Справа № 462/3097/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/618/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

а участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 06 червня 2018 року, -

встановив:

цією ухвалою повернуто прокурору обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000064 від 06.09.2017, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Не погоджуючись з даною ухвалою прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 06 червня 2018 року, а обвинувальний акт повернути в суд першої інстанції на новий судовий розгляд. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що у органу досудового розслідування відсутня можливість залучення малолітньої ОСОБА_9 та її батьків до кримінального провадження в якості потерпілих та надання їм такого процесуального статусу у зв`язку з тим, що представники-батьки потерпілої, діючи всупереч інтересам малолітньої, подали заяву про те, що діагноз ОСОБА_9 щодо перелому ключиці не підтвердився. Водночас, в розумінні чинного КК України, зокрема, ст. 286 КК України ОСОБА_9 є потерпілою, оскільки внаслідок порушення ОСОБА_8 правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом їй спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження. Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , не відноситься до категорії злочинів кримінальне провадження у яких здійснюється у формі приватного обвинувачення, а відтак відсутність претензій у осіб, яким завдана цим правопорушенням шкода, не може тягнути за собою закриття кримінального провадження. Крім того, зазначає, що в ході досудового розслідування до кримінального провадження залучено в якості потерпілого представника ТзОВ «Міра і К» на підставі поданої ними 01.12.2017 заяви про заподіяння, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, матеріальної шкоди, пов`язаної із пошкодженням належного підприємству автобуса.

На апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_8 подав заперечення в якому просить ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 06 червня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, захисника та обвинуваченого про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.

За результатами проведеного підготовчого судового засідання суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокурору в зв`язку з невідповідністю обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, яка полягає в тому, що в такому не містяться відомості про реального потерпілого, що є порушенням ч.2 п.3 ст.291 КПК України .

Відповідно до ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, відомості про потерпілих.

Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_10 , обвинувачується в у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України».

Однак, при цьому в обвинувальному акті потерпілим визнано юридичну особу ТзОВ «Міра і К», а не фізичну особу.

В ході підготовчого судового засідання суд першої інстанції вірно встановив, з чим погоджується і колегія суддів, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки у ньому не міститься відомості про потерпілого.

Апеляційна скарга прокурора не містить правових підстав для скасування судового рішення, оскільки прокурор формулюючи обвинувачення, не зазначив відомостей про потерпілого, тобто особу, якій діяння, що містить ознаки складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, могло б спричинити середньої тяжкості тілесні ушкодження.

З огляду на викладене колегія суддів вважaє апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою. Ухвала суду першої інстанції є законною й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 06 червня 2018 року без змін.

Ухвала остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді