Справа № 369/8816/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/510/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 02.07.2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_10 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційний розгляд за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2018 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красноріченське, Кремінського району, Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, п.п.1,6 ч.2 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, п.п.1,6 ч.2 ст.115 КК України та призначено йому покарання: за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років; за п.п. 1,6 ч.2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна; остаточне покарання ОСОБА_6 визначене на підставі ст.70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Цим же вироком задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 , та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 38 275 гривень майнової шкоди та 50 000 гривень моральної шкоди.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні умисного вбивства трьох осіб, з корисливих мотивів, а також у незаконному придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за наступних обставин.

04 червня 2016 року, близько 00 години 10 хвилин, ОСОБА_6 , переслідуючи корисливі мотиви, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство своєї дружини ОСОБА_11 та її батьків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з метою незаконного заволодіння їхнім майном, а саме: квартирою АДРЕСА_3 , в якій він був зареєстрований та яка на праві власності належить ОСОБА_11 , попередньо взявши пістолет системи «Макарова», на стволі якого мався пристрій для безшумної стрільби, який він незаконно придбав за невстановлених обставин та якого він заздалегідь приготував для вчинення особливо тяжкого злочину, а саме для вчинення умисного вбивства з корисливих мотивів своєї дружини ОСОБА_11 , та її батьків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , підійшов до будинку АДРЕСА_4 , де, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне протиправне збагачення за рахунок чужого майна та на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , відчинив вхідні двері ключем, який він мав при собі, після чого зайшов до його середини. Переконавшись, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 сплять, ОСОБА_6 вийняв із сумочки, яка висіла у нього на плечі пістолет марки «ПМ», на стволі якого з метою запобігання почути звуки пострілу сторонніми особами був заздалегідь одягнений пристрій для безшумної стрільби, після чого, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне протиправне збагачення за рахунок чужого майна, бажаючи настання смерті ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_6 зайшов до кімнати, де на той час спали ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , після чого, підійшовши до їх ліжка, за допомогою заздалегідь приготовленого пістолету системи «Макарова», на стволі якого мався пристрій для безшумної стрільби, умисно здійснив два постріли в область голови потерпілої ОСОБА_13 та два постріли в область голови потерпілого ОСОБА_12 , внаслідок чого останні померли на місці вчинення злочину.

Після вчинення умисного вбивства ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне протиправне збагачення за рахунок чужого майна, направленого на умисне позбавлення життя своєї дружини ОСОБА_11 , зайшов до кімнати, де остання на той час спала, після чого, підійшовши до її ліжка бажаючи настання смерті своїй дружині ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно здійснив чотири постріли з пістолету системи «Макарова», який він заздалегідь приготував для вчинення злочину, в область її грудної клітини та голови, внаслідок чого остання померла на місці вчинення злочину.

Після вчинення умисного вбивства ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, однак, того ж дня, близько 06 години ОСОБА_6 повернувся до місця вчинення злочину, а саме до будинку АДРЕСА_4 , після чого, забезпечуючи собі алібі, побіг до іншої частини згаданого будинку, де мешкає ОСОБА_15 та повідомивши останнього про те, що він виявив свою дружину ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , за місцем проживання останніх зі слідами насильницької смерті, викликав працівників поліції.

Крім того, ОСОБА_6 , маючи на меті незаконне поводження з бойовими припасами, у невстановлений час та невстановленому місці, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, незаконно, тобто всупереч вимогам постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 року № 2471-ХХ11 «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1991 року, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 292 від 12.04.1999, без передбаченого законом дозволу, придбав: 16 (шістнадцять) патронів калібру 7,62х54, які відповідно до висновку експерта №1 9/4-01/235 від 04.06.2016 є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї бойовими патронами калібру 7,62х54; 16 (шістнадцять) патронів калібру 7,62х54, які відповідно до висновку експерта №19/4-01/235 від 04.06.2016 являються бойовими патронами калібру 7,62х54 до нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру. Вказані боєприпаси ОСОБА_6 незаконно перевіз та зберігав у гаражному приміщенні за адресою: АДРЕСА_5 , які було вилучено працівниками поліції 04.06.2016 під час огляду гаражного приміщення.

Крім того, ОСОБА_6 у невстановлений час та у невстановленому місці, маючи на меті незаконне поводження з бойовими припасами, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, незаконно, тобто всупереч вимогам постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 року №2471-ХХ11 «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1991 року, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №292 від 12.04.1999, без передбаченого законом дозволу, придбав: 20 (двадцять) патронів калібру 7,62х54, які згідно висновку експерта №19/4-01/250 від 18.08.2016, являються бойовими припасами, патронами калібру 7,62х54, призначені для стрільби з нарізної вогнепальної зброї калібром 7,62х54; 20 (двадцять) патронів калібру 7,62х54, які відповідно до висновку експерта №19/4-01/251 від 16.08.2016, являються боєприпасами та є патронами цільового призначення калібру 7,62х54, призначені для стрільби із гвинтівок системи «Мосіна» калібру 7,62х54 та з іншої нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру; карабін системи «Мосіна», який згідно із висновком експерта №19/4-01/254 від 15.08.2016, являється бойовою нарізною вогнепальною зброєю, є карабіном системи «Мосіна» зразку 1938 року з номером на металевій частині прикладу № 7191, калібру 7,62х54, який придатний до стрільби; 46 (сорок шість) патронів калібру 5,6 мм, які відповідно до висновку експерта №19/4-01/237 від 18.08.2016, являються боєприпасами, мисливськими та спортивно-мисливськими патронами калібру 5,6 мм, можуть бути використані для стрільби з малокаліберної нарізної зброї калібром 5,6 мм (гвинтівок ТОЗ-8, ТОЗ-12 та ін.); 20 (двадцять) патронів калібру 5,6 мм, які згідно висновку експерта №19/4-01/260 від 18.08.2016, являються боєприпасами, мисливськими та спортивно-мисливськими патронами калібру 5,6 мм, можуть бути використані для стрільби з малокаліберної нарізної зброї калібром 5,6 мм (гвинтівок ТОЗ-8, ТОЗ-12 та ін.). Вказані зброю та боєприпаси ОСОБА_6 незаконно перевіз та зберігав у будинку АДРЕСА_4 , які було вилучено працівниками поліції 04.06.2016 під час огляду вказаного будинку.

