АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №11-кп/796/792/2018 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 459 КПК України Суддя - доповідач ОСОБА_2

Ухвала
Іменем України

22 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 15.01.2018 року,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В с т а н о в и л а :

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.01.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про перегляд вироку Оболонського районного суду м. Києва від 25.11.2015 року за нововиявленими обставинами.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що наведені обставини у заяві про перегляд судового рішення за нововияленими обставинами вже були предметом апеляційного розгляду, інші обставини, а саме: припущення засудженого про можливість слідчого фальсифікувати кримінальне провадження не є нововиявленими обставинами, які мають важливе значення для розгляду справи оскільки ці обставини не підтверджують факту штучного створення або підроблення доказів на яких ґрунтувався вирок, будь-яких інших обставин у заяві не наведено.
Крім того, відповідно до вимог КПК України, обставина щодо зловживання слідчого під час кримінального провадження повинна бути встановлена вироком суду, що набрав законної сили, чи іншим процесуальним документом.

На вказану ухвалу суду першої інстанції адвокат ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 15.01.2018 року по справі N9 756/6177/17-к про відмову в задоволенні клопотання про перегляд вироку Оболонського районного суду м. Києва від 25.11.2015 року за нововиявленими обставинами, та задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_9 про перегляд вироку Оболонського районного суду м. Києва від 25.11.2015 року за нововиявленими обставинами, скасувати вказаний вирок суду та закрити матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 186 КК України за недоведеністю його участі у даному кримінальному правопорушенні.
За доводами апелянта, ухвала суду першої інстанції єнезаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження

Адвокат ОСОБА_6 зазначає, що в обґрунтування вказаного клопотання ним як захисником було зазначено, що при винесенні вироку як доказ було взято судом першої інстанції протокол пред`явлення особи для впізнання від 09.05.2015 року за участю потерпілої. Так у вказаному протоколі вказаного, що саме свідок ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 вказала, що впізнає особу, яка 08.05.2015 року близько 18 години зірвала з неї ланцюжок. А підписала цей протокол потерпіла ОСОБА_12 .

Апелянт зазначає, що взагалі не зрозуміло за чиєю участю здійснювалась ця слідча дія, і в кого зірвали той золотий ланцюжок. Адже вказана слідча дія не відповідає вимогам ст. 228 КПК України, за якою пояснення з приводу впізнаної особи надає особа, яка впізнавала, а не інша особа. Тому на вказаний доказ суд першої інстанції взагалі не міг ніяк посилатися як на доказ.
На думку адвокат ОСОБА_6 слідчий, який проводив вказану слідчу дію, просто зробив цей протокол під копірку з іншими протоколами, навіть не вказуючи реальні пояснення з приводу цієї слідчої дії її учасників. Тому це було ні чим іншим як штучним створенням доказу, на якому і ґрунтувався вирок.

Щодо свідчень свідка ОСОБА_11 апелянт вказує на те, що в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 09.05.2015 року за її участю та в протоколі проведення слідчого експерименту за її участю від 04.06.2015 року, остання вказала, що бачила як обвинувачений пробіг біля її павільйону, а за ним гналася потерпіла. При чому в обох протоколах остання вказує, що це було 08.05.2015 року о 19 годині. Хоча в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 09.05.2015 року за участю вказаного свідка слідчий вказала зі слів нібито свідка, що вказані події остання бачила 08.05.2015 року о 18 годині. Але виходить, що вказаний свідок не був свідком кримінального правопорушення, тобто не бачив самого факту вчинення. З її слів свідок тільки бачила як біг обвинувачений, та його наздоганяла потерпіла. На думку вказане підтверджує завідомо неправдиві свідчення свідка.

Адвокат ОСОБА_6 стверджує, що свідчення свідка ОСОБА_11 суперечать іншим матеріалам кримінального провадження. А саме протоколу огляду місця події від 08.05.2015 року, який розпочався о 19.01 годині.
Незрозумілим є для апелянта як так могло статися, що працівники міліції з`явилися за хвилину після вчинення злочину щодо потерпілої і одразу почали проводити огляд місця події. Хоча судячи з цього протоколу підставою для його проведення була заява. То на її написання також мав пройти певний час.
Сторона захисту стверджує, що свідчення свідка ОСОБА_11 не узгоджуються з формальною логікою та іншими матеріалами кримінального провадження, вказаний свідок також зазначила, що потерпіла є її знайомою, а вказане, на думку апелянта, є нічим іншим, як завідомо неправдивими показаннями свідка.
Апелянт стверджує, що всі ці обставини суд першої інстанції не взяв до уваги при розгляді клопотання ОСОБА_9 , навіть не вказав їх у своїй оскаржуваній ухвалі. Суд першої інстанції зазначив, що засуджений зазначив про свої припущення щодо, фальсифікації кримінального провадження слідчим, і що нібито його доводи не підтверджують факт штучного створення або підроблення доказів.

Адвокат ОСОБА_6 вказує, що в своїх поясненнях навів суду вищеперераховані факти підроблених доказів, які навіть без експертного дослідження суд може встановити, на думку апелянта, це є беззаперечний факт, який в свою чергу є згідно п.1 ч. 2 ст. 459 КПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу суду і задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Оболонського районного суду м. Києва від 25.11.2015 року за нововиявленими обставинами, доводи прокурора ОСОБА_8 про необґрунтованість апеляційної скарги та залишення ухвали суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 був засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва від 25.11.2015 р. за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
За апеляційними скаргами ОСОБА_7 з доповненнями захисника ОСОБА_6 . Вказаний вирок переглядався в апеляційному порядку, і ухвалою колегії суддів Апеляційного суду м. Києва від 26 серпня 2016 року, апеляційна скарга ОСОБА_7 була залишена без задоволення, а вирок суду без змін.
Даних щодо касаційного оскарження в матеріалах провадження не має.
10.05.2017 року ОСОБА_7 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з заявою про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами.
Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами, крім інших, визнаються:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Розглянувши заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали суду та ухваливши рішення про залишення її без задоволення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заявником ОСОБА_7 не було наведено жодних підстав, передбачених п.п.1, 3 і 4 ч. 2 ст. 459 КПК України, з яких вирок суду підлягає перегляду за такими обставинами.
Вказаний висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є належним чином вмотивованим, ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону і відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.
Зокрема, ті обставини, на які посилається ОСОБА_7 у своїй заяві як на підстави для перегляду за нововиявленими обставинами вироку суду та підстави, викладені в поясненнях захисника, дійсно не є такими (нововиявленими обставинами) з огляду на положення ст.459 КПК України, оскільки засуджений порушує питання щодо своєї непричетності до даного злочину, вказує, що деякі свідки неодноразово змінювали показання, що є завідомо неправдивими свідченнями. А захисник в поясненнях по даній заяві вказував фактично на недопустимість доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження. Проте, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що наведені доводи були предметом апеляційного розгляду і не є нововиявленими обставинами. Повторний розгляд вказаних обставин буде суперечити вимогам ч. 1 ст. 7 КПК України, а саме принципу юридичної визначеності, відповідно до якого, якщо суди остаточно вирішили справу, то їхнє рішення не повинно братися під сумнів, жодна із сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового судового рішення.
Висновок суду першої інстанції також узгоджується і з усталеною судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «жодна сторона не має вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру» (п.п.42-44 рішення від 09.06.2011, заява № 4994/04, у справі «Желтяков проти України» (Zheltyakov v. Ukraine).
А наведені у заяві ОСОБА_7 обставини, зокрема, щодо підроблення доказів у справі та зловживання слідчого під час кримінального провадження повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а у разі неможливості ухвалення вироку - постановою або ухвалою про закриття кримінального провадження та ін. Проте, таких доказів надано не було.
Під час апеляційного розгляду як ОСОБА_7 , так і його захисник також не надавали будь-яких доказів наявності обставин суттєвого та неспростовного характеру, які б можливо було вважати нововиявленими обставинами у відповідності до приписів ст. 459 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги захисника в частині наявності у кримінальному провадженні нововиявлених обставин є необгрунтованими і не заслуговують на увагу.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов цілком правильного висновку про відсутність підстав для перегляду вирок суду за нововиявленими обставинами.
На підставі викладеного, оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, а тому колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для його скасування, як про це поставлене питання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 .
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів -

У х в а л и л а :

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 15.01.2018 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про перегляд вироку Оболонського районного суду м. Києва від 25.11.2015 року за нововиявленими обставинами залишити без змін.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4