Справа №345/3987/16-к
Провадження № 1-кп/345/20/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.08.2018 м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника цивільного
відповідача ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Новошини Жидачівського району Львівської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, з вищою освітою, працюючого, раніше не судимого за ст. 286 ч. 1 КК України, суд -
що обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Злочин вчинено при наступних обставинах:
05.06.2016 близько 14 год. 45 хв. по вулиці Пушкіна у напрямку кільцевої розв`язки вулиць Пушкіна Б. Хмельницького Хіміків Л.Українки, ОСОБА_4 рухався мотоциклом Сузукі GXS600F реєстраційний номер НОМЕР_2 . В той час із краю правої смуги руху з включеним показчиком повороту ліворуч починав рух автомобіль Toyota Corolla реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , який мав намір здійснити маневр повороту ліворуч.
При виїзді на смугу руху по якій рухався мотоцикл, водій ОСОБА_6 проявив неуважність, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перетнути, завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині для здійснення маневру повороту ліворуч, допустив зіткнення із мотоциклом марки Сузукі GXS600F реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 .
При цьому водій ОСОБА_6 порушив Правила дорожнього руху України, а саме:
п. 2.3. "б", який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;
п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
п. 10.3. У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що находиться праворуч.
п. 10.4 Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот. За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю.
У результаті порушення ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом середньої третини правої променевої кістки із зміщенням кісткових відломків (у зв`язку із чим виникла необхідність у проведенні оперативного втручання «МОС пластиною LCP» 08.06.2016р.) закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, синець в ділянці голови, які згідно висновку експерта №236 від 12.09.2016 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину свою визнав частково та пояснив, що ДТП сталося 05.06.2016 під час вчинення ним розвороту. В машині також була дитина та дружина. Так, його транспортний засіб знаходився на краю правої полоси дороги, тоді він подивився (переконався) чи немає перешкод для руху, включив сигнал лівого повороту та ще раз переконався, чи немає перешкоди для руху. Переконавшись, що ні в попутному, ні в зустрічному напрямку перешкод немає, почав здійснювати маневр розвороту у ліву сторону. Доїхавши до середини проїжджої частини, ще раз переконавшись через дзеркало заднього виду що немає перешкод для руху. Коли колеса автомобіля досягли дорожньої розмітки, яка розділяє проїжджу частину на смуги руху, у ліве вікно він побачив мотоцикліста, який рухався по лівій смузі руху та намагався гальмувати. Тоді він зупинився для надання можливості водію мотоцикла об`їзду його автомобіля, так як позаду була вільна права смуга руху. Однак, мотоцикліст не зміг врахувати та оцінити зміну дорожньої обстановки та відреагувати на неї та в`їхав у лівий бік його автомобіля. Під час зіткнення, водій мотоцикла перекинувся через транспортний засіб, впав на капот машини, перекотився через нього на бампер і впав на асфальт у такій позиції, що він його не бачив. Щоб побачити водія мотоцикла, йому довелося від`їхати назад. Після цього він ввімкнув аварійну сигналізацію та заглушив мотор. Вийшовши з автомобіля він підійшов до водія мотоцикла, спитав чи все гаразд, на що останній відповів, що його болить рука. В цей час підбігли люди, які почали допомагати мотоциклісту підніматися, а він намагався викликати швидку допомогу, однак медиків викликали перехожі. Водія мотоцикла відвели на узбіччя дороги і через кілька хвилин приїхала швидка допомога та поліція, яка почала оформлення ДТП.
Вину не визнає в тому, що при розвороті він, переконавшись, що немає перешкод для маневру, не бачив наближення мотоцикла.
Поданий до нього уточнений цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення 66 500 грн. моральної шкоди та 5 000 грн.витрат на правову допомогу не визнає з підстав, наведених у письмовому запереченні. Також не визнає поданий до нього цивільний позов прокурора в інтересах Калуської міської ради КЗ «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» про відшкодування шкоди, завданої злочином на суму 4819, 55 грн., оскільки винним себе не вважає.
Незважаючи на часткове визнаннявини ОСОБА_6 , винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується показаннями потерпілого його представника, свідків та іншими документами, дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження, які суд вважає належними та допустимими доказами.