Крім того, ОСОБА_6 у невстановлений час та невстановленому місці, маючи на меті незаконне поводження з бойовими припасами, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, незаконно, тобто всупереч вимогам постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 року №2471-ХХ11 «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від12.10.1991 року, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №292 від 12.04.1999, без передбаченого законом дозволу, придбав пістолет системи «Макарова» та 8 (вісім) патронів калібру 9 мм до нього, які незаконно перевіз та зберігав у квартирі АДРЕСА_6 . Згідно висновку експерта №19/4-01/270 від 15.06.2016, наданий на дослідження пристрій для безшумної стрільби, зворотна пружина, затвор, рамка зі стволом та спусковою скобою являються частинами вогнепальної зброї та в своїй сукупності складають пістолет системи «ПМ» калібру 9 мм 1984 року виготовлення; наданий на дослідження предмет, зовні схожий на пістолет, являється вогнепальною зброєю пістолетом системи «ПМ» калібру 9 мм 1984 року виготовлення; надані на дослідження 4 предмета, зовні схожі на кулі, бойовими припасами не являються, а є частинами бойових припасів стріляними кулями патронів калібру 9 мм до пістолетів системи «Макарова» (ПМ) та автоматичних пістолетів системи «Стєчкіна» (АПС) та іншої вогнепальної зброї калібру 9 мм; надані на дослідження 4 кулі стріляні із наданого на дослідження пістолет системи «ПМ» калібру 9 мм 1984 року виготовлення; надані на дослідження 7 предметів, зовні схожих на гільзи, бойовими припасами не являються, а є частинами бойових припасів стріляними гільзами патронів калібру 9 мм до пістолетів системи «Макарова» (ПМ) та автоматичних пістолетів системи «Стєчкіна» (АПС) та іншої вогнепальної зброї калібру 9 мм; надані на дослідження 7 гільз стріляні із наданого на дослідження пістолет системи «ПМ» калібру 9 мм 1984 року виготовлення.

Не погоджуючись із вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2018 року, апеляційну скаргу на нього подав обвинувачений ОСОБА_6 , в якій просить скасувати ухвалений щодо нього вирок суду та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Підставами для скасування судового рішення обвинувачений зазначає неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які, на переконання обвинуваченого, виразилися у наступному.
Обвинувачений вказує про відсутність у матеріалах кримінального провадження дозволів на обшук прибудинкової території та гаража, проведений в АДРЕСА_4 , та квартири за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим стверджує про недопустимість в якості доказів предметів, вилучених в ході цих обшуків.
Також, обвинувачений зазначає, що суд першої інстанції не задовольнив жодного клопотання сторони захисту, які були заявлені під час судового розгляду, зокрема, про проведення повторних експертиз та повторний допит свідків.
Обвинувачений ОСОБА_6 стверджує про те, що сторона обвинувачення під час досудового розслідування безпідставно не перевірила інші можливі версії скоєння злочину, проігнорувавши наявність погроз на адресу ОСОБА_6 та його сім`ї незадовго до злочину, а суд першої інстанції під час судового розгляду проявив упереджене ставлення та неповагу до обвинуваченого.
На переконання обвинуваченого, проведені під час досудового розслідування експертизи є неповними, так як не містять точних відомостей. Обвинувачений вказує про знищення експертом футболки під час проведення експертизи шляхом вирізання шматка тканини з плямами бурого кольору, що в подальшому унеможливить проведення повторної експертизи з цього питання. Як зазначає обвинувачений, відповідно до матеріалів кримінального провадження органом досудового слідства пістолет марки «ПМ» було знайдено у вигляді з трьох частин, однак на дослідження в суд першої інстанції сторона обвинувачення надала пістолет у зібраному стані.
Також, обвинувачений вказує про ненадання стороною обвинувачення будь-яких доказів на підтвердження наявності у нього корисливих мотивів, а також обґрунтування сформульованого в обвинувальному акті обвинувачення виключно на припущеннях.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі посилається на неврахування колегією суддів при ухваленні вироку його останнього слова, оскільки вирок складається з п`ятнадцяти аркушів, які фізично неможливо було надрукувати за 15 хвилин, без виходу до нарадчої кімнати.
Також, апеляційну скаргу з доповненнями на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2018 року подала захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , в якій просить скасувати оскаржуваний вирок суду та направити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, п.п.1,6 ч.2 ст.115 КК України, на новий розгляд до суду першої інстанції. Підставами для скасування оскаржуваного вироку суду захисник зазначає порушення вимог кримінального процесуального закону, які, на її переконання, є істотними, та виразилися у порушенні права на захист обвинуваченого ОСОБА_6 , а також неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема, захисник вказує про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 не було роз`яснено судом особливостей судового розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних та відповідно не вручено йому пам`ятки з цього приводу, не надано обвинуваченому конфіденційного побачення із захисниками, від яких він мав намір відмовитись, та прийнято відмову від захисників без участі самих захисників. Також, на переконання захисника, порушення права обвинуваченого ОСОБА_6 на захист виразилося в тому, що після зміни колегії суддів, коли судовий розгляд розпочався спочатку, не були повторно допитані свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а лише за клопотанням прокурора були прослухані показання вказаних свідків, наданих ними попередньому складу суду, які в подальшому покладені в основу оскаржуваного вироку.

Крім того, як стверджує захисник, судом першої інстанції було невмотивовано відмовлено у задоволенні заявлених стороною захисту клопотань, зокрема: про допит експерта ОСОБА_18 щодо роз`яснення висновку експерта № 19/6-01/554 від 06 червня 2016 року; про допит експерта ОСОБА_19 щодо роз`яснення висновків судових молекулярно-генетичних експертиз; про допит в якості свідків понятих, присутніх під час проведення слідчого експерименту, а також слідчого, який проводив зазначену слідчу дію; про призначення комплексної судової експертизи.

Захисник посилається на ряд доказів, які, на її думку, є очевидно недопустимими, та які суд першої інстанції, всупереч вимог ст.ст.87, 89 КПК України, поклав у основу вироку.

Зокрема, захисник вказує про недопустимість протоколів огляду місця події від 04 червня 2016 року, в ході яких проведено огляд подвір`я, гаражного приміщення та житлового будинку по АДРЕСА_4 , у зв`язку з порушенням вимог ст. 233 КПК України щодо порядку проникнення до житла чи іншого володіння особи, а саме проведення органом досудового слідства вказаних слідчих дій без дозволу особи, яка ними володіє чи ухвали слідчого судді, а також незвернення невідкладно після здійснення таких дій з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Таким чином, на переконання захисника, недопустимими доказами є не тільки протоколи, складені за результатами вказаних слідчих дій, а й всі вилучені під час огляду предмети та речі, та, відповідно, висновки експертиз, проведених щодо них, зокрема: висновок експерта №19/4-01/249 від 27 липня 2016 року, висновок експерта №19/4-01/235 від 04 червня 2016 року, висновок експерта №19/4-01/250 від 18 серпня 2016 року, висновок експерта №19/4-01/255 від 23 серпня 2016 року, висновок експерта №19/4-01/253 від 22 серпня 2016 року, висновок експерта № 19/4-01/261 від 22 серня 2016 року, висновок експерта №19/4-01/249 від 15 серпня 2016 року, висновок експерта №19/4-01/237 від 18 серпня 2016 року, висновок експерта №19/4-01/260 від 18 серпня 2016 року, висновок експерта №19/4-01/270 від 15 червня 2016 року.

