Справа № 487/4249/18
Провадження № 1-кп/487/581/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючий суддя -ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:
прокурор -ОСОБА_3 ,
представник потерпілого - ОСОБА_4
захисник -ОСОБА_5
обвинувачений -ОСОБА_6

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва підготовче судове засідання по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001205 від 30.03.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду м.Миколаєва з Прокуратури Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області у порядку ст.283 КПК України надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідування за №0001205 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 України.
У підготовчому судовому засіданні сторони кримінального провадження, висловили свою думку, щодо підсудності даного кримінального провадження Заводському районному суду м.Миколаєва.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного:
Згідно положень ст..314 ч.3 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення щодо направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.
Відповідно до положень ст..32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
За положеннями ст..12 КК України, більш тяжким злочином, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_6 є злочин, передбачений ст.191 ч.4 КК України.
Згідно обвинувального акту, обвинувачення пред`явлене ОСОБА_6 за ст. 191 ч. 4 КК України, сформульовано наступним чином: обвинувачується у тому, що він будучи службовою особою - в.о. директором ТОВ «Юг-Спецсервис», обіймаючи у ньому посаду, пов`язану з виконанням організаційно- розпорядчих функцій, знаходячись у невстановленому в ході досудового розслідування дату та час, однак не раніше 01.11.2014 та не пізніше 25.12.2014, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння шляхом зловживання службовим становищем грошовими коштами МФ ДП «АМПУ» на користь ТОВ «Юг-Спецсервис», діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання своїм службовим становищем, заволодів бюджетними коштами у сумі 173721,60 грн. на користь ТОВ «Юг-Спецсервис», завдавши тим самим потерпілому матеріальні збитки на суму 173721,60 грн., що станом на 31.12.2014 у більш ніж двісті п`ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 191 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене у великих розмірах.
При цьому об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст.191 ч.4 КК України складають неправомірні дії по привласненню, розтраті або заволодінню чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, якщо вони вчинені у великих розмірах.
Заволодіння чужим, майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим, становищем має місце тоді, коли службова особа незаконно обертає чуже майно на свою користь чи користь третіх осіб, використовуючи при цьому своє службове становище. Його особливістю є те, що, на відміну від привласнення чи розтрати, предметом заволодіння чужим майном шляхом службового зловживання може бути і майно, яке безпосередньо не було ввірене винному чи не перебувало в його віданні. У зазначений спосіб винний може заволодівати майном, щодо якого в силу своєї посади він наділений правомочністю управління чи розпорядження майном через інших осіб. Тобто він має певні владні повноваження щодо впливу на осіб, яким це майно ввірено чи перебуває у їх віданні.
Предметом такого протиправного заволодіння може бути також майно, щодо якого ані сам винний, ані його підлеглі не були наділені певною правомочністю. На відміну від привласнення і розтрати для заволодіння чужим майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим становищем основною ознакою є не наявність чи відсутність у винного певної правомочності щодо майна, яке є предметом злочину, а використання для заволодіння чужим майно офіційно наданих йому за посадою службових повноважень.
Згідно до обвинувального акту, ОСОБА_6 був службовою особою - в.о. директором ТОВ "ЮГ-Спецсервис", обіймав у ньому посаду, повязану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій. ТОВ "ЮГ-Спецсервис" ідентифікаційний код юридичної особи 36622957 зареєстровано та має місцезнаходження за адресою вул. Чкалова 32/3, що є територією Центрального району м.Миколаєва.
Згідно положення ст..218 ч.1 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що злочин було вчинено на території Центрального району м.Миколаєва.
Відповідно до ст..34 ч.1 п.1 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо, зокрема до початку судового розгляду виявилось, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.
За положеннями ст..34 ч.2 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції, зокрема за поданням місцевого суду.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає направленню до апеляційного суду Миколаївської області з метою вирішення питання щодо його аправлення до Центрального районного суду м.Миколаєва.
На підставі викладеного, керуючись ст..314 ч.2 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідування за №0001205 направити до апеляційного суду Миколаївської області для вирішення питання щодо його направлення до Центрального районного суду м.Миколаєва.

Суддя: ОСОБА_1