Зокрема, потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що в неділю їхав у с. Копанки на футбол. Повертаючись назад, на перехресті по вул. Пушкіна біля пожарної частини зупинився на світло червоного світлофора. Переїхавши дане перехрестя, рухався далі по вул. Пушкіна в напрямку кільцевої розв`язки у лівій полосі, оскільки по правій стороні були припарковані автомобілі. Вже біля зупинки, перед пішохідним переходом призупинився. При наближенні до автомобіля обвинуваченого, у його автомобілі загорілися стоп-сигнали і сигнал лівого повороту, а через 2-3 метри автомобіль обвинуваченого повінстю зупинився. ОСОБА_4 продовжив рух далі із приблизною швидкістю 50 км./год. У цей час автомобіль почав здійснювати лівий розворот з правої полоси і ОСОБА_4 почав гальмувати, оскільки в ліву сторону не міг втекти, так як їхав зустрічний автомобіль. Внаслідок таких дій ОСОБА_6 виникло зіткнення під час якого він вилетів (перелетів) через автомобіль. Прийшов до себе у лікарні, де, після наслідків ДТП, лікувався (пербував на стаціонарному лікуванні) 2 тижні. Зауважив, що після ДТП, обвинувачений не вчиняв жодних дій по відшкодуванню шкоди і примирення. Заявлений цивільний позов підтримав та просив його задоволити в повному обсязі.
Представник потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що очевидцем ДТП не була, уточнений цивільний позов просила задоволити повністю й відшкодувати 7 400 грн. за компресуючу пластину, яку було йому встановлено в оперативному втручанні, що підтверджується чеком, а також 67 137 грн. - збитки за пошкодження транспортного засобу та 3 500 грн грн. моральної шкоди із ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та з обвинуваченого 5 000 грн. витрат на правову допомогу та 66 500 грн. моральної шкоди, так як потерпілий значний час перебував на лікуванні, терпів фізичний біль та зазнав значних моральних страждань.
Свідок ОСОБА_8 суду вказала, що 05.06.2016 була свідком ДТП за участю її чоловіка та потерпілого ОСОБА_4 . Того дня на автостації по вул. Пушкіна, вона із сином сіли на заднє сидіння автомобіля, який був припаркований по правій крайній полосі руху навпроти автостанції по вул. Пушкіна. Чоловік, переконавшись, що немає перешкод для руху почав повільно рушати (їхати). Дорога булла практично вільна. Чоловік посередині дороги зупинився, що її здивувало, після чого побачила, що з правого боку дорога була вільна, а з лівої сторони у їхню сторону їхав мотоцикл. Вона зрозуміла, що ОСОБА_6 зупинився з ціллю, щою мотоцикл об`їхав їхнє авто, однак відчула сильний удар у лівий бік автомобіля на стику переднього крила та дверей. Перед зіткненням вона встигла сказати чоловікові, що їде мотоцикл і чоловік відпустив педаль тормоза, а автомобіль відкотився трохи назад. Від удару мотоцикліста викинуло на перед автомобіля через капот машини, після чого чоловік одразу вийшов з транспортного засобу, щоб подивтися чи все добре. Водій мотоцикліста піднявся. Сказав, що все добре, та тримався за руку. Далі люди допомогли мотоциклісту відійти на узбіччя дороги. Також, всі ці події бачила мати чоловіка, яка з протилежної сторони з автостоянки спостерігала за всім і вкликала швидку.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що того дня рухався на своєму автомобілі у сторону перехрестя «пожежної частини». Бачив як напроти, зі сторони даного перехрестя рухався у напрямку до кольцової мотоцикл «Сузукі». Коли мотоцикл проїхав його, то він почув удар (що відбувся позаду нього) і сталося ДТП. Автомобіля обвинуваченого не бачив до ДТП. Вже після ДТП, він бачив, що автомобіль обвинуваченого стояв направлений (розвернутий) передом у сторону автостанції, на своїй правій смузі руху.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується також наступними дослідженими у судовому засіданні доказами, що містяться у письмових матеріалах кримінального провадження:
-рапортом працівника поліції від 05.06.2016 №3724 відповідно до якого в м. Калуш по вул. Пушкіна поблизу АС-2 сталася ДТП за участю автомобіля марки «Тойота Корола» д.н.з. НОМЕР_4 та мотоцикла марки «Сузукі» (т. 1 а.с. 146);
-рапортом працівника поліції від 05.06.2016 №3724/1 відповідно до якого каретою ШМД в Калуську ЦРЛ доставлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 з діагнозом закритий перелом середньої третини правого передпліччя. Травму отримав внаслідок ДТП (т. 1 а.с. 147);
-протоколом огляду місця події від 05.06.2016, схемою до протоколу та фототаблицями, в яких зафіксовано місце ДТП (т. 1 а.с.148-150, 155, 151-154);
-полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7567827 (т. 1 а.с. 156);
-світлокопією посвідчення водія ОСОБА_6 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (т. 1 а.с. 157, 158);
-актом проведення освідчення водія та результатами якого ОСОБА_6 під час виникнення ДТП був тверезий (т. 1 а.с. 159, 160);
-висновком експерта № 09/17-480 від 21.06.2016 відповідно до якого на момент експертного огляду та дослідження рульове керування мотоцикла марки «Сузукі» реєстраційний № НОМЕР_2 знаходилось у працездатному стані. Робоча гальмівна система мотоцикла марки «Сузукі» реєстраційний № НОМЕР_2 знаходилась у працездатному стані (т. 1 а.с. 162-165);