Захисник зазначає про безпідставне посилання у вироку як на «Протокол зняття інформації з телекомунікаційних мереж» на «Аналітичну довідку», яка до того ж була вручена стороні захисту 05 квітня 2017 року, тобто під час судового розгляду справи. Таким чином, даний документ не був відкритий стороні захисту під час виконання вимог ст.290 КПК України, а тому є недопустимим доказом вини обвинуваченого.

На переконання захисника, в ході огляду мобільного телефону, вилученого 04 червня 2016 року у помешканні ОСОБА_6 , було проведено огляд відомостей щодо текстових повідомлень з подальшим його оприлюдненням шляхом фіксації у протоколі огляду, тим самим здійснено втручання у приватне спілкування особи без дозволу слідчого судді, у зв`язку з чим протокол огляду місця події від 15 червня 2016 року є недопустимим доказом.

Захисник вважає, що висновки експертів № 19/6-01/554 від 06 червня 2016 року, №19/6-01/672 від 29 серпня 2016 року, №19/6-01/589 від 21 червня 2016 року, №19/6-01/582 від 22 червня 2016 року, №19/4-01/581 від 22 серпня 2016 року, - є недопустимими доказами, так як постанова про відібрання біологічних зразків, необхідних для проведення цих експертиз, винесена не уповноваженою особою.

На переконання захисника, відеозапис із камери спостереження із під`їзду по вул. Н.Ужвій, 5, в м. Києві, є недопустимим доказом, так як стороною обвинувачення не було відкрито доступ до вказаного доказу в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, хоча на той час сторона обвинувачення ним володіла і доказів, які перешкоджали це здійснити своєчасно, суду не надала.

Крім того, захисник вважає неналежними наступні докази.

Захисник вважає, що висновки експертів, складені за результатами проведення судово-медичних експертиз трупів ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 є неналежними доказами вини обвинуваченого, оскільки за своїм змістом не доводять причетність обвинуваченого ОСОБА_6 до смерті вказаних осіб.

На переконання захисника, протокол огляду місця події від 05 червня 2016 року, в ході якого було виявлено та вилучено затвор, пістолет без затвору, зворотньої пружини та магазину з позначенням на корпусі «84», а також окремо пружину, шматок ганчірки з малюнками жовто-синього кольору, металеву трубу сріблястого кольору зі слідами речовини бурого кольору, - є неналежним доказом вини обвинуваченого, так як підтверджує лише фіксацію місцезнаходження певних предметів.

Захисник стверджує про те, що висновки експерта №11-1/78 від 01 липня 2016 року та №11-1/79 від 01 липня 2016 року не є належними доказами винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.115 КК України, оскільки не встановлено, що сліди дифеламіну, виявлені на сумці, вилученій під час особистого обшуку при затриманні ОСОБА_6 , мають причинно-наслідковий зв`язок з пострілами в будинку загиблих. Як вказує захисник, дифеламін є продуктом загального згорання пороху, а оскільки обвинувачений ОСОБА_6 є військовим та проходив службу в АТО, то не виключено походження слідів дифеламіну на його сумці в результаті пострілів у тирі, на спеціальному майданчику, чи внаслідок перебування поруч з людьми, які здійснювали постріли патронами, спорядженими порохом.

Захисник вважає неналежними доказами винуватості ОСОБА_6 показання потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які не були очевидцями кримінального правопорушення та нічого не змогли пояснити з приводу обставин злочину.

Таким чином, на переконання захисника, судом першої інстанції під час судового розгляду допущено низку грубих, суттєвих та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону в частині реалізації забезпечення особи права на захист, а також дослідження та оцінки доказів, які беззаперечно як окремо, так і в своїй сукупності свідчать про незаконність оскаржуваного вироку.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та захисника, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, доводи прокурора та потерпілих, які заперечили проти поданих апеляційних скарг, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства трьох осіб, з корисливих мотивів, а також у незаконному придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні злочинів, передбачених п.п.1,6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується в сукупності показаннями потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , а також відомостями, що містяться у: протоколі слідчого експерименту від 17 червня 2016 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_16 ; протоколах огляду місця події від 04 червня 2016 року; протоколі огляду місця події від 05 червня 2016 року; інформацією оператора мобільного зв`язку «Київстар» щодо номерів мобільних терміналів; протоколі обшуку квартири від 04 05 червня 2016 року; висновками експертів та іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Зокрема, свідок ОСОБА_16 під час судового розгляду в суді першої інстанції надавав показання про те, що у 2016 році він працював у службі «Таксі+». 03 червня 2012 року близько 21-22 години він отримав замовлення на виклик з вулиці Андріївської, 9, по місту. Після того, як взяв замовлення, зателефонував за номером телефону, вказаному у замовленні, трубку взяла жінка, яка підтвердила, що дійсно вона замовляла таксі. По прибуттю на адресу замовлення в автомобіль сів чоловік, який сказав, що потрібно їхати в сторону метро «Академмістечко», а потім за місто. Пасажиром таксі був чоловік невеликого зросту в бейсболці, при ньому була невелика сумка. Пасажир сів на заднє пасажирське сидіння та коли вони під`їжджали до метро «Житомирська» сказав, що потрібно буде їхати чи в с. Гореничі, чи в с. Княжичі, після чого зателефонував в службі таксі та спитав, чи може він одразу замовити машину таксі на зворотній шлях, але йому відмовили, тому цей чоловік домовився з ОСОБА_16 , що він забере о 2 годині чи о 2 годині 30 хвилин. ОСОБА_16 зупинив автомобіль біля церкви, чоловік вийшов та пішов в тому, напрямку, в якому вони рухались. Після цього ОСОБА_16 намагався отримати виклик з ефіру таксі, але викликів не було, тому він зателефонував клієнту, якого він домовився відвезти назад, але той не відповів, тому ОСОБА_16 написав смс-повідомлення з приводу того, чи буде клієнт їхати, оскільки ОСОБА_16 буде його чекати. Після цього ОСОБА_16 повернувся до церкви на місце, де він висадив пасажира, автомобіль зупинив на добре освітлювальній території та заснув. Прокинувся від телефонного дзвінка, який він не відразу почув, близько другої години ночі. Клієнт повернувся без бейсболки, сів в автомобіль та сказав відвезти його на ту адресу, з якої він його забирав. Також спитав, чи встигнуть вони доїхати за адресою до третьої години, на що ОСОБА_16 сказав, що ні. За адресою вони прибули близько 3.10.
В ході проведення слідчого експерименту 17 червня 2016 року свідок ОСОБА_16 детально розповів обставини, за яких він на автомобілі таксі в ніч з 03 на 04 червня 2016 року привіз ОСОБА_6 в с. Жорнівка, Києво-Святошинського району, Київської області, після чого, через деякий час забрав його звідти. Так, свідок ОСОБА_16 зазначив, що виклик з АДРЕСА_7 , надійшов близько 22 години 42 хвилини, він прибув на місце подачі автомобіля близько 22 години 47 хвилин. Після прибуття в село Жорнівка, Києво-Святошинського району, Київської області, пасажир вийшов з автомобіля таксі о 23 годині 32 хвилини, 03 червня 2016 року. Свідок ОСОБА_16 зазначив, що пасажир повернувся близько 02 години 45 хвилин, 04 червня 2016 року, після чого свідок, згідно домовленості, відвіз пасажира до м. Києва, вул. Ігорівська, 12 (т.3, а.с. 107-119).
Свідок ОСОБА_17 під час судового розгляду в суді першої інстанції надала показання про те, що з ОСОБА_6 вона зустрічалася з весни 2016 року. 03 червня 2016 року о 22 годині 40 хвилин ОСОБА_6 , будучи у неї вдома, по вул. Андріївській, 9, в м. Києві, з її телефону зателефонував в службу таксі та викликав автомобіль, на якому через 10 хвилин поїхав в сторону станції метро «Академмістечко», після чого більше до неї не повертався. Наступного ранку на її смс-повідомлення відповів, що вбили його батьків. Також, свідок зазначила, що ОСОБА_6 завжди носив із собою зброю у барсетці.

