У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/1296/18

№ 1-кс/183/671/18

20 червня 2018 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого вищу освіту, не одруженого, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 146 КК України,

за участю сторін кримінального провадження прокурора :

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

встановив :

ОСОБА_4 повідомлено про підозру відповідно до якої що 12 лютого 2018 р. приблизно о 04.20 год. ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , наздогнали ОСОБА_9 та почали завдавати йому удари руками та ногами по голові та тулубу, чим спричинили йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді набряку та здавлення головного мозку, крововиливів під м`які мозкові оболонки та у шлуночки головного мозку, закритої внутрішньої черепної травми, як небезпечні для життя в момент заподіяння, що в подальшому призвело до його смерті.
Дії ОСОБА_4 в цій частині кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків, 12 лютого 2018 р. приблизно о 04.25 год. ОСОБА_4 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , після спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, за допомогою фізичної сили поклали останнього до багажнику автомобіля марки «HONDA ACCORD» білого кольору, державний номер НОМЕР_1 , кришку багажника зачинили, таким чином протиправно відкрито захопили останнього та відвезли на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де, зв`язавши ОСОБА_9 , почали протиправно утримувати останнього проти його волі у сараї вказаного домоволодіння приблизно до 11.00 годин 12 лютого 2018 р. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_9 помер, що спричинило тяжкі наслідки.
Дії ОСОБА_4 в цій частині кваліфіковано за ч. 3 ст. 146 КК України, як викрадення людини за попередньою змовою групою осіб способом, небезпечним для здоров`я та життя потерпілого, що спричинило тяжкі наслідки.
Слідчий ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає лише позбавлення волі на строк від 5 до 10 років позбавлення волі, тому підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи, що підозрюється у скоєні тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Тому, існує необхідність запобігти спробам підозрюваного ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи, що підозра, яка йому була повідомлена, ґрунтується на показаннях свідків, з якими останній знайомий, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від покарання за вчинення тяжкого злочину, може вмовлянням, погрозами чи іншим способом незаконно впливати на вказаних свідків. Про існування вказаного ризику свідчить й спосіб вчинення злочинів, який пов`язаний із застосуванням насильства. Також, наявність вказаного ризику підтверджується показаннями свідка ОСОБА_14 , зокрема, про те, що ОСОБА_4 вмовляв його нікому не розповідати про те, що бачив його із потерпілим ОСОБА_15 .
Однак закінчити кримінальне провадження та направити його до суду не можливо, так як на теперішній час матеріали кримінального провадження відкриті для ознайомлення сторонам провадження, але враховуючи їх обсяги та кількість сторін кримінального провадження, направити до суду обвинувальний акт у визначені строки, а саме до 23.06.2018, не можливо. Крім того, на розгляді слідчого знаходяться клопотання захисників, щодо проведення окремих слідчих дій та прийняття процесуальних рішень, які на теперішній час не розглянуто.Тому просить строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжити на 60 днів.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки наявні ризики передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу тримання під вартою та продовженні запобіжного заходу тримання під вартою, також вважає, що суд повинен врахувати підозру ОСОБА_4 у вчинені тяжкого злочину.

Захисник ОСОБА_6 висказалася проти задоволення клопотання, так як слідчим не доведені ризики передбачені ст. 177 КПК України, не мотивовані підстави для продовження запобіжного заходу. ОСОБА_4 має вищу освіту, постійне місце проживання та роботи, де характеризується позитивно тобто має міцні соціальні зв`язки. З часу проведення досудового ОСОБА_4 не вчиняв ніяких дій щодо впливу на свідків, як на те вказує слідчий. також не обґрунтовано слідчим і наявність наміру ОСОБА_4 переховуватиметься від слідств. Таким чином будь яких підстав для продовження строку тримання під вартою не має і суд повинен дотримуватися практики та рішень Європейського суду з прав людини для вжиття всіх можливих заходів щодо застосування будь якого іншого запобіжного заходу чим тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_7 вказав, що в задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити, оскільки слідчим клопотання подане до суду з порушенням вимог КПКУ України, не надано будь яких матеріалів щодо обґрунтування ризиків на які слідчий посилається, необґрунтовані ризики щодо наміру переховуватися, та ризик щодо впливу на свідка. Перебуваючи на солі ОСОБА_4 злочинів не вчиняв, від органів слідства не переховувався. Також слідчим не обґрунтовано відсутність можливості обрання запобіжного заходу домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 підозру визнав частково, вказав, що заперечує проти продовження запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, оскільки від слідства не має наміру ухилятися, на свідків ніякого впливу не здійснював. Дії, які він вчинив відносно ОСОБА_16 були затриманням для з`ясування обставин щодо нападу раніше ОСОБА_16 з другим чоловіком на нього.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, захисників, підозрюваного у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підозра ОСОБА_4 підтверджено наявними у слідства доказами протоколом огляду місця події, а саме ділянки місцевості яка розташована приблизно на відстані 300 метрів від вул. Набережної с. Знаменівка, Новомосковського району, де в лісовому масиві виявлений труп ОСОБА_9 з явними ознаками насильницької смерті; протоколом огляду автомобіля марки «Хонда Аккорд» номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 на якому останній разом з ОСОБА_8 викрали та перевозили ОСОБА_17 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , протоколом впізнання ОСОБА_8 зі свідком ОСОБА_20 , протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_20 , додатковим протоколом огляду автомобіля марки «Хонда Аккорд», який належить ОСОБА_4 за участю експерта біолога, під час якого виявлено речовину бурого кольору та інші біологічні сліди, протоколом огляду мобільного телефону, вилученого у ОСОБА_10 який містить аудіо запис розмови ОСОБА_9 із ОСОБА_10 .

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу тримання під вартою, який був обраний ОСОБА_4 апеляційним судом Дніпропетровської області 01 червня 2018 р., суд враховує вимоги п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою та наявності вказаних ризиків, суд, відповідно до ст. 178 КПК України враховує вагомість вказаних вище доказів, які є достатніми для висновку про обґрунтовану підозру, тяжкість кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, суворість покарання за вказаною статтею КК України у разі визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання виключного у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, дані про особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, відносно якого відсутні відомості про наявність хвороб, які б виключали застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що у провадженні наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені апеляційним судом Дніпропетровської області при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою.

Крім того, суд враховує, що перебування на волі ОСОБА_4 буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на час тривання досудового розслідування.

При перевірці наявності ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризики втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Суд вважає доведеним ризик можливого незаконного впливу та свідка ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , оскільки як вбачається з матеріалів справи їх показання як свідків мають суттєве доказове значення для даного кримінального провадження, у зв`язку з чим ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України об`єктивно підтверджується матеріалами провадження.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 КПК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 146 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також, що на даній стадії кримінального провадження неможливо запобігти вказаним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів і тільки такий вид та міра запобіжного заходу зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та досягнення дієвості цього провадження.

В своєму рішенні «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року ЄСПП зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає виправданим продовжити тримання підозрюваного під вартою в межах строку досудового розслідування.

Виходячи з заявлено слідчим об`єму слідчих дій, які йому необхідно провести для закінчення кримінального провадження, то суд вважає, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 необхідно продовжити до 06 липня 2018 р., що буде достатнім для виконання слідчим відповідних процесуальних дій, які в основному передбачають ознайомлення учасників досудового провадження з матеріалами кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196,199 КПК України, суд,

постановив :

клопотання слідчого ОСОБА_3 задовольнити та продовжити обраний ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 06 липня 2018 року.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань №4 управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1