-висновком експерта № 09/17-479 від 21.06.2016 відповідно до якого на момент експертного огляду та дослідження рульове керування автомобіля марки «Тойота Корола» реєстраційний № НОМЕР_3 знаходилось у працездатному стані. Робоча гальмівна система автомобіля марки «Тойота Корола» реєстраційний № НОМЕР_3 знаходилась у працездатному стані (т. 1 а.с. 167-170);
-висновком експерта № 4.2-600/2016 від 04.08.2016 відповідно до якого при первинному контактуванні повздовжні осі транспортних засобів перебували під кутом біля 450 плюс мінус 50 і при цьому, мотоцикл марки «Сузукі» реєстраційний № НОМЕР_5 контактував передньою та правою боковою передньою частинами в районі переднього колеса, правої передньої амортизаційної стійки із кріпленням та пластмасовими накладками правої бокової частини, із лівою боковою передньою частиною автомобіля марки «Тойота Корола» реєстраційний № НОМЕР_3 , в районі передньої частини лівої передньої дверки, задньої частини лівого переднього крила та лівого переднього колеса. Зіткнення автомобіля марки «Тойота Корола» реєстраційний № НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_6 та мотоцикла марки «Сузукі» реєстраційний № НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_4 відбулось на лівій смузі руху вулиці Пушкіна, по напрямку до кільцевої розв`язки, та відносно елементів дороги знаходиться в повздовжньому напрямку, в районі ділянки осипу грунту максимальними розмірами 1,1 х 1,5 м, яка розташована в кінці сліду гальмування і правий край якої, зафіксовано на відстані 5,3 м від правого краю проїзної частини дороги, а в поперечному в межах переміщення мотоцикла, зафіксованим його слідом гальмування (т. 1 а.с. 176-183);
-висновком експерта № 236 від 12.09.2016 згідно якого у ОСОБА_4 малися тілесні ушкодження: закритий перелом середньої третини правої променевої кістки із зміщенням кісткових відломків (у зв`язку із чим виникла необхідність у проведенні оперативного втручання «МОС пластиною LCP» 08.06.2016), закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, синець в ділянці голови, які утворилися від дії тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну вказаному у постанові. Закритий перелом середньої третини правої променевої кістки із зміщенням кісткових відломків відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення. Закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, а решта описаних вище тілесних ушкоджень відносяться до легких (т. 1 а.с. 184-185);
-висновком експерта № 4.2-811/2016 від 27.09.2016 відповідно до якого в заданій дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля марки «Тойота Корола» реєстраційний № НОМЕР_3 ОСОБА_6 , із технічної точки зору, повинен був керуватися технічними вимогами пунктів 10.1 та 10.3 ПДР України. У відповідності до вимог вказаних пунктів ПДР України, водій автомобіля марки «Тойота Корола» реєстраційний № НОМЕР_3 ОСОБА_6 , маючи намір перестроїтись на ліву смугу повинен був дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтись і розпочати даний маневр тільки після того, як переконається, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. В заданій дорожньо-транспортній ситуації, водій мотоцикла марки «Suzuki GXS600F» ОСОБА_4 повинен був керуватися технічними вимогами пунктів 12.4 та 12.3 (в частині визначення поняття «небезпека для руху» і виконання його вимог) ПДР України. У відповідності до вимог вказаних пунктів ПДР України водій мотоцикла марки «Suzuki GXS600F» ОСОБА_4 повинен був, з технічної точки зору, рухатися даною ділянкою дороги із швидкістю, яка не повинна перевищувати 60 км/год., а з заданого слідством моменту виникнення небезпеки для руху (з моменту відновлення автомобілем марки «Тойота Корола» свого руху після зупинки), - негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. При заданому слідством комплексі вихідних даних та при умові, що обставини ДТП розвивались таким чином, як вказано з показів ОСОБА_4 , водій мотоцикла марки «Suzuki GXS600F» ОСОБА_4 , рухаючись із заданою швидкістю 55 км/год. з заданого моменту виникнення небезпеки для руху (з моменту відновлення автомобілем свого руху), - не мав технічної можливості попередити дану ДТП шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування. При заданому слідством комплексі вихідних даних та при умові, що обставини ДТП розвивались таким чином, як вказано з показів ОСОБА_6 , водій мотоцикла марки «Suzuki GXS600F» ОСОБА_4 , рухаючись із заданою швидкістю 55 км/год., з заданого моменту виникнення небезпеки для руху (з моменту відновлення автомобілем свого руху), - мав технічну можливість попередити дану ДТП шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування. Умовою настання даної ДТП, із технічної точки зору, були обставини пов`язані з тим, що водій автомобіля марки «Тойота Корола» реєстраційний № НОМЕР_3 ОСОБА_6 відновивши свій рух, з метою перестроювання з правої на ліву смугу, по напрямку руху до кільцевої розв`язки вулиць Пушкіна-Б.