Відповідно до відомостей, що містяться у протоколі огляду місця події від 04 червня 2016 року, слідчим у присутності понятих проведено огляд житлового будинку по АДРЕСА_4 , в ході якого зафіксовано відсутність пошкоджень замка вхідних дверей до будинку, а також у замках міжкімнатних дверей, розташування та положення вбитих ОСОБА_22 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ліхтарик, який знаходився біля трупу ОСОБА_22 , а також виявлені кулі у подушці, гільзи з маркуванням на денці «86 38» під диваном, на якому спали Палії, біля ніжки крісла та під столом, в кімнаті, де вони буди вбиті, а також чотири гільзи з маркуванням на денці «86 38» в кімнаті, де була вбита ОСОБА_11 . Крім того, при огляді житлових кімнат за диваном було виявлено мисливську одноствольну рушницю з глушником з рельєфним позначенням « НОМЕР_1 », а також було виявлено аналогічну рушницю з рельєфним позначенням « НОМЕР_2 » в розібраному вигляді у чохлі, паперову коробку з малокаліберними патронами, ніж у чохлі, маску, рацію, оптичний приціл, ноутбук, трафарети, одяг тактичний рюкзак, тільняшку, мобільний телефон (т.2, а.с. 62-132).
Згідно із даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 04 червня 2016 року, слідчим у присутності понятих проведено огляд подвір`я по АДРЕСА_4 , в ході якого зафіксовано, що калитка, через яку здійснюється вхід на подвір`я, обладнана врізним замком, який відкритий, в замковій щілині з подвір`я вставлений ключ (т.2, а.с. 51-53, 94-98).
Відповідно до відомостей, що містяться у протоколі огляду місця події від 04 червня 2016 року, слідчим у присутності понятих проведено огляд гаражного приміщення розташованого по АДРЕСА_4 , в ході якого у настінній тумбі виявлено та вилучено тряпчаний згорток, в якому замотана гвинтівка чорного кольору з маркуванням на прикладі у вигляді цифр 7191, в правій нижній частині стелажу виявлено та вилучено ящик, в якому знаходяться: чотири паперової коробки з 72 набоями калібру 7,62 мм, поліетиленовий пакет з дробом, зимова шапка, мисливські набої: дев`ять штук калібру «20», одинадцять штук калібру «16», тринадцять штук калібру «12» та дев`ять порожніх гільз (т.2, а.с. 54-55).
Згідно із даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 04 червня 2016 року, в ході огляду лісосмуги в с. Жорнівка, було виявлено затвор, пістолет без затвору, зворотної пружини та магазину з позначенням на корпусі «84», а також окремо пружину, шматок ганчірки з малюнком жовто-синього кольору, металеву трубку сріблястого кольору зі слідами речовини бурого кольору, один кінець якої має різьбу (т. 2, а.с. 133-148).
З інформації оператора мобільного зв`язку «Київстар» щодо номерів мобільних терміналів НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_6 , та НОМЕР_4 , яким користувався таксист ОСОБА_16 слідує, що ОСОБА_6 в період часу з 23.33 03 червня 2016 року по 02.23 04 червня 2016 року перебуває в межах дії базової станції 27027 ( АДРЕСА_8 ), яка обслуговує с. Жорнівку, Києво-Святошинського району, Київської області, в подальшому знову з`являється в зоні дії вказаної базової станції о 6.20 04 червня 2016 року та його мобільний телефон продовжує працювати в її межах до 08.48 04 червня 2016 року. Таксист ОСОБА_16 в період часу з 23.33 03 червня 2016 року по 02.23 04 червня 2016 року перебуває в межах дії базової станції 27027 (Київська область, Києво-Святошинський район, с. Музичі, вул. Шевченка), яка обслуговує с. Жорнівку Києво-Святошинського району Київської області. В подальшому, в зоні дії вказаної базової станції не з`являється. В період часу з 00.09 по 01.57 04 червня 2016 року таксист ОСОБА_16 переміщається в межах базових станцій, розташованих від с. Білогородка, Київської області до с. Лука та Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бобриця, вул. Фабрична. Після цього знову потрапляє і дію базової станції Київська область, Києво-Святошинський район, смт. Музичі, вул. Шевченка. При цьому, між ОСОБА_6 та ОСОБА_16 в межах дій базової станції 27027 (Київська область, Києво-Святошинський район, с. Музичі, вул. Шевченка) здійснюється три телефонні дзвінки та 8 смс-повідомлень (т.1, а.с. 178-182).
Відповідно до висновку експерта № 258 від 12 вересня 2016 року, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_13 виявлено два наскрізні вогнепальні кульові поранення голови з ушкодженням кісток черепа і головного мозку, від яких настала її смерть. Виявлені поранення, враховуючи морфологію ран, наявність ранових каналів та дані медико-криміналістичної експертизи виникли від дій вогнепальних снарядів (куль), до складу яких входили сполуки міді та можливо заліза (не виключається залізо стволового походження), при пострілах з вогнепальної зброї з близької дистанції в межах дії порохових газів, кіптяви пострілу та порошинок. Виходячи із ступеню розвитку трупних змін, що визначались при огляді трупа на місці виявлення 04 червня 2016 в 11:43, смерть настала приблизно за 8-10 годин до огляду (т.3, а.с. 1-3).
Відповідно до висновку експерта № 259 від 12 вересня 2016 року, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 виявлено два наскрізні вогнепальні кульові поранення голови з ушкодженням кісток черепа і головного мозку, від яких настала його смерть. Виявлені поранення, враховуючи морфологію ран, наявність ранових каналів та дані медико-криміналістичної експертизи виникли від дій вогнепальних снарядів (куль), до складу яких входили сполуки міді та можливо заліза (не виключається залізо стволового походження), при пострілах з вогнепальної зброї з близької дистанції в межах дії порохових газів, кіптяви пострілу та порошинок. Виходячи із ступеню розвитку трупних змін, що визначались при огляді трупа на місці виявлення 04 червня 2016 в 11 годин 17 хвилин, смерть настала приблизно за 8-10 годин до огляду (т.3, а.с. 12-14).
Відповідно до висновку експерта № 260 від 02 вересня 2016 року при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 виявлено: наскрізне вогнепальне кульове поранення грудей з ушкодженням правої легені; наскрізне вогнепальне кульове поранення грудей з ушкодженням серця і правої легені; вогнепальне кульове поранення ділянки лівого плечового суглобу, шиї та потилиці з ушкодженням кісток черепа та головного мозку; дотичну вогнепальну кульову рану в ділянці зовнішнього кінця лівої брови. Смерть ОСОБА_11 наступила внаслідок наскрізних вогнепальних кульових поранень шиї, голови та грудей з ушкодженням кісток черепа, головного мозку, серця та легені. Виявлені поранення та рани, враховуючи морфологію ран, наявність ранових каналів та дані медико-криміналістичної експертизи виникли від дії вогнепальних снарядів (куль) при пострілах з вогнепальної зброї. Виходячи із ступеню розвитку трупних змін, що визначались при огляді трупа на місці виявлення 04 червня 2016 року в 13 годин 35 хвилин, смерть настала приблизно за 10-12 годин до огляду (т.3, а.с. 22).
Згідно із відомостями, що містяться у протоколі обшуку від 04-05 червня 2016 року, слідчим проведено невідкладний обшук квартири АДРЕСА_3 , в ході якого серед іншого у ванній кімнаті було виявлено та вилучено чоловічу темну футболку з написами білого та червоного кольорів з ґудзиками та коміром з плямою речовини бурого кольору в області грудної клітки (т.2, а.с. 185-195).
Під час затримання ОСОБА_6 04 червня 2016 року у останнього були відібрані зразки букального епітелію, змиви з рук та обличчя, зразки нігтів з обох рук, папілярні візерунки з обох рук, а також проведеного його обшук, в результаті якого, серед іншого, вилучено: сумочку темного кольору з написом «fengdong», три мобільні телефони «НТС» ІМЕІ НОМЕР_5 , ІМЕІ НОМЕР_6 , «Sony Ericsson» ІМЕІ НОМЕР_7 , «Nokia E52» ІМЕІ НОМЕР_8 , (т. 3 а.с. 40-55, т. 5 а.с.95-99).

