Справа № 500/779/14-к
Провадження № 1-кп/500/8/18
У Х В А Л А

08 серпня 2018 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003008 від 08.10.2016 р. за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кілія Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України, 02 листопада 2016 року обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч. 3, 15 ч. 3 185 ч. 3, 162 ч. 1, 186 ч. 2, 186 ч. 3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 червня 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 серпня 2018 року.

Прокурором надано суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком на шістдесят днів, в якому прокурор посилається на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зникли, а саме є всі підстави вважати що при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він може продовжити злочинну діяльність і вчиняти злочини, оскільки він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та знову обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, санкції яких передбачає покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років, в період, коли судом розглядалися інші кримінальні провадження відносно нього, ОСОБА_4 ніде не працює та не навчається

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечують проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просять змінити його на більш м`який.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд продовжує обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-яких даних зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень під час розгляду судом іншого кримінального провадження, те, що раніше відносно нього обирався більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, але він обвинувачується у вчиненні злочинів і після цього, що свідчить про те, що обвинувачений може продовжити злочинну діяльність та вчинити нові кримінальні правопорушення у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 суд також враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Європейського суду з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Враховуючи вищевикладені обставини кримінального провадження, суд дійшов висновку, що справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_4 на свободу.

Таким чином, виходячи з положень, які містяться в ст. ст. 177, 183, 194 КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.

Що стосується відомостей про погіршення стану здоров`я обвинуваченого, то судом досліджувалося це питання, чинним законодавством гарантоване право осіб, які утримуються під вартою, на отримання належної медичної допомоги у встановленому порядку. На даний час суд не вбачає підстав для відхилення від цієї позиції. Суд звертає увагу Ізмаїльської установи виконання покарань УДПС України в Одеській області (№ 22) на необхідність надання належної медичної допомоги обвинуваченим відповідно до вимог чинного законодавства.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 3, 15 ч. 3 185 ч. 3, 162 ч. 1, 186 ч. 2, 186 ч. 3 КК України у вигляді утримання під вартою в Ізмаїльській установі виконання покарань № 22 до 05 жовтня 2018 року.

Ухвала припиняє свою дію 05 жовтня 2018 року.

Копію ухвали направити до Ізмаїльської установи виконання покарань УДПтСУ в Одеській області (№22) для виконання, прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури, обвинуваченому ОСОБА_4 та його захиснику до відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1