Справа № 333/2057/17
Провадження №1-кп/333/43/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має вищу освіту, пенсіонера за віком, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2016 року, приблизно о 12 год. 40 хв., водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «TOYOTA RAV4», д.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Автозаводська в м. Запоріжжі, зі сторони вул. Новокузнецької в напрямку вул. Культурної, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти спортивного клубу «Реал» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Автозаводська, буд. 30-А, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити пішохідний перехід та пішохода ОСОБА_6 , яка рухалась по ньому справа наліво по ходу руху автомобіля, діючи в порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека» не зменшив швидкість свого руху аж до зупинки транспортного засобу, не надав перевагу в русі, виїхав на пішохідний перехід та скоїв наїзд передньою правою частиною кузова автомобіля на пішохода ОСОБА_6 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи № 4472 М від 18.11.2016 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого лінійного перелому потиличної лінії зліва з переходом лінії перелому на великий потиличний отвір, переломи тіла основної кістки зліва і пірамідки лівої скроневої кістки, забій головного мозку важкого ступеня з локалізацією зон вогнищ забою в лівій гемісфери мозочка, в лобових частках, з утворенням субдуральної (над твердою оболонкою головного мозку) гематоми в області переднього відділу серпа головного мозку, з розвитком гемосінуса і гемотімпаніума зліва (скупчення крові в порожнині лівого вуха, в порожнині основний пазухи), рану в потиличній області, які в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння; закритий внутрішньо суглобовий перелом зовнішнього виростку правої стегнової кістки з розвитком синовіїту (скупчення синовіальної рідини в порожнині суглоба) правого колінного суглоба, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості які не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня; закритий перелом нижньої третини лівої ліктьової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів який кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості яке не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня; закритий перелом лівої малогомілкової кістки у верхній її третини зі зміщенням кісткових фрагментів, закритий уламковий супінаціонний перелом обох гомілок лівої гомілки зі зміщенням кісткових фрагментів, в підвивихи лівої стопи назовні який кваліфікується як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечні для життя, але спричинили за собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня. Порушення водієм ОСОБА_4 , згідно висновку експертизи № 9-58 від 24.02.2017 року, вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, але пояснив, що дійсно при викладених в обвинувальному акті обставинах, а саме близько 13 години 14.09.2016 року рухався на автомобілі «TOYOTA RAV4», д.н. НОМЕР_1 зі швидкістю приблизно 50 км/год зі сторони вул. Автозаводська в сторону вул. Культурної. Їхав в крайній лівій смузі дорожнього руху, в цей же час правіше від нього, по середній смузі попереду і позаду від нього рухались інші легкові автомобілі. Він знав, що перед спортивним клубом «Реал» розташований пішохідний перехід, а тому знизив швидкість. Автомобіль який рухався у попутному напрямку у середній смузі руху на відстані приблизно 10 метрів попереду нього та який був ближче до пішохідного переходу не гальмував, а тому ОСОБА_4 вирішив, що пішоходів на переході немає та продовжив свій рух. Проїжджаючи перехід він відчув, що на його автомобілі відвернулось дзеркало, зупинившись та вийшовши з автомобіля він побачив дівчину, яка напівсиділа на дорозі на пішохідному переході. Видимих тілесних ушкоджень на дівчині він не побачив. Вважає, що він потерпілу не збивав. Припускає, що це могли зробити інші автомобілі які рухались попереду або позаду нього, після чого потерпіла впала на його автомобіль, або ОСОБА_6 перебігаючи по пішохідному переходу сама наштовхнулась на його автомобіль. Цивільний позов потерпілої не визнав, зазначив, що вже надав їй допомогу на лікування у загальній сумі 33000 гривень. Крім того зазначив, що в ході досудового розслідування не враховані та не перевірені суттєві обставини, а тому представлені на розсуд суду стороною обвинувачення докази є неналежними та недопустимими. Просив постановити щодо нього виправдувальний вирок.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що їй необхідно було перейти через пішохідний перехід, який розташований на вул. Автозаводська біля спортивного клубу «Реал». Підійшовши до переходу побачила, що автомобілі з ліва знаходяться на значній відстані та переконавшись, що її побачили, оскільки автомобілі знизили швидкість руху впевненим шагом пройшла першу та другу смуги дорожнього руху, після чого побачила червоний автомобіль та відчула удар. Опритомніла вже на розподільчій смузі, поруч було багато людей і швидка допомога. Впевнена, що її збив саме автомобіль під керуванням обвинуваченого ОСОБА_4 , зачепивши її правим боковим дзеркалом.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона працює адміністратором в спортивному клубі «Реал». 14.09.2016 року близько 13 години, коли вона знаходилась на робочому місці, клієнти клубу повідомили їй, що на вулиці відбулась дорожньо-транспортна подія. Вийшовши на місце події вона побачила червоний автомобіль, який стояв трохи далі пішохідного переходу, біля цього автомобіля на розподільчій смузі під стовпом сиділа дівчина потерпіла ОСОБА_6 , а біля неї стояв обвинувачений ОСОБА_4 . Було видно, що у потерпілої травмовані ноги та вона знаходилась в стані шоку. Момент зіткнення свідок не бачила, але зрозуміла, що дівчина перетинала проїжджу частину по пішохідному переходу з права наліво, напротилежну від спортивного клубу сторону, і коли вона майже дійшла до середини дороги її збив автомобіль. Після зіткнення хтось перемістив дівчину на розподільчу смугу, де вона її і побачила. Деякий час свідок пробула з потерпілою, викликала швидку, зателефонувала чоловіку потерпілої, а потім повернулась на робоче місце.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він був запрошений працівниками поліції прийняти участь у якості понятого в додатковому огляді місця події. Під час огляду водій ОСОБА_4 стверджував, що автомобіль схожий на автомобіль свідка, який рухався по середній смузі перешкоджав огляду дороги. Після того, як в результаті слідчого експерименту було встановлено, що автомобіль огляду не заважав, ОСОБА_4 почав вести себе не коректно та стверджував, що все було інакше.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона приймала участь у якості статиста у слідчому експерименті по даному кримінальному провадженню. ОСОБА_4 під час слідчого експерименту спостерігав за процесом, а після його проведення був дуже обурений, через те, що слідчий експеримент підтвердив те, що потерпілу було видно зі всіх можливих положень.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що 14.09.2016 року він у якості пасажиру знаходився в автомобілі, який рухався у м. Запоріжжя по вул. Автозаводська, зі сторони вул. Новокузнецької в напрямку вул. Культурної. Дівчину пішохода, яка наближалась до пішохідного переходу, що розташований біля спортивного клубу «Реал» побачив завчасно, оскільки вона йшла швидко. Коли їх автомобіль фактично проїжджав пішохідний перехід він краєм ока побачив, що автомобіль кроссовер, який рухався по крайній лівій смузі у попутному з ним напрямку зачепив дівчину пішохода. Коли свідок вийшов з автомобіля дівчина знаходилась на розподільчому газоні, біля неї стояв водій автомобіля, який здійснив наїзд.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.09.2016 року, схемою та фото-таблицею до нього, згідно якого в присутності двох понятих було зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди;

