АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/799/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/174/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

засудженого в режимі відеоконференції - ОСОБА_7

захисника - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 05 червня 2018 року, -

Встановила:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання захисника -адвоката ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі захисник просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити вказане клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 на підставі ст.81 КК України.

Свої вимоги мотивує тим, що посилання суду на те, що поведінка ОСОБА_7 не може слугувати прикладом для інших засуджених не ґрунтується на законі та не є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Зазначає, що дотримання засудженим сумлінної поведінки підтверджується характеристикою від 28.05.2018 року, а усі порушення установленого порядку відбування покарання, за які він притягувався до дисциплінарної відповідальності, погашені ним у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, що просять задовольнити апеляційну скаргу, з мотивів викладених у ній, думку прокурора, що вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 на підставі ст.81 КК України у зв`язку із тим, що він довів своє виправлення.

Згідно матеріалів справи, 28.01.2009 року Садгірським районним судом м. Чернівці ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.190 КК України до 2 (двох) років обмеження волі.
18.12.2009 року колегією суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області ОСОБА_7 засуджено за ст.ст.115 ч.2 п.п.4,9,10,12, ст.152 ч.4, 185 ч.2, 70 ч.1 КК України до 14 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 28.01.2009 року і остаточно визначено покарання 14 (чотирнадцять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 30.03.2010 року вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області від 18.12.2009 року змінено, виключено з вироку кваліфікуючу ознаку за ст. 115 ч.2 п.9 - умисне вбивство вчинене з метою приховати інший злочин, і вирішено вважати засудженим за ст.ст. 152 ч.4, 115 ч.2 п.п. 4, 10, 12, ст.185 ч.2, 70 ч.1,70 ч.4 КК України до 14 (чотирнадцять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області від 12.01.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 12.08.2008 року по 30.03.2010 року з розрахунку 1 (один) день СІЗО - 2 (два) дні позбавлення волі.
Так, згідно ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Частиною 3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, не менше 3/4 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі з 15.08.2008 року. Початок строку відбування покарання з 12.08.2008 року, кінець строку відбування покарання 24.06.2021 року. Відбув 3/4 строку 09.11.2017 року.

За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, у відповідності до ст.81 КК України, у ОСОБА_7 . Виникло таке право після фактичного відбуття 3/4 частини призначеного судом строку покарання, тобто 09.11.2017 року.

На засіданні постійно-діючої комісії державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» (протокол № 27 від 17.11.2017 року) засудженому відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не довів свого виправлення.

Як вбачається із характеристики на засудженого ОСОБА_7 на даний час він характеризується посередньо, в державній установі «Копичинська виправна колонія (№112)» допустив 7 (сім) порушень установленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності, та які погашені у встановленому законом порядку. За дотримання норм, що визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи заохочувався 7 (сім) разів. Працевлаштований у їдальні установи. Під постійним контролем виконує роботи із самообслуговування. Виконує роботи із благоустрою установи. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу для засуджених «Фізкультура і спорт». Позову на виконанні за виконавчими листами не має.(а.с.32).

Засуджений ОСОБА_7 сумлінно ставиться до праці, що вбачається із матеріалів справи, довідки виданої підприємством державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)», наказів начальника установи № 65 від 01.07.2010 року, № 78 від 01.02.2011 року, № 79 від 15.02.2011 року, № 85 від 15.04.2011 року, № 88 від 01.07.2011 року, № 97 від 15.11.2011 року, № 106 від 01.04.2012 року, № 159 від 01.07.2014 року, № 190 від 15.10.2015 року, № 233 від 15.08.2017 року (а.с.16-31).

Згідно ч.2 ст.81 КК України крім чесного ставлення до праці однією з умов для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до особи, повинна бути і сумлінна поведінка, якою засуджений доводить своє виправлення.

Так, судом першої інстанції відповідно до вказаних вимог Закону було враховано, що за весь період відбування покарання з 15.08.2008 року засуджений ОСОБА_7 допустив 11 порушень встановленого порядку відбування покарання, за вчинення яких накладалися стягнення, які погашені у встановленому законом порядку (а.с.15).

Постійно-діючою комісією державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» (протокол № 5 від 26.02.2016 року), засудженого було переведено з дільниці ресоціалізацїї колонії середнього рівня безпеки до дільниці соціальної реабілітації цієї ж колонії та за допущене порушення ст.133 КВК України, постійно-діючою комісією державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» (протокол № 23 від 13.09.2016 року) засудженого було переведено з дільниці соціальної реабілітації до дільниці ресоціалізації цієї ж колонії.

Тому в даному випадку суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_7 не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених та бути підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки від самого початку строку відбуття покарання він систематично допускав порушення встановленого порядку відбування покарання та правила розпорядку дня.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, про те, що суд першої інстанції на підставі належно досліджених матеріалів справи, обґрунтовано відмовив в задоволенні заяви клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Таким чином, жодних істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, які перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено, в зв`язку з чим апеляційна скарга захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 до задоволення не підлягає.

На підставі наведенного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 05 червня 2018 року без змін.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2