Справа № 408/6072/17-к
Провадження № 11-кп/782/144/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області в місті Сєвєродонецьку Луганської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні-прокурора Луганської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 на вирок Біловодського районного суду Луганської області від 28.02.2018 року,яким -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганська, українця, громадянина України, маючого на утриманні 2 малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Біловодським районним судом Луганської області 08 квітня 2004 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки; 04 серпня 2011 року ухвалою Станично-Луганського районного суду Луганської області покарання у вигляді іспитового строку 3 роки змінено та направлено в місця позбавлення волі на 4 роки. Звільнений 28 квітня 2014 року за постановою Перевальського міського суду Луганської області від 18 квітня 2014 року за ст. 81 КК України умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 3 місяці 17 днів,

визнано винним:

- за 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 /трьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі;

- за 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі;

- за 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 /чотирьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів у вигляді 4 /чотирьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 /два/ роки, якщо він протягом визначеного судом випробувального строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта під час досудового розслідування у розмірі 395 гривень 48 копійок за проведення товарознавчої експертизи № 19/113/9-3/1280е від 09 листопада 2017 року. Речові докази: металеві труби, загальною вагою 153 кг. 850 г., електродриль-перфоратор вживаний та коробку з сверлами та електродриль-перфоратор без слідів використання та слюсарні лещата, що перебувають на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_8 - залишено за належністю; 10 чавунних пічних колосників та одну пічну чавунну плиту, що знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області залишено за належністю. Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді домашнього арешту.

ВСТАНОВИЛА:

У вироку суду вказано, що ОСОБА_6 на початку жовтня 2017 року, близько 20 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, прибув до домогосподарства. розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де користуючись відсутністю власника та сторонніх осіб, проник через незамкнену хвірточку на огороджену парканом територію,таким чином пристосовану до зберігання матеріальних цінностей, та викрав 15 металевих труб, різної довжини та діаметру, загальною вагою 153 кг. 850 г., які належали ОСОБА_8 , чим спричинив останній шкоду, відповідно довідки ТОВ «Компанія «Максимет» на загальну суму 446 грн. 16 коп.

Після скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на свій власний розсуд, тим самим довівши свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, до кінця.

Крім того, на початку жовтня 2017 року, в другій половині доби, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на території домоволодіння ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , побачив, що в сараї ОСОБА_8 зберігає своє майно. У подальшому, ОСОБА_6 , користуючись відсутністю власника та сторонніх осіб, через не замкнені двері сараю, проник до вказаного приміщення, з якого викрав електродриль-перфоратор «Einhell Bavaria BBN 1500» (модель: PL-2825-MU, артикул: 42.584.00) вартістю 1063 грн. 64 коп., електродриль-перфоратор «Forte Power Tools» (модель: RH 32-10 R, серійний номер 0000070) вартістю 1301 грн. 13 коп. та слюсарні лещата (ТСБ-80) вартістю 483 грн. 33 коп.

Здійснивши крадіжку вказаних двох перфораторів та слюсарних лещат, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим довівши свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна до кінця, чим завдав шкоди потерпілій ОСОБА_8 , відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 19/113/9-3/1293-259 е від 13 листопада 2017 року, на загальну суму 2 848 грн. 10 коп.

Крім того, 12 жовтня 2017 року, приблизно о 02 годині, ОСОБА_6 , діючи повторно, прибув на територію домоволодіння ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і не може йому перешкодити, шляхом розбиття скла у віконному отворі проник до флігелю на території домоволодіння, звідки таємно викрав дві пічні чавунні плити, розміром 70x40 см, 10 пічних чавунних колосників, розміром 35x4 см. на загальну суму 494 гривні 44 копійки, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Не погодившись з вироком суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих злочинів та правильності кваліфікації його протиправних дій, просить вирок Біловодського районного суду Луганської області від 28.02.2018 року стосовно ОСОБА_6 , змінити в частині призначення покарання та ухвалення рішення щодо речових доказів, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до п. п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, або навчання. Речові докази 10 чавунних пічних колосників та одну пічну чавунну плиту, що знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області повернути власнику ОСОБА_9 . В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою правову позицію Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, що зумовило застосування закону, який не підлягає застосуванню, а отже ухвалення вироку, який не відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність. Окрім того, судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону в частині ухвалення рішення про вирішення долі речових доказів у справі. А саме, у резолютивній частині вироку судом зазначено, що речові докази 10 чавунних пічних колосників та одну пічну чавунну плиту, що знаходиться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області залишити за належністю. Водночас, відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскується, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено переходять у власність держави у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. З огляду на вимоги КПК України, а також фактичні обставини кримінального правопорушення, вказані речові докази підлягають поверненню власнику ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора в підтримання апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який не заперечував проти доводів прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, апеляційний суд приходить до таких висновків.

З матеріалів справи видно, що висновки суду першої інстанції про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України за вказаних у вироку обставин є обґрунтованими та ніким не оспорюються в апеляційному порядку.

Розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції проводився за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше сховище, поєднане з проникненням у інше приміщення, та з проникненням у житло.

Перевіряючи довід прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність,колегія суддів вважає його обґрунтованим.

Так, з змісту вироку суду вбачається, що при призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції керувався вимогами статті 65 КК України та враховує тяжкість скоєного злочину, особу винного, який вчинив злочин в період непогашеної судимості за аналогічний злочин проти власності, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування збитків, відповідно до ст. 67 КК України визначив обставину яка обтяжує покарання, а саме вчинення двох кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину. Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, думку прокурора, суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без реального відбування покарання, та вирішив за можливим призначити покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Згідно п.3 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляду справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

У даному випадку вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 підлягає зміні в частині призначеного обвинуваченому покарання за ч.3 ст.185 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки висновок суду першої інстанції суперечить положенням закону України про кримінальну відповідальність, а зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Суд апеляційної інстанції також враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р., де звернуто увагу суддів на те, що передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК України) застосовується у випадках самостійної кваліфікації вчиненого, як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується, як закінчений злочин, а решта як готування до злочину чи замах на нього.

За окремими епізодами злочинної діяльності або окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Цього принципу суд першої інстанції не дотримався.

Заслуговують на увагу доводи прокурора щодо неправильного вирішення питання по речовим доказам, а саме, те що суд зазначив, що речові докази 10 чавунних пічних колосників та одну пічну чавунну плиту, що знаходяться у камері зберігання речових доказів Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області залишити за належністю.

Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскується, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено переходять у власність держави у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження власником вище зазначених речей є потерпіла ОСОБА_9 . У зв`язку з чим, речові докази, а саме: 10 чавунних пічних колосників та одна пічна чавунна плита, що знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області повинна бути повернути власнику ОСОБА_9 .

Таким чином, колегія суддів визнає за необхідне апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Луганської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 у провадженні відносно ОСОБА_6 - задовольнити, як обґрунтовану, а вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного йому покарання та вирішення долі речових доказів потерпілої ОСОБА_9 .

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404,405, 407, 409, 420, 376 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Луганської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 задовольнити .

Вирок Біловодського районного суду Луганської області від 28.02.2018 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Призначити йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4(чотири) роки 6 (шість)місяців.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п. п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, або навчання.

Речові докази 10 чавунних пічних колосників та одну пічну чавунну плиту, що знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області повернути власнику ОСОБА_9 .

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення .

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3