- протоколом огляду транспортного засобу від 14.09.2016 року згідно якого зафіксовано, що на автомобілі «TOYOTA RAV4», д.н. НОМЕР_1 пошкоджене праве дзеркало заднього виду;

- протоколом додаткового огляду місця події від 06.10.2016 року, схемою та фото-таблицею до нього, згідно якого в присутності двох понятих, за свідченнями ОСОБА_4 було уточнено обставини скоєння ДТП;

- висновком експерта № 4472М від 09.11.2016 року, згідно якого ОСОБА_6 в наслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого лінійного перелому потиличної лінії зліва з переходом лінії перелому на великий потиличний отвір, переломи тіла основної кістки зліва і пірамідки лівої скроневої кістки, забій головного мозку важкого ступеня з локалізацією зон вогнищ забою в лівій гемісфери мозочка, в лобових частках, з утворенням субдуральної (над твердою оболонкою головного мозку) гематоми в області переднього відділу серпа головного мозку, з розвитком гемосінуса і гемотімпаніума зліва (скупчення крові в порожнині лівого вуха, в порожнині основний пазухи), рану в потиличній області, які в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння; закритий внутрішньо суглобовий перелом зовнішнього виростку правої стегнової кістки з розвитком синовіїту (скупчення синовіальної рідини в порожнині суглоба) правого колінного суглоба, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості які не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня; закритий перелом нижньої третини лівої ліктьової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів який кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості яке не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня; закритий перелом лівої малогомілкової кістки у верхній її третини зі зміщенням кісткових фрагментів, закритий уламковий супінаціонний перелом обох гомілок лівої гомілки зі зміщенням кісткових фрагментів, в підвивихи лівої стопи назовні який кваліфікується як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечні для життя, але спричинили за собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня;

- висновком експерта №944/16 від 19.12.2016 року, згідно якого порушення водієм ОСОБА_4 , вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП; водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом своєчасного застосування заходів гальмування керованого ним транспортного засобу;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.01.2017 року, схемою та фото-таблицею до нього, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 у присутності двох понятих розповіла та наглядно продемонструвала обставини здійсненого на неї наїзду;

- висновком експерта №9-58 від 24.02.2017 року, згідно якого порушення водієм ОСОБА_4 , вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП; водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом своєчасного застосування заходів гальмування керованого ним транспортного засобу;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 03.03.2017 року, схемою та фото-таблицею до нього, згідно якого свідок ОСОБА_11 у присутності двох понятих розповів та наглядно продемонстрував обставини здійсненого наїзду на потерпілу;

- відеозаписом з камер зовнішньої камери відео спостереження на якому зафіксовано фрагмент, як пішохід ОСОБА_6 перетинає проїжджу частину.

