Справа № 504/220/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" квітня 2018 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №2 в смт. Доброслав Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Дубов`язівка Конотопського району Сумської області, громадянина України, не одруженого, з повною середньою освітою, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , номера обслуги 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), молодшого сержанта,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України, запобіжний захід відносно якого та інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались,,

встановив:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу. 16.07.2015 ОСОБА_4 призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та у подальшому направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) від 17.07.2015 №150, молодшого сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу вказаної частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону. Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини. Відтак, з 16.07.2015, тобто з моменту зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), він набув статусу військовослужбовця і особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби. Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби. Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді номера обслуги 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у військовому званні молодший сержант, 02.10.2015 року о 10 годині, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення зазначеної військової частини та ухиляється від проходження військової служби до цього часу, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, - дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану
Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині передбаченому ч.3 ст.408 КК України винним себе визнав повністю, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування.
У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані як - дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Судом при визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, враховується ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується негативно.

Згідно ст.12 КК України, вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.
Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд дійшов висновку, про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст.408 КК України із застосуванням положень ст.ст.75,76 КПК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

До обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України суд,
УХВАЛИВ:
Обвинуваченого ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1