Відповідно до висновку експерта № 19/6-01/582 від 22 червня 2016 року при дослідженні предмету, схожого на затвор до пістолету, який був вилучений під час огляду лісосмуги 05 червня 2016 року, виявлені клітини, генетичні ознаки (ДНК-профіль) яких збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка букального епітелію ОСОБА_6 (т.4, а.с. 59-62).
Відповідно до висновку експерта № 19/6-01/581 від 22 червня 2016 року, при дослідженні предмета, схожого на рамку зі стволом та спусковою скобою від пістолету, який був вилучений під час огляду лісосмуги 05 червня 2016 року, виявлені, а саме на руків`ї, клітини, генетичні ознаки (ДНК-профіль) яких збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка букального епітелію ОСОБА_6 (т. 4, а.с. 70-73).
Згідно із висновком експерта № 19/6-01/554 від 06 червня 2016 року, на футболці, вилученій під час обшуку ванної кімнати квартири АДРЕСА_3 , виявлено кров людини, генетичні ознаки якої збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_13 (т. 4, а.с. 108-113).
Відповідно до висновку експерта № 11-1/78 від 01 липня 2016 року, на наданому на дослідженні фрагменті тканини, яка була вилучена під час огляду лісосмуги 05 червня 2016 року, виявлено сліди дифеніламіну, який є компонентом, характерним для продуктів пострілу, що здійснювався патронами, спорядженими нітроцелюлозним (бездимним) порохом (т.4, а.с. 127-131).
Згідно із висновком експерта № 11-1/79 від 01 липня 2016 року, на сумці, вилученій під час особистого обшуку при затриманні ОСОБА_6 , виявлені сліди дифеніламіну (т.4, а.с. 137-141).
Відповідно до висновку експерта № 19/6-01/672 від 29 серпня 2016 року, на наданих на дослідження зрізах нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_11 виявлено клітини та кров людини та встановлено їхні генетичні ознаки (ДНК-профіль). При цьому, генетичні ознаки (ДНК-профіль) крові та клітин, виявлених у зрізах нігтьових пластин з правої руки ОСОБА_11 збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові ОСОБА_11 і не збігаються з генетичними ознаками зразки слини ОСОБА_6 , проте генетичні ознаки (ДНК-профіль) крові та клітин, виявлених у зрізах нігтьових пластин з лівої руки ОСОБА_11 є змішаними, містять генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові ОСОБА_11 та генетичні ознаки зразка слини ОСОБА_6 (т. 5, а.с. 88-94).
Згідно із висновком експерта № 19/4-01/270 від 15 червня 2016 року, наданий на дослідження пристрій для безшумної стрільби, зворотна пружина, затвор, рамка із стволом та спусковою скобою являються частинами вогнепальної зброї. Наданий на дослідження пристрій для безшумної стрільби, зворотна пружина, затвор, рамка із стволом та спусковою скобою в своїй сукупності складають пістолет системи «ПМ» калібру 9 мм. 1984 року виготовлення. Наданий на дослідження предмет, зовні схожий на пістолет, являється вогнепальною зброєю пістолетом системи «ПМ» калібру 9 мм 1984 року виготовлення. Надані на дослідження 4 предмета, зовні схожі на кулі, бойовими припасами не являються, а є частинами бойових припасів стріляними кулями патронів калібру 9 мм до пістолетів системи «Макарова» (ПМ) та автоматичних пістолетів системи «Стєчкіна» (АПС) та іншої вогнепальної зброї калібру 9 мм. Надані на дослідження 4 кулі стріляні із наданого на дослідження пістолета системи «ПМ» калібру 9 мм 1984 року виготовлення. Надані на дослідження 7 предметів, зовні схожих на гільзи, бойовими припасами не являються, а є частинами бойових припасів стріляними гільзами патронів калібру 9 мм до пістолетів системи «Макарова» (ПМ) та автоматичних пістолетів системи «Стєчкіна» (АПС) та іншої вогнепальної зброї калібру 9 мм. Надані на дослідження 7 гільз стріляні із наданого на дослідження пістолету системи «ПМ» калібру 9 мм 1984 року виготовлення. На донцях наданих на дослідження 7 гільз є маркувальні рельєфно-вдавлені позначення у вигляді: «38 86». На даних на дослідження 4 кулях будь-які маркувальні позначення відсутні (т. 5, а.с. 15-25).
Відповідно до висновків експертів № 19/4-01/235 від 04 червня 2016 року, № 19/4-01/249 від 27 липня 2016 року, № 19/4-01/251 від 16 серпня 2016 року, № 19/4-01/250 від 18 серпня 2016 року, надані на дослідження предмети, схожі на патрони, являються бойовими припасами. (т.4, а.с. 147-149, а.с. 231-233, а.с. 238-241; т.5, а.с. 44-46).

