Справа № 343/455/18
Провадження № 11-кп/779/140/2018
Категорія 4 ст.407 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м. Івано-Франківськ
Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Долинського районного суду від 29 березня 2018 року про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -

в с т а н о в и в :

Зміст судового рішення суду першої інстанції.

ухвалою Долинського районного суду від 29 березня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання адміністрації Державної установи «Долинський виправний центр №118» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_8 .

Зміст апеляційної скарги.

Засуджений подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що судом не враховано, що завдані злочином збитки були відшкодовані ним добровільно ще до початку відбуття покарання. Жодних виконавчих документів, у яких він є боржником, на виконанні органів Державної виконавчої служби немає, що підтверджується відповідною довідкою в його особовій справі. А тому, є незрозумілим посилання суду на те, що ним не відшкодовано завдані злочином збитки.

Засуджений працевлаштований на виробництві установи, потім на контрагентському об`єкті «Уніплит». За час відбування покарання не допускав порушень вимог режиму відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались. Періоди часу, коли він не працював, були зумовлені поважними причинами: хворобою або відсутністю робочих вакансій. В жовтні 2017 року до нього застосовано захід заохочення у виді подяки.

Посилання суду на те, що невідбута частина покарання за вчинений злочин є досить значною, є необґрунтованою та такою, що суперечить положенням ст. 82 КК України.

Просить ухвалу суду скасувати та задовольнити клопотання щодо нього.

Обставини у кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_8 засуджений 28.02.2017 року колегією суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за ст. 146 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі.

Початок відбуття терміну покарання засудженому рахується з 03.04.2017 року; 1/3 частина відбутого терміну 03.02.2018 року; кінець терміну 03.10.2019 року.

Судом встановлено, що з 03.04.2017 року засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання в Державній установі «Долинський виправний центр (№118)», був працевлаштований на виробництів установи, пізніше на контрагентському об`єкті «Уніплит», та працює в майстерні установи. За час відбування покарання не допускав порушень вимог режиму відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладалися, заохочення не оголошувалися.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_8 встановлено, що за час відбування покарання в Долинскому ВЦ № 118 з 03.04.2017 року він не працював в жовтні та грудні 2017 року, а також з кінця січня та до середини лютого 2018 року.

При цьому суд критично оцінив посилання засудженого на те, що в грудні 2017 року він не працював по стану здоров`я, оскільки матеріалами його особової справи підтверджено тільки 2 виїзди на консультацію лікаря в Долинську ЦРЛ 06 та 14 грудня 2017 року.

Судом також було враховано, що 28.07.2017 року засудженому ОСОБА_8 продовжено перебування на профілактичному обліку як схильному до захоплення заручників, що підтверджується випискою з протоколу № 23 засідання профілактичної комісії Долиського ВЦ № 118 від 28.07.2017 року.

Як вбачається з подання про застосування до засудженого заходу заохочення від 10.10.2017 року, адміністрацією установи не погоджено застосування щодо ОСОБА_10 такого заходу заохочення як подяка в зв`язку тим, що воно є передчасним.

Суд прийшов до висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_8 за час відбування покарання та його ставлення до праці не є зразковими, оскільки значний проміжок часу він без поважних причин не працював, за весь час відбування покарання адміністрацією установи заохочення засудженому не оголошувалися, завдані злочином збитки в розмірі 1098,03 грн. не відшкодовано, невідбута частина покарання за вчинений злочин є досить значною.

Та обставина, що за період відбування покарання в Державній установі «Долинський виправний центр «№ 118» засуджений ОСОБА_8 не допускав порушень умов відбування та режиму відбування покарання, на думку суду, ще не свідчить про те, що він став на шлях виправлення, оскільки така поведінка є нормою поведінки засуджених під час відбування покарання.

При цьому той факт, що за майже рік перебування в Долинському ВЦ № 118 засуджений ОСОБА_8 не отримав жодного заохочення, на думку суду, свідчить про те, що його поведінка та відношення до праці не є зразковими і не підтверджують того, що він став на шлях виправлення.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відсутні підстави для заміни засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким, а тому в задоволенні клопотання адміністрації Державної установи «Долинський виправний центр «№ 118» про застосування щодо нього такої заміни відмовив.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції засуджений та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги та просили замінити невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням.

Прокурор виступив проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив ухвалу суду залишити без змін.

Обставини у кримінальному провадженні, встановлені апеляційним судом та мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вказаних вимог при винесенні ухвали місцевий суд не дотримався.

Відповідно до п.2 Постанови ПВС України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відбувається лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

Суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для заміни засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким з обставин, які судом належним чином не досліджувалися.

Тому такі висновки є передчасними та не відповідають дійсним обставинам справи.

Зокрема, суд не взяв до уваги та не проаналізував обставини, за яких засуджений не мав реальної можливості працювати по стану здоров`я. При цьому, суд не врахував і тривалість такої перерви, невмотивовано зазначаючи про те, що він є великим.

Таким, що не відповідає дійсності є твердженням суду про невідшкодування засудженим моральних збитків, оскільки із розписки наданою потерпілою ОСОБА_11 вбачається, що вона отримала від засудженого 23000 гривень на відшкодування за спричинення моральної шкоди.

Не зрозумілим є і позиція суду, що належна поведінка та добросовісне ставлення до праці є нормою життя, а не зразковою поведінкою, яка не свідчить про фактичне виправлення особи.

Сумнівним є висновок суду що обставиною, яка негативно впливає на висновок щодо можливості заміни невідбутого покарання більш м`яким, є факт перебування особи на профілактичному обліку, оскільки такий ведеться незалежно від особи засудженого і стосується виключно обвинувачення у вчиненні певного виду злочину.

Судом також не було взято до уваги довідку про те, що ОСОБА_12 візьме на посаду різноробочого або менеджера із заробітною платою 4000 грн. та наявність на утриманні дочки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, ухвала суду винесена передчасно без належного дослідження наявних доказів, що мають вирішальне значення для вирішення справи.

Щодо результатів розгляду апеляційної скарги.

Тому доводи, викладені в апеляційній скарзі засудженого, підлягають до частково задоволення.

Вказані істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням провадження на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, під час якого слід ретельно перевірити всі дані, що стосуються особи ОСОБА_8 та постановити обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 405 , 407, 412, 415, 418 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Долинського районного суду від 29 березня 2018 року щодо ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3