Номер провадження: 11-кп/785/441/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 , її захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 17.10.2017 року відносно:
ОСОБА_8 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області, громадянки України, з середньо освітою, пенсіонерки, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

-обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеним вироком суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України з призначенням покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнана винуватою у тому, що 13.07.2016 року о 13 год. 30 хв., вона, знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 стала в нецензурній формі висловлюватися в бік неповнолітньої ОСОБА_10 , 2000 року народження, через те, що остання склала вирваний нею бур`ян на бетонній доріжці біля підсобного приміщення ОСОБА_8 .
Після цього, між ними, на ґрунті неприязних стосунків, виник конфлікт, під час якого ОСОБА_8 нанесла множинні удари руками по голові та тулубу ОСОБА_10 , а також двома руками з силою штовхнула в груди на шиферний паркан, у якій ОСОБА_10 вдарилась потиличною частиною голови, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а саме: черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку та синця голови; садна лівого передпліччя.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 зазначив, що вважає вирок суду незаконним і необґрунтованим з таких підстав:

- висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи не відповідають дійсності, адже посилання на множинні удари руками по голові та тулубу, суперечать висновку експерта, який встановив у потерпілої лише синець у потиличній області голови діаметром 2 см та ділянку шкіри з рожевою поверхнею довжиною 0,5 мм на передній поверхні лівого передпліччя в середній третині;
- також, висновок суду першої інстанції про те, що потерпіла вдарилась потиличною частиною голови об шиферний паркан, внаслідок чого отримала пошкодження у виді синця, спростовується змістом відеозапису події, наданому законним представником потерпілої, з покадрового перегляду якого видно, що під час конфлікту, ОСОБА_10 головою до шиферного паркану не наближалась, а після того, як обвинувачена її відштовхнула, доторкнулася до нього обома долонями, що виключає можливість удару головою об паркан. До того ж, потилицею до ОСОБА_8 . ОСОБА_10 жодного разу не поверталась, а повільні удари у бік обличчя, потерпіла успішно блокувала;
- висновок суду першої інстанції про те, що обвинувачена висловлювалась на адресу потерпілої нецензурно, базується на показаннях потерпілої та свідків, які давали показання з її слів;
- посилання суду у вироку, як на доказ, на виклик на «гарячу лінію» «102» від 13.07.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_11 просила прийняти заходи до сусідки ОСОБА_8 , яка близько 13 год. 30 хв., на ґрунті раптово виниклого конфлікту нанесла тілесні ушкодження її неповнолітній доньці ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суперечить матеріалам справи, адже прокурором надано інформацію про те, що телефонувала до поліції не ОСОБА_11 , а сестра потерпілої ОСОБА_12 , і не о 13 год. 30 хв., а о 20 год. 26 хв.;
- суд першої інстанції не врахував, що після 20 год. відбулася бійка між ОСОБА_8 з одного боку та ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 з іншого боку, тому існує велика ймовірність, що саме під час цієї події потерпіла могла отримати тілесні ушкодження;
- поклавши в основу обвинувального вироку показання потерпілої, її матері ОСОБА_13 , її сестри ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (чоловік сестри потерпілої), суд першої інстанції не дав належної оцінки тій обставині, що між ними та обвинуваченою існують стійкі неприязні стосунки;
- суд першої інстанції не врахував, що конфлікт був спровокований потерпілою, яка навмисно кидала в обличчя його підзахисної сміття, отже ОСОБА_8 діяла в умовах необхідної оборони.
Посилаючись на такі доводи, захисник просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити стосовно його підзахисної виправдувальний вирок.

В судове засідання апеляційного суду потерпіла ОСОБА_10 та її представник ОСОБА_16 не з`явилися, хоча про час і місце судового розгляду були поставлені у відомість належним чином, проте відних надійшло клопотання про розгляд провадження за їх відсутністю, просили апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вироку суду 1-ої інстанції без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченої та їх захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, частково дослідивши докази у справі, апеляційний суд приходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до приписів ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

В зв`язку із заявленим під час апеляційного розгляду клопотанням захисника ОСОБА_9 , суд апеляційної інстанції повторно дослідив відеозапис з місця події, та приходить до наступного.