Згідно із висновком експерта № 19/4-01/255 від 23 серпня 2016 року, наданий на дослідження предмет зовні схожий на мисливську рушницю, являється вогнепальною зброєю, являється гладкоствольною вогнепальною зброєю мисливською одноствольною курковою рушницею моделі «ІЖ-ЗК», № НОМЕР_9 , 16-го калібру. Мисливська рушниця виготовлена промисловим способом, придатна для стрільби (т. 4, а.с. 246-249).
Відповідно до висновку експерта № 19/4-01/253 від 22 серпня 2016 року, наданий на дослідження предмет зовні схожий на гвинтівку, являється вогнепальною зброєю, являється нарізною вогнепальною зброєю, мисливським карабіном «ТОЗ-17», № НОМЕР_1 , калібру 5,6 мм. Наданий на дослідження карабін виготовлений промисловим способом, 1963 року випуску «Тульського збройного заводу» (СРСР). Карабін придатний для стрільби (т. 5, а.с. 5-8).

Згідно із висновком експерта № 19/4-01/260 від 18 серпня 2016 року, надані на дослідження двадцять предметів, зовні схожі на патрони, являються боєприпасами, являються мисливськими боєприпасами до малокаліберної нарізної зброї кал. 5,6 мм, придатні для стрільби з малокаліберної нарізної зброї калібром 5,6 мм (гвинтівок ТОЗ-8, ТОЗ-12 та ін..). Надані на дослідження двадцять патронів виготовлені промисловим способом, придатні для стрільби (т. 5, а.с. 30-32).

Відповідно до висновку експерта № 19/4-01/261 від 22 серпня 2016 року, наданий на дослідження предмет зовні схожий на патрон являється боєприпасом, являється патроном калібру 38 Special, та може бути використаний для стрільби із зброї відповідного калібру. Наданий на дослідження патрон виготовлений промисловим способом. В будові наданого на дослідження патрону будь-яких конструктивних змін не виявлено. Патрон придатний для стрільби (т. 5, а.с. 37-39).

Згідно із висновком експерта № 19/4-01/237 від 18 серпня 2016 року, надані 46 (сорок шість) предметів зовні схожі на патрони являються боєприпасами, являються мисливськими та спортивно-мисливськими патронами калібру 5,6 мм. Дані патрони можуть бути використані для стрільби з малокаліберної нарізної зброї калібром 5,6 мм (гвинтівок ТОЗ-8, ТОЗ -12 та ін.). Надані на дослідження 46 (сорок шість) патронів виготовлені промисловим способом, придатні для стрільби. В будові наданих на дослідження 46 (сорока шести) патронів будь-яких конструктивних змін не виявлено (т.5, а.с. 76-78).

Відповідно до висновку експерта № 19/4-01/249 від 15 серпня 2016 року, наданий на дослідження карабін являється бойовою нарізною вогнепальною зброєю. Наданий на дослідження карабін є карабіном системи Мосіна зразку 1938 року з номером на металевій частині прикладу № 7191. кал. 7,62х54. Даний карабін виготовлений промисловим способом з подальшою реконструкцією саморобним способом (поліровкою поверхні та покриття речовиною чорного кольору). Наданий на дослідження карабін виготовлений на Тульському оружейному заводі зразка 1938 року. Карабін придатний до стрільби (т.5, а.с. 83-85).

