напої у іншому господарстві, ОСОБА_4 , реалізуючи свій прямий корисливий умисел, спрямований на викрадення чужого майна, скориставшись тим, що залишився сам у кімнаті, взяв на шафі вказаний мобільний телефон «Bravis С241 Brace», витягнув його з чохла, залишивши чохол на шафі, поклав мобільний телефон до кишені брюк і виніс зі вказаної квартири, вчинивши таким чином його таємне викрадення. Зазначеними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 майнових збитків на суму 316 грн. 67 коп., згідно висновку судової товарознавчої експертизи №19/119/11-1/1648е від 05.05.2018.
Отримавши можливість розпорядитися викраденим майном, ОСОБА_4 відніс вказаний мобільний телефон і сховав у дивані в кімнаті будинку господарства по АДРЕСА_3 , де на той час фактично проживав, а дізнавшись зранку 10.04.2018 від ОСОБА_5 що той має намір звернутися із заявою про крадіжку телефону до поліції, ввечері 10.04.2018 повернув вказаний мобільний телефон потерпілому.
Таким чином, дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 досягнуто та підписано угоду від 10.05.2018 про примирення, за змістом якої сторони погодились щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.2 ст.185 КК України, та ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.
Відповідно до положень вказаної угоди потерпілий цивільного позову не заявляє.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання. Своїми підписами обвинувачений та потерпілий підтвердили обізнаність з умовами угоди та наслідками її укладення.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав в повному обсязі, фактичні обставини, викладені у обвинувальному акті не оспорював, просив затвердити угоду, наслідки укладення та невиконання угоди розуміє, угода укладена ним добровільно, без будь-якого тиску, впливу, погроз щодо нього або обіцянок. Щиро розкаявся у вчиненому, просив вибачення у потерпілого.
Потерпілий ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про примирення, зазначивши, що претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого не має, наслідки укладення та невиконання угоди розуміє, угода укладена ним добровільно, без будь-якого тиску, впливу, погроз щодо нього або обіцянок.
Прокурор підтримав позицію обвинуваченого та потерпілого щодо затвердження угоди про примирення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Факт скоєння обвинуваченим ОСОБА_4 злочину суд вважає доведеним, а його дії кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Також судом з`ясовано, що потерпілий розуміє наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України.
Суд переконався, що умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК України та КК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При призначенні виду та міри покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, судимість в установленому законом порядку не знята і не погашена, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
До пом`якшуючих покарання обставин, суд, згідно ст. 66 КК України, відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування збитку.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання не встановлено.
Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення та призначення обвинуваченому узгоджених сторонами виду та міри покарання, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та буде цілком відповідати тяжкості вчиненого і особі винного, а саме - із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.
Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїв кримінальні правопорушення після постановлення вироку Тростянецького районного суду Сумської області від 29.01.2018 року, за яким призначено йому покарання у виді 240 годин громадських робіт, за таких обставин суд призначає остаточну міру покарання на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, та до покарання, призначеного за цим вироком повністю приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком 180 годин громадських робіт.

Також суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 572 грн.
Цивільний позов не пред`являвся.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і суд не вбачає підстав для їх застосування.
Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.314, 368, 370, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення від 10 травня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному 10 квітня 2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн., повністю приєднати невідбуту ОСОБА_4 частину покарання за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 29 січня 2018 року 180 (сто вісімдесят ) годин громадських робіт, і кожне покарання виконувати самостійно.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_4 у місячний строк після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувати.
Речові докази: мобільний телефон «Bravis С241 Brace» чорного кольору вважати повернутим власнику ОСОБА_5 .
Стягнути із ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченим, потерпілим, прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав, зазначених в ч.3 ст.394 КПК України.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1