УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2018 року

м. Київ
справа №759/17924/16-к
провадження № 51-6681ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 8 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 1 березня 2018 року,
встановив:
На адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , у якій він просив перекваліфікувати його дії, або скасувати вирок. Також просив перерахувати йому строк перебування його в слідчому ізоляторі з 8 червня 2017 року до вступу вироку в законну силу.
Ухвалою Верховного Суду від 12 червня 2018 року касаційну скаргу засудженого через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК було залишено без руху і надано п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також йому було роз`яснено, що в разі невиконання цих вимог у встановлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала.

Копію вищевказаної ухвали було невідкладно надіслано на адресу установи, в якій засуджений перебував під вартою, і вручено йому згідно з розписки 20 червня 2018 року.
На виконання ухвали Верховного Суду засуджений ОСОБА_4 повторно подав касаційну скаргу, однак указані в ухвалі касаційного суду від 12 червня 2018 року недоліки не усунув, вимог ст. 427 КПК знову не дотримався.

Залишаючи касаційну скаргу ОСОБА_4 без руху, Верховний Суд в ухвалі від 12 червня 2018 року зазначив, що його скарга подана без додержання пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК, згідно якого в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

При цьому Верховний Суд звернув увагу засудженого на те, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, відсутність у ній обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження,

Також ОСОБА_4 було зазначено, що посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судових рішень, і які, на її думку, допущені судами при винесенні цих рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Доводи засудженого у повторно поданій касаційній скарзі знову зводяться до посилання на неповноту судового розгляду та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
Також ОСОБА_4 не зазначив у чому полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали апеляційного суду, постановленої при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, з огляду на ст. 419 КПК.
Крім того, однією з підстав залишення касаційної скарги засудженого без руху, була невідповідність викладених у скарзі вимог до суду касаційної інстанції положенням ст. 436 КПК.

Стаття 436 КПК визначає, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

У повторно поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 знову виклав вимоги, які не відповідають положенням зазначеної норми процесуального закону. Так, засуджений просить скасувати лише вирок суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд, що не узгоджується з вимогами ст.436 КПК
Також ОСОБА_4 не зазначив у чому полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали апеляційного суду, постановленої при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, з огляду на ст. 419 КПК.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.

Оскільки засуджений ОСОБА_4 не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, Верховний Суд, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 8 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 1 березня 2018 року, разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3