Згідно із висновком судово-психіатричного експерта № 260 від 07 липня 2016 року ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих йому дій та на момент проведення експертизи на психічне захворювання не страждав та не страждає, він міг під час скоєння інкримінованих йому дій та може на даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, під час скоєння інкримінованих йому дій не перебував у стані фізіологічного афекту та в іншому емоційному стані, який би міг здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував (т.5, а.с. 149-152).
Таким чином, судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника щодо порушення права обвинуваченого на захист, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Зокрема, посилання захисника про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 не було роз`яснено право на розгляд його справи судом присяжних, спростовуються розписками обвинуваченого ОСОБА_6 , які містяться в матеріалах кримінального провадження (т.1, а.с. 46-49; т. 5, а.с. 203-206), а також журналом судового засідання від 01 листопада 2016 року, з яких видно, що прокурором та судом було виконано свій обов`язок у відповідності до вимог ст. 384 КПК України щодо роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_6 можливості та особливостей розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.
Формальне невиконання судом першої інстанції вимог ч.2 ст.54 КПК України щодо порядку відмови від захисника обвинуваченим ОСОБА_6 , на переконання колегії суддів, не є істотним порушенням в розумінні ст.412 КПК України. Як видно із матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_6 добровільно, шляхом власноручної заяви повідомив суд про відмову від трьох захисників. Відмова була прийнята за відсутності двох з них та в присутності захисників, які продовжували захист інтересів обвинуваченого (т.6, а.с. 9-11). За таких обставин, підстав для визнання порушення права ОСОБА_6 на захист колегія суддів не вбачає, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.
Доводи апелянтів в частині порушення судом першої інстанції вимог ст.23 КПК України, що виразилося у посиланні як на доказ вини ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині на показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які не були безпосередньо допитані колегією суддів першої інстанції в судовому засіданні, не заслуговують на увагу. З матеріалів справи видно, що свідок ОСОБА_16 був допитаний 05 квітня 2017 року безпосередньо під час судового розгляду справи, а свідок ОСОБА_17 була допитана 19 квітня 2017 року також безпосередньо під час судового розгляду справи.
26 квітня 2017 року у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді один із суддів учасників колегії був, у відповідності до вимог ст.35 КПК України, замінений іншим суддею, який ознайомився із матеріалами справи, однак у зв`язку із запереченням сторони захисту застосувати положення ч. 2 ст. 319 КПК України, розгляд справи було розпочато спочатку. Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 відмовилися з`явитися до суду для повторного допиту з міркувань своєї безпеки, про що свідчать їх заяви до суду (т.6, а.с.42-43) з проханням про відтворення в судовому засіданні їх допиту попереднім складом суду. Із урахуванням вказаних заяв, прокурором було заявлене відповідне клопотання, яке було задоволено судом. Згідно із ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. Зі змісту вказаної норми слідує, що фіксація судового розгляду кримінального провадження є не формальною дією, а гарантією можливості перевірки автентичності ходу судового розгляду. Відповідно до п.7 ч.2 ст.412 КПК України, відсутність у матеріалах провадження журналу судового засідання або технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, є безумовною підставою для скасування судового рішення. Таким чином, будь-яких сумнівів у об`єктивності показань свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які вони надавали безпосередньо в судовому засіданні при розгляді справи попередньою колегією, в якій змінився лише один суддя, не виникає. А тому немає підстав вважати, що посилання суду на вказані показання свідків як на доказ вини обвинуваченого, не узгоджується з вимогами ст.23 КПК України.
Доводи обвинуваченого та його захисника щодо порушення судом першої інстанції вимог ст. 367 КПК України щодо ухвалення вироку поза межами нарадчої кімнати не можуть бути прийняті як обґрунтовані у зв`язку з наступним. Відповідно до ч.2 ст.371 КПК України, вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд. Як видно із журналу судового засідання від 22 лютого 2018 року, після виступу обвинуваченого із останнім словом колегія суддів видалилася до нарадчої кімнати, після виходу із якої було проголошено вирок. Перебування суду у нарадчій кімнаті нетривалий час не свідчить про порушення ним положень ст.ст. 367, 371 КПК України, та не являється також таким порушенням КПК України, яке перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
У поданих апеляційних скаргах захисник та обвинувачений стверджують про недопустимість як доказів протоколів огляду місця події від 04 червня 2016 року, складених за наслідками проведення огляду житлового будинку, подвір`я та гаражу, розташованих за адресою: АДРЕСА_4 , з підстав отримання вказаних доказів в порушення вимог ст.233 КПК України, а також про недопустимість всіх інших доказів, які є похідними від здобутих за наслідками огляду предметів.

Однак, колегія суддів з такими висновками погодитись не може, так як вони зроблені судом без урахування конкретних обставин провадження та належного аналізу відповідного законодавства, що регулює питання недоторканності житла чи іншого володіння особи.

Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, які визначають фундаментальні, імперативні положення щодо закономірностей і найбільш суттєвих властивостей кримінального процесу, які обумовлюють їх значення як засобу для захисту прав і свобод людини і громадянина, а також врегульовують діяльність органів та посадових осіб, які ведуть кримінальне провадження.

Однією із засад кримінального провадження є недоторканність житла чи іншого володіння особи. Відповідно до ст.13 КПК України, не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Недоторканність житла чи іншого володіння особи є однією зі складових особистої недоторканності та тісно пов`язана з правом на недоторканність особистого і сімейного життя, гарантованого ст.32 Конституції України.

Проникнення до житла чи іншого володіння може мати місце не тільки під час обшуку чи огляду (ст.ст. 234,237 КПК України), а також при проведенні слідчого експерименту (ч.5 ст.240 КПК України). Відповідно до ч.1 ст.233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм закону свідчить про те, що проведення певних слідчих дій, пов`язаних з проникненням до житла чи іншого володіння особи лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, чи на підставі судового рішення, є законодавчим запобіжником, який унеможливлює порушення конституційного права громадянина на недоторканність його особистого і сімейного життя.

Як видно із матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування 04 червня 2016 року на подвір`ї, в гаражі та в житловому будинку за місцем проживання потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , по АДРЕСА_4 , було проведено огляд місця події з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, без попередньої згоди власника вказаного домоволодіння і ухвали слідчого судді.

Разом з тим, всупереч доводів апеляційних скарг, колегія суддів враховує, що орган досудового розслідування був позбавлений можливості отримати дозвіл на проведення огляду житла та володіння потерпілих, так як власники домоволодіння 04 червня 2016 року були убиті.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що проведення огляду місця події у житлі та іншому володінні потерпілих без згоди власника домоволодіння та ухвали слідчого судді ніяким чином не порушила і не могла порушити, в силу зазначених вище причин, права особи щодо недоторканності житла, а тому відсутні підстави для визнання протоколів огляду місця події від 04 червня 2016 року, складених за наслідками проведення огляду житлового будинку, подвір`я та гаражу, розташованих за адресою: АДРЕСА_4 , недопустимими доказами. У зв`язку із викладеним, всупереч доводів сторони захисту, відсутні також підстави для визнання недопустимими висновків експертів, складених за наслідками проведення експертиз речей і предметів, виявлених та вилучених в ході вказаних слідчих дій.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо проведення 04-05 червня 2016 року обшуку квартири АДРЕСА_3 з порушенням порядку проникнення до житла, встановленого ст.233 КПК України, спростовуються копією ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2016 року, відповідно до якої прокурор в порядку ч.3 ст.233 КПК України невідкладно після проведення обшуку звернувся до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку, яке слідчим суддею було задоволене (т.2, а.с. 198).

