Провадження № 1-кп/638/1213/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт кримінального провадження № 0000298 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365, ч.1 ст.366 та ч.1 ст.366 КК України,

в с т а н о в и в:

07.09.2018 року в провадження судді Дзержинського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт кримінального провадження № 0000298 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365, ч.1 ст.366 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого заявлено клопотання, про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000298 від 28.02.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365 ч.1 ст.366 та ч.1 ст.366 КК України, затвердженого прокурором організаційно-методичного відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_3 31.08.2018, для організації належного досудового розслідування та для усунення недоліків, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Вимоги клопотання обґрунтовує тим, що в порушення вимог п.6 ч.1 ст.277 КПК України даний обвинувальний акт повністю дублює повідомлення про підозру, яке вручене 23.08.2018, а обвинувальний акт вручений з повним ігноруванням прав підозрюваного на захист. В обвинувальному акті не зазначено, чи перевірені доводи підозрюваного з приводу того, що відсутні також вагомі докази того, що ОСОБА_6 як поліцейський діяв у межах закону щодо тимчасового затримання транспортного засобу боржника за рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова, а отже не зрозумілим є те, у чому прокурор вбачає перевищення службових повноважень, не вказано яке саме місце, де перебував потерпілий було небезпечним для нього, не перевірений факт на наявність крайньої необхідності. Вказав на відсутність перевищення влади чи службових повноважень з боку патрульних поліцейських. Зазначив, що дії адвоката ОСОБА_5 мали ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, а також є ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.342, ст.343 КК України. В обвинувальному акті не міститься формулювання обвинувачення, адже йде мова про одні й ті ж самі дії, які двічі кваліфіковані за ч.1 ст.366 КК України, тому є незрозумілим, чому два рази прокурором кваліфіковано одні й ті ж дії та в чому конкретно обвинувачується ОСОБА_6 за ч.1 ст.366 КК України вперше, а в чому вдруге. Таким чином, вказаний обвинувальний акт не містить належного викладу всіх фактичних обставин, що унеможливлює належний судовий розгляд справи. Також, в порушення ч.6 ст.110 КПК України, обвинувальний акт не виготовлений на офіційному бланку, а тому має бути офіційна печатка прокуратури Харківської області, яка відсутня. Окрім того, реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні містить численні порушення, досудове розслідування проведене з повним порушенням права на захист обвинуваченого, а саме процесуальні дії (слідчий експеримент, призначення всіх експертиз, огляд відеозаписів як речових доказів) пройшли за ОСОБА_6 у якості свідка, а тому останній був позбавлений можливості брати участь у цих діях, ставити питання експертам.

Крім того, у провадженні не проведена судово-почеркознавча експертиза, постанова від 15.08.2018 міститься у реєстрі до обвинувального акту, хоча далі в реєстрі не зазначено про її виконання.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, додатково вивчивши в нарадчій кімнаті обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

У відповідності до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Крім того, згідно з положеннями даної Конвенції, кожен кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» ч.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз?ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. В цьому ж рішенні Суд зазначає, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред?явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

В рішенні від 25.07.2000 року, у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Разом з тим, питання повернення обвинувального акту визначенні і в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», а саме повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Щодо посилання адвоката ОСОБА_4 про неповне встановлення фактичних обставин даного кримінального правопорушення, а також процесуальних порушень та порушення права на захист під час досудового розслідування, то дані обставини є предметом судового розгляду, а тому не можуть бути підставою для задоволення заявленого клопотання.

Однак, в порушення вимог діючого КПК України, яке передбачає, що формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо, стороною обвинувачення в акті кримінального провадження не зазначений точний час вчинення інкримінованого злочину за ч.1 ст.366 КК України (вказано лише приблизний період) та не зазначено конкретне місце вчинення (поверх, номер кабінету), вказано приміщення Управління патрульної поліції в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 315-А.

Крім того, обвинувальний акт (а.с.4) містить ініціали іншої особи ніж тієї, що зазначена в цьому акті як обвинувачений, а саме замість ініціалів « ОСОБА_7 » вказано « ОСОБА_8 ».

Щодо невідповідності обвинувального акту статусу офіційного документу.

Затвердження прокурором обвинувального акту щодо обвинуваченого та не скріплення його печаткою є порушенням вимог до реквізитів офіційного документу. Оскільки в контексті примітки до ст.358 КК України під офіційним документом слід розуміти документ, що містить зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднання громадян, юридичних осіб, незалежно від форм власності та організаційно-правових форм, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Саме підписання й затвердження обвинувального акту прокурором та скріплення його підпису печаткою надає цьому документу статус офіційного і свідчить про належний нагляд за досудовим розслідуванням.

Обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 не скріплений печаткою, що ставить під сумнів статус цього документу.

У п.2 ч.2 ст.109 КПК України зазначено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування. Ця норма є імперативною, а тому не передбачає можливості внесення інших даних або даних з обмеженою інформацією.

Реєстр матеріалів досудового розслідування № 0000298 від 28.02.2018 року містить відомості про повідомлення підозрюваним та захисникам про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження, хоча згідно обвинувального акту обвинувачений лише один ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його захисник ОСОБА_4 , у зв`язку з чим виникають обґрунтовані припущення щодо наявності інших осіб причетних до вчинення злочину.

Також, в реєстрі матеріалів досудового розслідування що стосується заходів забезпечення кримінального провадження не вказані номера проваджень, за якими приймалися відповідні рішення слідчим суддею.

Слідчим всупереч вимогам КПК України, повідомлення про підозру включено в перелік процесуальних рішень, хоча внесення рішення про підозру є процесуальними діями, які у відповідності до вимог статті 110 КПК України оформлюються постановою на стадії досудового розслідування.

Окрім того, двічі вказано, що ОСОБА_6 інкриміновані кримінальні правопорушення за однією і тією самою статтею, хоча події цих злочинів не розмежовані.

Також, реєстр містить відомості про процесуальне рішення як призначення судово почеркознавчої експертизи постановою слідчого від 15.08.2018 року, хоча інформація про її проведення та виконання відсутня. З цього приводу прокурором в судовому засіданні підтверджений факт призначення згаданої експертизи та вказано, що вона до теперішнього часу не проведена.

Повернення перевіреного судом у нарадчій кімнаті обвинувального акта разом з додатками прокурору буде відповідати вимогам ст.2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Керуючись ст.ст.109,291,314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника-адвоката обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000298 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365, ч.1 ст.366 та ч.1 ст.366 КК України повернути прокурору організаційно методичного відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Харківської області ОСОБА_3 .

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

Головуючий: