Номер провадження по справі 1-кп/387/107/18
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту прокурору

16 жовтня 2018 року смт. Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000058 від 19.01.2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта повна загальна середня, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України визнаного таким, що не має судимості, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч. 1 ст. 317 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч. 1 ст. 317 КК України.

В підготовчі судові засідання, які призначалися на 17.09.2018 року, 21.09.2018 року, 03.10.2018 року та 16.10.2018 року обвинувачений та його захисник не з`явилися.

Захисник належним чином повідомлявся про час та місце проведення судових засідань, шляхом направлення телефонограм.

Судові повістки, які направлялися обвинуваченому за місцем його фактичного проживання, а також за місцем його проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, ОСОБА_4 не вручені .

З пояснення ОСОБА_5 , встановлено, що обвинувачений не проживає в АДРЕСА_1 .

З повідомлення процесуального прокурора, вбачається, що місце проживання чи перебування ОСОБА_4 на момент проведення підготовчого судового засідання не встановлене.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановлену цим Кодексом.
Згідно ч.4 ст.110 КПК України таким процесуальним рішенням є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.
Пунктом 5 ч. 2 ст.291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення.
Вказаний принцип закріплений в п. «а» ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997р., де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Із зазначеної норми Основного Закону випливає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті повинно бути конкретним.
При прийнятті вказаного рішення суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема :
- в рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України": «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)»;
- в рішенні від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії": «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення»;
- в рішенні від 09.10.2008 року у справі "Абрамян проти Росії": «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
В цьому ж рішенні Суд нагадав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Судом також враховується і правова позиція колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, яка в своїй ухвалі від 06.07.2006 року зазначила : « Згідно із ст. 275 КПК України суд розглядає справу в межах пред`явленого обвинувачення. Відповідно до змісту ст. 132, 223 КПК України документи органу досудового слідства, які містять формулювання обвинувачення, повинні відображати всі елементи складу злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа. Таке формулювання обвинувачення є неконкретним і не давало можливості суду для постановлення будь-якого вироку в справі і мало бути підставою для її повернення на додаткове розслідування в порядку ст. 246 КПК у зв`язку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, яке не дає можливості призначити справу до судового розгляду. Суд, постановляючи вирок у межах такого неконкретного обвинувачення, повторив його недоліки і, таким чином постановив незаконне і необґрунтоване судове рішення. Залежно від з`ясування цих обставин слід прийняти законне і обґрунтоване рішення щодо наявності чи відсутності в діях засуджених складу злочину, а в разі пред`явлення обвинувачення викласти його формулювання відповідно до вимог закону з відображенням усіх обов`язкових елементів складу злочину».
Як вбачається з обвинувального акта, затвердженого заступником керівника Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області 29.08.2018 року, ОСОБА_4 інкримінується чотири епізоди незаконного придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту. Однак, вказане процесуальне рішення не містить даних щодо часу, місця та інших обставин вчинення незаконного придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту.
Також, в обвинувальному акті по епізоду надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів містяться суперечливі дані щодо часу вчинення зазначеного кримінального правопорушення ( вказано з 20 години 21 хвилини по 20 годину 18 хвилин ).
На переконання суду, неконкретність формулювання в обвинувальному акті обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист, а як наслідок, слугує беззаперечною підставою для скасування вироку суду.
Крім того відповідно до п.2 ч. 2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по-батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Згідно обвинувального акту та додатків до нього, місцем фактичного проживання ОСОБА_4 зазначено АДРЕСА_1 . Місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку є АДРЕСА_2 .

Однак, як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 за вказаними адресами не проживає .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт містить суперечливі відомості, щодо фактичного місця проживання ОСОБА_4 , що перешкоджає здійсненню судового провадження .

Також, з анкетних даних щодо обвинуваченого, вбачається, що він, в силу ст.89 КК України є таким, що не має судимості. Однак, обвинувальний акт містить відомості про те, що ОСОБА_4 є раніше судимим.

Таким чином, обвинувальний акт містить суперечливі дані щодо належного виконання органом досудового розслідування вимог ст.291 КПК України, в частині встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) про кримінальну відповідальність, а також відомостей щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, підставою для повернення обвинувального акту прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України.
Таким чином, суд приходить висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, обвинувальний акт необхідно повернути прокурору.
Прокурор заперечував проти повернення обвинувального акту прокурору, мотивуючи відсутністю для того підстав.
Захисник в підготовче судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення ( телефонограмою ) .
Керуючись п.3 ч.3 ст.314, ст.ст.291, 369-372, 376 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000058 від 19.01.2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч. 1 ст. 317 КК України -повернути заступнику керівника Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Добровеличківський районий суд Кіровоградської області.

Суддя
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1 .