Виходячи з аналізу наведених доказів, суд кваліфікує, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

Версія обвинуваченого про те, що потерпілу ОСОБА_6 збив інший автомобіль або вона сама перебігаючи через пішохідний перехід наштовхнулась на його автомобіль спростовується обставинами встановленими судом, поясненнями потерпілої, свідків, письмовими доказами та відеозаписом на якому зафіксовано, що хоч потерпіла і забігла на пішохідний перехід, однак одразу ж зменшила темп та продовжила свій рух звичайним впевненим шагом, а також те, що автомобіль який рухався перед автомобілем обвинуваченого проїхав не зачепивши потерплу, оскільки вона безперешкодно продовжила свій рух. Такими чином, невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд розцінює як спосіб захисту власних інтересів, а також як спробу уникнути відповідальності.

Щодо позиції захисту обвинуваченого, що протокол додаткового огляду місця події від 06.10.2016 року, а відповідно і висновки експертиз є неналежними та недопустимими доказами, суд вважає, що під час розгляду справи по суті судом не встановлено істотних порушень процесуального порядку збирання доказів по даному кримінальному провадженню, які могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення чи таких, які були б безумовними підставами для їх зміни чи скасування за матеріалами провадження. Так, посилання ОСОБА_4 та його захисника на те, що додатковий огляд місця події був проведений 06.10.2016 року, а протокол був оформлений слідчим не в день проведення слідчої дії, а лише 08.11.2016 року спростовуються поясненнями слідчого прослуханими під час судового засідання, згідно яких одразу ж після проведення додаткового огляду місця події слідчий повідомив учасникам слідчої дії про необхідність з`явитись у цей же день до відділу поліції для ознайомлення з протоколом та для його підписання, однак ОСОБА_4 та його захисник до відділення поліції та і не з`явились пославшись на свою зайнятість. Лише 08.11.2016 року обвинувачений надав слідчому заяву про відмову від підпису протоколу додаткового огляду від 06.10.2016 року. Щодо зазначення у протоколі дати «21.08.2016 року» та водія « ОСОБА_12 », слідчий пояснив, що ним була допущена технічна помилка і замість вірного «14.09.2016 року» та « ОСОБА_4 » він зазначив у протоколі вказані вище помилкові данні. Стосовно зовнішніх параметрів автомобіля «Форд транзит» та статиста, яка виконувала роль потерпілої під час додаткового огляду, слідчий зазначив, що перед початком проведення огляду місця події, учасники огляду, зокрема і ОСОБА_4 погодились, що автомобіль «Форд транзит» за зовнішніми параметрами відповідає автомобілю, який зафіксовано на камери відеоспостереження спортивного клубу «Реал» та який рухався перед автомобілем обвинуваченого у середній смузі, а зовнішні параметри статиста ОСОБА_10 відповідають параметрам потерпілої ОСОБА_6 , ніяких зауважень з цього приводу від учасників не надходило. Таким, чином судом встановлено, що ОСОБА_4 був присутнім під час проведення додаткового огляду місця події, приймав активну участь у ньому, неодноразово коректував місце положення автомобілів на проїжджій частині та був ознайомлений з тим, що йому необхідно з`явитись до слідчого у день проведення додаткового огляду для ознайомлення із протоколом, мав можливість висловити всі свої зауваження слідчому, щодо внесених до нього відомостей та обставин, однак цього не зробив, а тому протокол додаткового огляду місця події від 06.10.2016 року та висновки експертів які на ньому ґрунтуються є належними та допустимими доказами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а також дані, що характеризують особу винного. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 не встановлено. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не виявлено.

Вирішуючи заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги, що потерпілій заподіяно душевних та фізичних страждань, які вона зазнала у зв`язку з отриманням травм та тривалим перебуванням у лікарні, наслідки отриманих ушкоджень потерпіла по сьогоднішній день не чує на одне вухо, не відчуває запахи, а тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що сума моральної шкоди в 72000 грн. відповідає заподіяній моральній шкоди і в силу зазначеного підлягає стягненню з обвинуваченого.

Щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 до СК «Арсенал Страхування». Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність обвинуваченого застрахована у СК «Арсенал Страхування», поліс АК/9294114, який був чинним на момент ДТП. Обов`язки про відшкодування завданої шкоди страховиком випливають не з пред`явленого обвинувачення, а з договірних обов`язків про відшкодування шкоди. Законом України «Про обов`язкове страхуванні цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року передбачено порядок звернення з вимогами про відшкодування шкоди та умови такого відшкодування. Зокрема, одною з умов вирішення питання про відшкодування страховиком шкоди є надання потерпілим обвинувального вироку суду, що набрав законної сили щодо особи, цивільна відповідальність якого застрахована за договором страхування. Судом встановлено, що з заявою до страховика потерпілий не звертався. За таких обставин, суд залишає цивільний позов потерпілого в цій частині без розгляду, роз`яснивши йому право звернутися з заявою про відшкодування шкоди до страховиків, а у разі відмови останніх в задоволенні його вимог - з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно зі ст. 124 КПК України судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 366-371, 373-376, 395 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання після набрання вироком законної сили.

Міра запобіжного заходу не обиралася.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 моральну шкоду у сумі 72000 грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 до Страхової компанії «Арсенал Страхування» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в ДТП залишити без розгляду.

Витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №944/16 вартістю 703,68 грн. та судової інженерно-транспортної експертизи №9-58 вартістю 1055,52 грн. стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного
суду м. Запоріжжя ОСОБА_1