Згідно з приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як видно зі змісту вироку суду першої інстанції, він відповідає приписам зазначеної норми кримінального процесуального закону.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, що їй інкримінується, суд першої інстанції послався у вироку на наступні докази:

- показання неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила суду, що 13.07.2016 року близько 13 год. 30 хв., вона знаходилась у дворі будинку АДРЕСА_1 та прибирала вказаний двір, зриваючи бур`ян та складаючи його до купи, а ОСОБА_8 почала їй погрожувати, висловлюватися нецензурною лайкою та розкидувати по двору бур`ян. Внаслідок цього, між ними виникла сварка, в ході якої обвинувачена нанесла їй не менше семи ударів руками по голові, штовхнула її у шиферний паркан, об якій вона вдарилася головою, отримавши ряд тілесних ушкоджень у вигляді синців та струсу головного мозку;
- показання законного представника потерпілої - ОСОБА_11 , яка пояснила, що не була очевидцем конфлікту між донькою та ОСОБА_8 , але їй відомі обставини конфлікту з переглянутого відеозапису. На лікування доньки знадобились значні фінансові витрати, окрім того, остання з-за травми голови, вимушена була з поважних причин пропускати навчання в школі;
- показання свідка ОСОБА_17 , яка пояснила суду, що очевидцем сварки та бійки між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не була, а лише чула крики з двору. З ОСОБА_8 вона перебуває у добросусідських відносинах, а ОСОБА_10 та її мати ОСОБА_18 характеризує з негативної сторони, оскільки їх сім`я дуже конфліктна. Щодо тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 пояснити нічого не може оскільки не бачила моменту їх нанесення;
- показання свідка ОСОБА_15 , який суду пояснив, що не бачив, як ОСОБА_8 побила ОСОБА_10 , а обставини справи йому відомі від її сестри, яка повідомила, що ОСОБА_8 нанесла тілесні ушкодження неповнолітній ОСОБА_10 , яку він характеризує, як чемну та слухану дівчину, а ОСОБА_8 - конфліктна жінка, яка завжди ініціює сварки у дворі;
- показання свідка ОСОБА_19 , яка пояснила, що потерпіла доводиться їй рідною сестрою. 13.07.2016 року вона приїхала до буд. АДРЕСА_1 , де зареєстрована її мати, через те, що ОСОБА_8 побила ОСОБА_10 .. У сестри були численні тілесні ушкодження у вигляді синців та забоїв голови. Обвинувачену характеризує як конфлікту жінку. Подробиці сварки та обставини нанесення ударів ОСОБА_8 сестрі, їй відомі зі слів останньої та з відеозапису;
- витяг з ЄРДР за №0001899 від 14.07.2016 року, відповідно до якого, «13.07.2016 року до чергової частини Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі надійшла заява ОСОБА_11 , яка просить вжити заходи до сусідки ОСОБА_8 , котра у вказаний день приблизно о 13:30 год., на ґрунті раптово виниклого конфлікту нанесла тілесні ушкодження її неповнолітній дочці ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 »;
- виклик на гарячу лінію «102» від 13.07.2017 року, відповідно до якого « ОСОБА_11 просить прийняти міри до сусідки ОСОБА_8 , яка у вказаний день приблизно о 13:30 год., на ґрунті раптово виниклого конфлікту нанесла тілесні ушкодження її неповнолітній дочці ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 »;
- повідомленням лікаря Одеської обласної дитячої лікарні від 14.07.2016 року, відповідно до якого, до установи звернулася неповнолітня ОСОБА_10 . Встановлено попередній діагноз: ЗЧМТ, СГМ. Тілесні ушкодження отримані в наслідок бійки з сусідкою ОСОБА_8 ;
- протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 14.07.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_11 , просить вжити заходи до сусідки ОСОБА_8 , котра у вказаний день приблизно о 13:30 год., на ґрунті раптово виниклого конфлікту нанесла тілесні ушкодження її неповнолітній дочці ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- висновок судово-медичної експертизи №1981 від 20.07.2016 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_10 виявлені наступні тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, синець голови, слід від садна лівого передпліччя. Вказані ушкодження утворилися від ударної дії тупих твердих предметів. Такими тупими предметами могли бути руки. Враховуючи дані медичної документації та морфологічні особливості ушкоджень, слід вважати, що зазначені ушкодження виникли приблизно за 5-7 діб до обстеження, тобто могли бути спричиненні 13.07.2016 року. Черепно-мозкова травма (в єдиний комплекс якої входять струс головного мозку, синець голови) спричинила короткочасний розлад здоров`я строком понад 6-ть діб, але не більше як 21 день і за цим критерієм відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Садно лівого передпліччя має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм відноситься до легких тілесних ушкоджень. Вказані ушкодження як кожне окремо, так і в сукупності не були небезпечними для життя. Ушкодження у ОСОБА_10 могли утворитися при вказаному нею механізмі, тобто при нанесені ударів руками. Враховуючи різноплощинну локалізацію ушкоджень, слід вважати, що вони не могли утворитися в умовах одноразового падіння з положень стоячи на площі. Локалізація ушкоджень доступна для дії власної руки, проте, вони не є характерними для самоспричинення;
- протокол огляду предмету від 19.07.2016 року та долученим до нього CD - диском з записом відеоспостереження, відповідно до яких, 13.07.2016 року на подвір`ї буд. АДРЕСА_1 , неповнолітня ОСОБА_10 , знаходячись на доріжці, вказаного подвір`я займається прибиранням бур`яну за допомогою сапи, скошений бур`ян складає на доріжку. Через деякий час, з`являється ОСОБА_8 та починає бесіду з ОСОБА_20 , в ході якої у них виникає конфлікт, а ОСОБА_8 починає штовхати і наносити руками удари по голові на тулубу потерплій ОСОБА_20 , а та в свою чергу кидає в обличчя ОСОБА_8 бур`ян. Після чого ОСОБА_8 штовхає ОСОБА_20 на шиферний паркан і зникає з місця події.
Обвинувачена ОСОБА_8 винуватою себе не визнала, послідовно зазначаючи, що злочину, який їй інкримінується, не вчиняла.

