У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2018 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження №0000255 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в :

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання продовження ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Потерпілі в судове засідання не зявилися, хоча про час і місце його проведення повідомлялись у встановленому законом порядку.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора і просив змінити обвинуваченому міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_6 від 19.06.2018 року відносно ОСОБА_4 було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 18.07.2018 року.

Вислухавши думку учасників процесу, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 під час досудового розслідування оголошено підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України. Злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до ст.315 ч.3 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення судового провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі „ Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.
У відповідності до ст. 5 п. „С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).
При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
При обрані заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді триманні під вартою, суд виходив з того, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості.

Суворість покарання за злочини, за якими обвинувачується ОСОБА_4 не є співрозмірним терміну перебування останнього під вартою з моменту затримання і по даний час.
Суд вважає, що застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики, передбачені п.п. 1-5 ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_4 не має міцних соціальних звязків, неодноразово засуджений до вчинення майнових злочинів, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку.

п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України визначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Крім того, на даний час судовий розгляд кримінального провадження Черкаським районним судом Черкаської області не розпочався, учасники провадження у справі та свідки не допитані, не досліджені інші докази у справі.

Будь-яких підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України - слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
Враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне визначити заставу відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірідвадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК Україниу випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст.183 та ч. 5 ст.194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу суду; повідомляти и суд про зміну свого місця проживання.
останньої під вартою.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193-194, 203, 314-317, 331 КПК України,-

у х в а л и в:
Клопотання прокурора Канівського відділу Золотоніської місцевої прокуратури про про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) діб - задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 15 вересня 2018 року включно.
Одночасно визначити заставу, після внесення якої ОСОБА_4 звільняється з-під варти, в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 35240 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як обвинуваченим, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок отримувач: ТУ ДСАУ в Черкаській області.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Черкаського слідчого ізолятора УДПтСУ в Черкаській області негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити письмово прокурора, що звернувся з клопотанням, та суддю.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Уповноважена службова особа Черкаського слідчого ізолятора УДПтСУ в Черкаській області у разі внесення застави, при звільненні ОСОБА_4 , зобов`язана роз`ясняти йому, або застоводавцю обов`язки , покладенні на обвинуваченого та наслідки їх невиконання.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5ст. 194 КПК України, а саме:
- не відлучатися без дозволу суду з місця свого проживання за вказаною обвинуваченою адресою.
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- прибувати до суду за першою вимогою.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та до нього може бути застосований запобіжній захід у вигляді тримання під вартою.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Підготовче судове засідання відкласти до 20 серпня 2018 о 12:00.
В судове засідання забезпечити явку: обвинуваченого, захисника, потерпілих та свідків.

Про час та місце розгляду справи повідомити прокурора Канівського відділу Золотоніської місцевої прокуратури.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та надіслати на адресу Черкаського слідчого ізолятора УДПтСУ в Черкаській області - для виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1