Справа № 314/2617/18
Провадження № 1-в/314/902/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.07.2018 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотання засудженого Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Село Нова-Покрівка, Чугуївський район, Харківська область, громадянина України, освіта середня, одруженого, до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

1)07.09.1983 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. Звільнений згідно ухвали Владимирецького районного суду Ровенської області за ст. 52 КК України умовно-достроково на невідбутий строк, що складає 1 рік 3 місяці 5 днів.

2)04.11.1994 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 215, ч. 1 ст. 215 КК України до покарання у вигляді 2 років 9 місяців 6 днів позбавлення волі; згідно ст. 46-1 КК України відстрочка виконання вироку на 2 роки.

3)13.08.1996 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі. Звільнений по амністії Наказ Президента від 24.07.2008 року.

4)07.02.2000 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ч. 2 ст. 215 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Звільнений постановою Балаклійського районного суду Харківської області 11.07.2002 року на підставі ст. 81 КК України, на невідбутий строк, що складає 1 рік 3 місяці 6 днів.

5)27.02.2004 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 1 року 3 місяців 6 днів позбавлення волі. Звільнений за постановою Орджонікідзевського районного суду Харківської області на підставі ст. 81 КК України, на невідбутий строк, що складає 1 місяць 5 днів.

6)17.10.2007 року Сватовським районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

По даній справі засуджений: 06.11.2012 року вироком Кам`янсько Дніпровського районного суду Запорізької області за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.09.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26.07.2012 року по 20.02.2013 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення з 2 дні позбавлення волі.
Початок строку: 26.07.2012 року, кінець строку: 01.01.2020 року,
про умовно-дострокове звільнення,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений в судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив суд звільнити його умовно достроково від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України на строк який залишився, так як він хворіє.

Представник адміністрації установи виконання покарань в судовому засіданні покладався на думку суду.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши надані йому матеріали, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що засудженийОСОБА_3 відбуває покарання Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» з 10.06.2017 року.

Згідно характеристики, яка міститься в матеріалах справи, засуджений ОСОБА_6 , за час відбування покарання характеризується посередньо, вимоги режиму відбування покарання не порушував, заохочень та стягнень не має. На виробництві установи не працевлаштований.

В судовому засіданні засуджений стверджував, що він залучався до робіт з благоустрою колонії, що не знайшло підтверджень, адже останній за весь час відбування покарання не має жодного заохочення.

Відповідно до медичної довідки засуджений ОСОБА_3 за станом здоров`я має обмеження працездатності, але за своїм значенням обмеження не є забороною, тому суд приходить до висновку, що засуджений міг залучатись згідно ст. 118 КВК України до виконання хоча б якихось робіт з благоустрою колонії.

Крім того, відповідно до ст. 123 КВК України, не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, відповідно до ст. 126 КВК України не прагне до підвищення свого загальноосвітнього рівня, згідно ст. 127 КВК України не приймає участі у роботі самодіяльних організацій.

У відповідності зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Суд враховує, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушень режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, яка в свою чергу є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Поведінка ОСОБА_3 , за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не була стабільно позитивною та активною.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно - дострокового звільнення ОСОБА_3 , в зв`язку з чим у задоволені клопотання про його умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі необхідно відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - про умовно-дострокове звільнення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

24.07.2018