Не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що обґрунтування наявності у нього корисливого мотиву вбивства потерпілих побудоване лише на припущеннях. Як видно із матеріалів провадження, ОСОБА_6 перебував у офіційному шлюбі із ОСОБА_11 , а тому достовірно знав, що остання є єдиною дитиною ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , також знав про склад майна, що їм належить. При цьому, відповідно до показань, наданих свідком ОСОБА_17 , ОСОБА_6 , який зустрічався з нею з весни 2016 року, обіцяв останній, що придбає квартиру, де вони будуть разом проживати, на що він заробить грошей. Враховуючи, що ОСОБА_6 на час вчинення злочину не працював, колегія суддів погоджується із обґрунтованим висновком суду першої інстанції про наявність у нього корисливого мотиву на вбивство ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 з метою успадкувати майно останніх після їх смерті та виконати свою обіцянку ОСОБА_17 .

Всупереч доводів апеляційних скарг щодо неповноти судового розгляду, яка, на думку апелянтів, виразилася у невмотивованих відмовах у задоволенні клопотань сторони захисту щодо допиту певних осіб та призначенні повторних експертиз, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 досліджено всі обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. При цьому, всі заявлені стороною захисту клопотання були розглянуті судом ретельно та з урахуванням думки учасників судового провадження.

Посилання захисника на зазначення судом першої інстанції у вироку в якості доказу протоколу зняття інформації з телекомунікаційних мереж при тому, що насправді судом було досліджено аналітичну довідку, не відповідають змісту вироку (т.6,а.с.107). Як видно із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції у вироку послався на інформацію оператора мобільного зв`язку «Київстар» щодо номерів мобільних терміналів та зазначив том і аркуш справи кримінального провадження, де знаходиться аналітична довідка щодо вказаних відомостей.

Також, всупереч доводам апеляційної скарги, стороною обвинувачення під час судового розгляду кримінального провадження додаткові матеріали стороні захисту, а саме аналітичну довідку (т.1, а.с.178-182) та відеозапис із камери спостереження, розташованої у під`їзді будинку АДРЕСА_6 (т.1, а.с.199-201), було відкрито у відповідності до вимог ст.290 КПК України. При цьому, колегією суддів не встановлено порушення права обвинуваченого на захист внаслідок подання прокурором додаткових доказів, так як до закінчення судового розгляду у сторони захисту було достатньо можливостей і часу для спростування зазначених доказів. Таким чином, відсутні підстави для визнання вказаних доказів недопустимими, як того просить захисник у апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо недопустимості як доказу протоколу огляду місця події від 15 червня 2016 року з підстав недотримання вимог КПК України щодо втручання у приватне спілкування особи, не приймаються до уваги колегією суддів, так як із оскаржуваного вироку видно, що суд першої інстанції не використовував як доказ зазначений протокол слідчої дії.

Також, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду доводи захисника щодо винесення неуповноваженими особами постанов про відібрання біологічних зразків, необхідних для проведення експертиз.

Відповідно до повідомлення від 04 червня 2016 року №2125, першим заступником керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області повідомлено начальнику СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області про те, що у відповідності до вимог ст.36, ч.1 ст.37 КПК України у кримінальному провадженні №0002125 від 04 червня 2016 року призначено групу прокурорів, в тому числі першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_23 , якого призначено старшим групи, а також прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 (т.2, а.с. 23). У вказаному повідомленні зазначено додаток копію постанови про призначення групи прокурорів. Однак, у вступній частині вказаної постанови про призначення групи прокурорів, винесеної першим заступником керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_23 , зазначена дата її винесення 05 червня 2016 року (т.2, а.с. 24). Враховуючи, що повідомлення про призначення групи прокурорів датоване 04 червня 2016 року, колегія суддів вважає, що вказана у постанові дата є технічною помилкою, так як відповідно до вказаного вище повідомлення, рішення про призначення групи прокурорів прийняте 04 червня 2016 року.

Таким чином, всупереч доводів захисника, колегія суддів вважає, що постанова першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_23 від 04 червня 2016 року про відібрання у ОСОБА_6 біологічних зразків, необхідних для проведення експертизи, а саме зразка буккального епітелію (т.3, а.с. 40-41), - винесена уповноваженою особою. А тому немає підстав вважати висновки молекулярно генетичних експертиз №19/6-01/589 від 21 червня 2016 року, №19/6-01/582 від 22 червня 2016 року, №19/4-01/581 від 22 серпня 2016 року, - недопустимими доказами.

Також, колегія суддів вважає такими, що винесені уповноваженою особою постанови прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 від 04 червня 2016 року про відібрання у ОСОБА_13 та ОСОБА_11 біологічних зразків, необхідних для проведення експертиз, а саме зрізів нігтів та зразків крові (т.3, а.с. 75, 78 відповідно), у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання недопустимими доказами висновків експертів, складених за результатами проведення експертних досліджень із залученням вказаних біологічних зразків.

Колегія суддів категорично не погоджується із доводами апеляційної скарги захисника щодо неналежності ряду доказів, а саме: показань потерпілих; висновків експертів, складених за результатами проведення судово-медичних експертиз трупів ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ; протоколу огляду місця події від 05 червня 2016 року, в ході якого під час огляду лісосмуги було виявлено та вилучено в тому числі затвор, пістолет без затвору, зворотньої пружини та магазину з позначенням на корпусі «84», а також окремо пружину, шматок ганчірки з малюнком жовто-синього кольору; висновків експертів №11-1/78 від 01 липня 2016 року та №11-1/79 від 01 липня 2016 року.

Хоча кожен окремий доказ із зазначених доказів сам по собі і не вказує прямо на винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, однак, відповідно до ст.91 КПК України, ці докази підтверджують інші обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема: настання смерті ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 саме від вогнепальних поранень; виявлення знаряддя злочину; встановлення слідів компоненту, характерного для продуктів пострілу дифеніламіну на фрагменті тканини, яка була вилучена під час огляду лісосмуги, а також на сумці ОСОБА_6 , яка була вилучена під час особистого обшуку останнього при затриманні.

Доводи апеляційних скарг про те, що ОСОБА_6 є військовим, а тому сліди на його сумці компоненту, характерного для продуктів пострілу, можуть бути пов`язані із його професійною діяльністю, нічим не підтверджені та є голослівними.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених п.п.1,6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, стороною обвинувачення доведена сукупністю належних та допустимих доказів.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та особливо тяжким злочинами, характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, також, судом першої інстанції враховано особу обвинуваченого ОСОБА_6 , обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції не встановлено.
Враховуючи характер, механізм та суспільну небезпеку злочину, передбаченого п.п.1,6 ч.2 ст.115 КК України, об`єктом якого стала найвища соціальна цінність життя трьох людей, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання у виді довічного позбавлення волі за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_6 , а також про безпідставність доводів поданих апеляційних скарг.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2018 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 без змін.

Судді:

_______________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4