УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0004858 від 29 листопада 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.258-5 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , згідно якого просить накласти арешт на тимчасово вилучене в ході проведення 29.08.2018 обшуку майно, а саме: мобільний телефон «Nokia», модель 6700с-1, imei НОМЕР_1 , з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна».

Як зазначає слідчий у клопотанні, починаючи з 2014 року по теперішній час, громадянка України ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленими особами, використовуючи ряд підприємств, зареєстрованих як суб`єкти підприємницької діяльності на території Донецької області, підконтрольній терористичній організації «ДНР», здійснює підприємницьку діяльність з надання послуг готельного бізнесу та реклами, в результаті чого сплачує податки і збори до бюджетів терористичної організації «ДНР», тобто вчиняє дії з метою її фінансового забезпечення.

Відповідно до повідомлення Департаменту захисту національної державності СБ України № 5/1/4-12039 від 26.06.2018 до вищевказаної злочинної діяльності безпосередньо причетний громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Далі, відповідно до клопотання, 29.08.2018 в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання адвоката ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено вищезазначене майно.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому та поклався на розсуд суду.

Представник власника майна в судове засідання не з`явився.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, заслухавши пояснення слідчого та представника власника майна, приходжу до висновку про необхідність відмови в його задоволенні, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має також обов`язково переконатись на підтвердження вчинення кримінального правопорушення в наявності доказів, які мають давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження.

В той же час, слідчий суддя не виявив обґрунтованих та переконливих даних, які б давали підстави вважати, що майно, арешт на яке просить накласти слідчий, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Що стосується постанови старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 від 30 серпня 2018 року, якою мобільний телефон «Nokia», модель 6700с-1, imei НОМЕР_1 , з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» визнано речовими доказами, то слід зазначити, що в цій постанові слідчий не навів обґрунтованих даних, які б безсумнівно вказували, що вилучене майно, відповідно до ст. 98 КПК України, мають реальні ознаки речового доказу. Дана постанова містить лише виклад фактичних обставин справи та вказівку на ст. 98 КПК України, критеріям якої («зберіг сліди вчиненя кримінального правопорушення…»), на думку слідчого, відповідають мобільний телефон «Nokia», модель 6700с-1, imei НОМЕР_1 , з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна».

В той же час, слідчим в судовому засіданні не доведено, що майно, яке перебуває у власності ОСОБА_6 , є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, або іншим чином підпадає під чітко визначені правові ознаки, передбачені ст. 170 КПК України.

Таким чином, на переконання слідчого судді, правових підстав для задоволення клопотання немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170, 171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0004858 від 29 листопада 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.258-5 КК України відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1