Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/5920/18
Провадження №1-кп/523/720/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2018 року Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , у присутності потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в приміщенні Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт з угодою про примирення між потерпілою та обвинуваченим у кримінальному провадженні за №0002047 від 28.11.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Усатове Біляївського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, силу ст.. 89 КК країни не маючого судимості.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.1 КК України,-

Встановив:

За змістом обвинувального акту під час досудового розслідування встановлено, що 28.11.2017 року в період часу з 2:00-6:30 години, ОСОБА_5 , знаходячись в кімнаті відпочинку на території авто мийки «Avtospa, розташованої по вул. От. Головатого, 104 у м. Одесі, діючи навмисно з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись сприятливими умовами, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, належне потерпілій ОСОБА_4 , а саме мобільний телефон марки «Meizu PRO 6» вартістю 6965 гривень, грошові кошти у сумі 1300 гривень та радіостанцію чорного кольору з літерами іноземної мови вартістю 1000 гривень, після чого покинув місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 9265 гривень.

Органом досудового слідства ОСОБА_5 висунуте обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Одночасно з обвинувальним актом до суду надано угоду про примирення, яка була укладена 24.04.2018 року між потерпілою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

За змістом вказаної угоди сторони домовились на призначення ОСОБА_5 покарання за ст.185 ч.1 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Крім того, сторони погодились із обмеженням процесуальних прав на оскарження вироку, для підозрюваного відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, для потерпілої позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Також відповідно до ст.476 КПК України було з`ясовано питання, що обвинуваченому зрозуміло про наслідки невиконання угоди про примирення, а саме що у разі невиконання угоди потерпілий або прокурор мають право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.

В якості обставин, що пом`якшують покарання, в угоді зазначається щире каяття, повне визнання своєї провини, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують покарання під час досудового слідства не встановлені.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні за наявності підстав вважала за можливе затвердити угоду про примирення, так як вона відповідає вимогам діючого КПК України, вид і розмір покарання на її думку співвідносяться з характером та ступенем скоєного ОСОБА_5 діяння, обвинувачений повністю визнав свою вину, вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії середньої тяжкості відповідно до положень ст.12 КК України, від потерпілої не має ніяких претензій.

Обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 , будучи ознайомленими зі своїми правами та наслідками затвердження угоди про примирення, передбаченими ст.ст. 473-474 КПК України, повністю підтвердили добровільність укладення цієї угоди, при цьому не оспорюючи викладені у обвинувальному акті фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, дослідження яких не здійснювалось згідно зі ст.ст. 314 ч.3 п.1, 474 ч.2 КПК України. Крім того, потерпіла підтвердила відсутність майнової шкоди та позивних вимог щодо обвинуваченого. Також відповідно до ст.476 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд переконався, що ОСОБА_5 зрозуміло про наслідки невиконання угоди про примирення.

З`ясувавши думку сторін, приймаючих участь у підготовчому судовому засіданні - прокурора, яка не заперечувала проти затвердження угоди; обвинуваченого ОСОБА_6 , який погодився з кваліфікацією його дій за ознаками ст.185 ч.1 КК України, та пояснивши, що дійсно при вказаних обставинах місці та часу він заволодів майном, належного ОСОБА_4 ; потерпілої, яка просила затвердити угоду, призначив ОСОБА_5 покарання, визначеного в угоді про примирення, дослідивши обвинувальний акт та угоду, приймаючи до уваги наведені обставини, суд дійшов до висновку, що складені процесуальні документи відповідають формальним вимогам, встановленими ст.ст.291, 471 КПК України, та умови угоди не суперечать правовій кваліфікації інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, визначена міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань і співвідносяться з видом та розміром покарання, яке остаточно узгоджене між сторонами у підготовчому судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає, що існує достатньо обґрунтованих підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , яка була укладена між сторонами 24.04.2018 року.

При визначенні міри покарання ОСОБА_5 суд враховує умови угоди, характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, особу обвинуваченого, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але визнаний таким, що не має судимості, його негативне ставлення до скоєного, відсутність матеріальної шкоди.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст.66 КК України є щире каяття, визнання своєї провини в повному обсязі, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме мобільний телефон марки «Meizu PRO 6», радіостанція чорного кольору з іноземним літерами, які передані потерпілій ОСОБА_4 на відповідальне зберігання під розписку.

Також встановлено, що під час досудового розслідування залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалося, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Матеріали кримінального провадження за №0002047 від 28.11.2017 року до обвинувального акту не долучалися, тому суд визначає місце їх зберігання в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , з урахуванням санкції ч.1 ст.185 КК України та вимог ст.ст.50, 53 цього ж Кодексу, суд, оцінюючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, враховуючи умови угоди, особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, його негативне ставлення до скоєного, щире каяття, відсутність матеріальних збитків, вважає, що міра покарання у вигляді штрафу є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, у зв`язку з чим скасуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373-374, 394-395, 471, 473-476 КПК України, -

Ухвалив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 24 квітня 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України та призначити йому узгоджене між сторонами покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 не застосовувалися, тому після набрання вироком чинності скасуванню не підлягають.

Речові докази мобільний телефон марки «Meizu PRO 6», радіостанція чорного кольору з іноземним літерами, які передані потерпілій ОСОБА_4 на відповідальне зберігання під розписку - вважити повернутими за належністю.

Матеріали кримінального провадження за №0002047 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.11.2017 року зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням обмеження права оскарження вироку відповідно до положень ст. 473 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1