Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

10 жовтня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора Бернадської- ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Рівненського апеляційного суду апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 15 травня 2018 року у кримінальному провадженні №0008493 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України,

встановила :

Цим вироком ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , громадянку України, з середньою освітою, заміжню, не працевлаштовану, раніше не судиму, визнано винуватою та засуджено

- за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного за вироком покарання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.

Також стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 6520 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Крім того, судом вирішено долю речових доказів та питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 засуджено за те, що 08.12.2016 року, приблизно о 09 год. 20 хв., ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ВМW X3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на вул.Костромська, з боку вул.Київська у напрямку вул.Кобзарська м. Рівне, неподалік будинку №36 вул. Кобзарська в м. Рівне, в порушення вимог пп.10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, виконуючи маневр повороту ліворуч в напрямку вул.Кобзарська в м. Рівне, не переконалася, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не врахувала дорожню обстановку та допустила зіткнення з автомобілем «Skoda Oktavia Tour», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався в зустрічному напрямку прямо.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Skoda Oktavia Tour», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді трансхондрального клаптевидного розриву заднього рога медіального меніска правого колінного суглоба, що ускладнився артрозом І-ІІ ступеня з вираженими порушеннями функції правої нижньої кінцівки, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм довготривалості розладу здоров`я.

Порушення ОСОБА_6 пп.10.1, 16.13 ПДР, які передбачають, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобом, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та суспільно-небезпечними наслідками, що настали.

Своїми діями ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом, порушила правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження (ч.1 ст.286 КК України).

Не погодившись з вироком суду, потерпілий ОСОБА_8 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій ним апеляційній скарзі, апелянт будучи незгідним із вироком в частині вирішення суми стягнення на його користь з обвинуваченої моральної шкоди, просить оскаржуваний вирок в частині стягнення на його користь моральної шкоди змінити, стягнути з обвинуваченої моральну шкоду в розмірі 50000 /п`ятдесят тисяч/ гривень. Свою позицію мотивує тим, що розмір моральної шкоди в 10000 /десять тисяч/ гривень є недостатнім і незначним, оскільки внаслідок заподіяного йому обвинуваченою тілесного ушкодження він не може працювати і забезпечити себе та сім`ю необхідним для проживання. Додає, що з часу заподіяння йому шкоди, ОСОБА_6 не відшкодувала йому її навіть частково, а також не вибачилась за скоєне. Вважає розмір стягненої судом на його користь моральної шкоди не відповідаючим завданій йому діями обвинуваченої шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення потерпілого ОСОБА_8 , який

під час апеляційного розгляду підтримав вимоги викладені ним у апеляційній скарзі, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 , які заперечили щодо вимог заявлених потерпілим у апеляційній скарзі та просили залишити вирок суду в силі як обґрунтований і законний, думку прокурора ОСОБА_9 , яка частково підтримала вимоги апеляційної скарги потерпілого вважаючи заявлений ним розмір грошового стягнення із обвинуваченої в рахунок відшкодування моральної шкоди надміру великим, а також запропонувала справедливий на її думку розмір такого стягнення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину встановлені сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених в порядку ч.3 ст.349 КПК України, яким судом дана повна та всебічна оцінка у судовому засіданні, та в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст.404 цього Кодексу, не є предметом розгляду судом апеляційної інстанції.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження) є вірною.

Щодо покликань апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 стосовно надміру малого розміру стягнутої з обвинуваченої ОСОБА_6 на його користь моральної шкоди, необхідності збільшення суми такої шкоди з 10 000 гривень до 50 000 гривень, то колегія суддів вважає їх такими що підлягають до часткового задоволення.
Так, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції задовольнив частково заявлений потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов, стягнувши з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 6520 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Водночас, колегія суддів виходячи з засад розумності, доведеності факту заподіяної моральної шкоди, а також справедливості та обґрунтованості позовних вимог, враховуючи наслідки злочину, а також особу обвинуваченої та обставини вчиненого нею злочину, вважає за необхідне збільшити розмір грошового стягнення із обвинуваченої в рахунок відшкодування завданої її діями моральної шкоди потерпілому (в межах цивільного позову заявленого потерпілим ОСОБА_8 ) та врахувавши позицію прокурора у ході апеляційного розгляду - визначає суму відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 у розмірі 20 000 гривень, що буде розумним й виваженим.
Так, згідно з положеннями ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви, чого місцевим судом зроблено поверхнево, не достатньо врахувавши тривалість розладу здоров`я потерпілого внаслідок вчиненого щодо нього злочину, а також характер і обсяг завданих йому страждань.
На думку колегії суддів, сума моральної шкоди, яку суд першої інстанції стягнув з обвинуваченої на користь потерпілого ОСОБА_8 підлягає стягненню саме у розмірі 20 000 гривень.
Тому, доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 в контексті наведеного, колегія суддів розцінює як такі, що заслуговують на увагу.
З огляду на викладене, вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 15 травня 2018 року в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 підлягає зміні в частині розміру стягнення з обвинуваченої моральної шкоди ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 15 травня 2018 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 20000 /двадцять тисяч/ гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

__________ ____________ __________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3