У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 липня 2018 року смт. Близнюки

Слідчий суддя Близнюківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання начальника Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури за матеріалами кримінального провадження №0000128 від 23 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, про арешт майна,-

встановив :
До Близнюківського районного суду Харківської області надійшло клопотання начальника Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області про накладення арешту на врожай соняшника, що вирощується на земельних ділянках: кадастровий номер :01:000:0898 на площі близько 10 га, кадастровий номер :01:000:0893 площею близько 9 га та кадастровий номер :01:000:0890 площею близько 2 га державної форми власності, розташованих за межами населеного пункту Добровільської сільської ради Близнюківського району Харківської області, шляхом встановлення заборони будь-яким фізичним чи юридичним особам псувати, знищувати, а також здійснювати збір врожаю із застосуванням спеціальної сільськогосподарської техніки.

Забезпечення організації збору та зберігання врожаю арештованого соняшника просить покласти на орган досудового розслідування Близнюківського відділення поліції Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області, а контроль за кількістю та якістю арештованого врожаю соняшника на управління агропромислового розвитку Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області.

В обґрунтування клопотання начальник Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури посилається на наступне.

У провадженні СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУ Національної поліції Харківської області знаходяться матеріали кримінального провадження, що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України (самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику).
Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та Публічної кадастрової карти земельні ділянки державної форми власності кадастровий номер :01:000:0898 площею 54,3997 га, кадастровий номер :01:000:0893 площею 9,3219 га та кадастровий номер :01:000:0890 площею 10,091 га, розташовані за межами населеного пункту Добровільської сільської ради Близнюківського району Харківської області, не передані будь-кому у власність або користування.

Згідно з протоколами огляду місця події від 11 липня 2018 року вищевказані земельні ділянки площею близько 10, 9, та 2 га засіяні сільськогосподарською культурою. Посіви здійснено в 2018 році.

У клопотанні зазначено, що відповідно до положень ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав , яке оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Однак, всупереч вказаним вимогам чинного законодавства земельні ділянки використовуються з порушенням вимог закону.
На думку сторони обвинувачення має місце факт самовільного використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності шляхом засівання їх насінням соняшника, чим спричинено державі матеріальну шкоду.
На даний час особа, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, органом досудового розслідування не встановлена.
Посилаючись на те, що врожай соняшника, що знаходиться на зазначених вище земельних ділянках, набутий кримінально протиправним шляхом та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, прокурор просить клопотання задовольнити.
У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав, прохав задовольнити в повному обсязі.
Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора, дослідивши документи та матеріали, якими він обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, прийшов до наступних висновків.
Слідчим суддею встановлено, що 10 липня 2018 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128 за ознаками скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

Відповідно, до ч.1 p:/search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ НОМЕР_1 /pravo1/ НОМЕР_2 .html?pravo=1#1004" title="Кримінальний процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 4651-VI від 13.04.2012">ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7 ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, та, відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України є земельна ділянка як об`єкт права власності. Земельна ділянка - це частина земельної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами субєктів власності. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, на водні обєкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки (ст. 79 ЗК).
З доданих до клопотання трьох протоколів оглядів вказаних земельних ділянок від 11 липня 2018 року вбачається, що земельні ділянки засіяні сільськогосподарською культурою, але якою саме - не вказано. В той же час в клопотанні ставиться питання про арешт посівів соняшнику, але будь-яких доказів цьому не надано.
Крім того, врожай соняшника не відповідає критеріям наведеним у ст. 98 КПК України для речового доказу, так як не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 КК України, не зберіг на собі його сліди, не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ, та не є набутим кримінально протиправним шляхом, оскільки факт самовільно захоплення земельної ділянки не свідчить про незаконність набуття права на врожай (на відміну від крадіжки до прикладу).
Тому, посилання прокурора щодо необхідності накладення арешту на таке майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя оцінює критично та вважає недоведеним законну мету такого арешту.
Окрім цього, аналіз ст. 197-1 КК України свідчить про відсутність можливості спеціальної конфіскації за таким злочином як самовільне зайняття земельної ділянки.
Подане до суду клопотання містить формальний перелік підстав, у зв`язку з яким потрібно здійснити арешт майна, у якому не наведено переконливих доводів щодо настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у разі незастосування арешту на наявний на земельних ділянках урожай.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, у відповідності до ст. 173 ч. 2 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, можливість спеціальної конфіскації майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Однак, із клопотання про арешт майна не вбачається, що встановлена особа, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.
До того ж, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Натомість, з матеріалів клопотання, внесеного прокурором, не вбачається вартість майна, яке підлягає арешту та взагалі не встановлено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Також, слідчий суддя врахував наслідки арешту майна, так як земельна ділянка засіяна соняшником, який має ваду псуватися та врожай має бути зібраний у відповідний термін із застосуванням сільськогосподарської техніки, а доказів того, що посіви соняшника, на які прокурор має намір накласти арешт, будуть збережені, слідчому судді не надані.
Таким чином, прокурором не доведено, що накладення арешту є найбільш доцільною слідчою дією у даному випадку.
Згідно ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Однак клопотання, яке розглядається, обґрунтоване лише формально, до нього не додано жодного належного доказу на його обґрунтування, доводи прокурора не знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим клопотання не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 131,132,170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання начальника Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про накладення арешту на врожай соняшника, що вирощується на земельних ділянках: кадастровий номер :01:000:0898 на площі близько 10 га, кадастровий номер :01:000:0893 площею близько 9 га та кадастровий номер :01:000:0890 площею близько 2 га державної форми власності, розташованих за межами населеного пункту Добровільської сільської ради Близнюківського району Харківської області, шляхом встановлення заборони будь-яким фізичним чи юридичним особам псувати, знищувати, а також здійснювати збір врожаю із застосуванням спеціальної сільськогосподарської техніки - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом пяти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1