Надавши об`єктивну оцінку дослідженим доказам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України доведена у повному обсязі.
Перевіривши доводи сторони захисту, апеляційний суд вважає, що вони є необгрунтованими та надуманими, з огляду на таке.

Так, твердження захисника про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам через посилання на множинні удари руками по голові та тулубу потерпілої, адже, згідно з висновком експерта, у потерпілої виявлено лише синець у потиличній області голови діаметром 2 см та ділянку шкіри з рожевою поверхнею довжиною 0,5 мм на передній поверхні лівого передпліччя в середній третині, апеляційний суд вважає таким, що має ознаки припущення, оскільки відповідність кількості тілесних ушкоджень кількості завданих ударів, не є обов`язковою.
Довід апеляційної скарги захисника про те, що наявність у потерпілої ушкодження потиличної частини голови, спростовується змістом відеозапису події, колегія суддів вважає безпідставним, адже цей факт встановлений висновком судово-медичного експерта, не довіряти якому у суду підстав немає.
Посилання захисника на те, що висновок суду першої інстанції про висловлювання обвинуваченої на адресу потерпілої нецензурними словами, базується на показаннях потерпілої та свідків, які давали показання з її слів, апеляційний суд вважає таким, що не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_8 .
Окрім того, апеляційний суд також не враховує довід захисника про те, що суд першої інстанції не врахував, що після 20 год. відбулася бійка між ОСОБА_8 з одного боку та ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 з іншого боку, тому існує велика ймовірність, що саме під час цієї події потерпіла могла отримати тілесні ушкодження, оскільки він має характер припущення.
Твердження сторони захисту про те, що, поклавши в основу обвинувального вироку показання потерпілої, її матері ОСОБА_13 , її сестри ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (чоловік сестри потерпілої), суд першої інстанції не дав належної оцінки тій обставині, що між ними та обвинуваченою існують стійкі неприязні стосунки, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, адже наявність неприязних стосунків не позбавляє певну особу права давати показання, а суд першої інстанції надав їм об`єктивну правову оцінку у сукупності з іншими доказами у справі.
Колегія суддів не погоджується з посиланням у апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не врахував, що конфлікт був спровокований потерпілою, яка навмисно кидала в обличчя його підзахисної сміття, тому ОСОБА_8 діяла в умовах необхідної оборони, адже з відеозапису події видно, що саме ОСОБА_8 підійшла до потерпілої та ініціювала конфліктну ситуацію.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Призначаючи покарання обвинуваченій, суд першої інстанції, пославшись на положення ст.ст. 50 та 65 КК України, зазначив, що враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілої, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та обгрунтовано призначив покарання у виді штрафу.

Відповідно до припису п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Отже, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 та скасування вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 - немає.
Керуючись ст.ст. 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 17.10.2017 року яким ОСОБА_8 , обвинувачена у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4