Хмельницького-Хіміків-Л. України, створив водію мотоцикла марки «Suzuki GXS600F» ОСОБА_4 небезпеку для руху. Тобто невідповідність дій водія ОСОБА_6 технічним вимогам п.п. 10.1 та 10.3 ПДР України, перебуває у причинно-наслідковому у зв`язку з настанням даної ДТП. Дії водія мотоцикла марки «Suzuki GXS600F» ОСОБА_4 , при умові розвитку ДТП згідно його показів,- не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної ДТП, оскільки в його діях не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3. ПДР України. При умові, що ДТП розвивалась таким чином, як вказано з показів ОСОБА_6 , невідповідність дій водія мотоцикла марки «Suzuki GXS600F» ОСОБА_4 вимогам п. 12.3 ПДР України, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної ДТП. При заданому слідством комплексі вихідних даних, з моменту виникнення небезпеки для руху, причиною настання даної ДТП зіткнення транспортних засобів, з технічної точки зору, були обставини, які з однієї сторони пов`язані з невідповідністю дій водія автомобіля марки «Тойота Корола» реєстраційний № НОМЕР_3 ОСОБА_6 технічним вимогам п.п. 10.1 та 12.3 ПДР України, а з іншої, при умові, що ДТП розвивалась таким чином, як вказано з показів останнього невідповідність дій водія мотоцикла марки «Suzuki GXS600F» ОСОБА_4 вимогам п. 12.3 ПДР України (т. 1 а.с. 191-195);
-висновком експерта № 4.2-850/2016 від 24.10.2016 відповідно до якого приблизне розташування автомобіля марки «Тойота Корола» реєстраційний № НОМЕР_3 та мотоцикла марки «Suzuki GXS600F» один відносно одного та відносно елементів дороги в момент первинного контактування, зображене на побудованій у масштабі схемі (т. 1 а.с. 209-212);
-висновком експерта № 4.2-856/2016 від 26.10.2016 відповідно до якого покази водія ОСОБА_10 в частині вказаної траєкторії руху автомобіля марки «Тойота Корола» реєстраційний № НОМЕР_3 з моменту відновлення руху від переривчастої лінії дорожньої розмітки 1.5 до місця зіткнення транспортних засобів, не можуть вважатися технічно спроможними (т. 1 а.с. 214-216);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 17.09.2016 та план-схемою до нього (т. 1 а.с. 186-187);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 17.09.2016 та план-схемою до нього (т. 1 а.с. 188-189);
Даючи аналіз усім дослідженим доказам, суд вважає, що пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , дані ним в ході судового розгляду спростовуються дослідженими в судовому засіданні висновками експертиз та поясненням потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_11 .
Не зважаючи на те, що свідок ОСОБА_8 була безпосереднім очевидцем подій, судом враховується той факт, що вона являється дружиною обвинуваченого, а також те, що транспортним засобом вона не керувала, а знаходилась з дитиною на задньому сидінні авто. Таким чином об`єктивнівсть її показань про причини дорожньо-транспортної пригоди та оцінка винуватості потерпілого є сумнівною.
На підставі зібраних доказів, оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ст. ч.1 286 КК України, так як він керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Дані обставини повністю доведено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи.
Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує особу винного, те, що він на диспансерному обліку в психіатра та нарколога не перебуває (т. 1 а.с. 220, 221), має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_12 (т. 2 а.с.4), раніше до кримінальної відповідальності не притягався (т. 1 а.с. 217), його молодий вік (т. 1 а.с. 218),
Окрім того судом також враховується, що потерпілий пропонував на досудовому розслідуванні відшкодувати матеріальну шкоду на лікування, а також в кінці судового розгляду, проте обвинувачений відмовився.
За таких обставин, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого, позицію прокурора, що просив призначити покарання обвинуваченому у вигляді штрафу без позбавлення права керування та не заперечив щодо застосування до обвинуваченого ЗУ «Про амністію у 2016 році», позицію потерпілого ОСОБА_4 , який погодився з думкою прокурора, позицію обвинуваченого, що просив застосувати до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році», суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання в межах санкції ст. 286 ч. 1 КК України у вигляді штрафу з позбавлення права керувати транспортними засобами. Дане покарання, на думку суду, буде достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчинення злочинів як ним, так і іншими особами.
Поряд з цим, згідно ст. 1 п. в Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 має малолітню дитину: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому не виповнилось 18 років на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», та щодо якого обвинувачений не позбавлений батьківських прав (т. 2 а.с. 4, 5).Судом також встановлено, що ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ст. 286 ч. 1 КК України до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році». Крім того, даний злочин відноситься до необережного злочину і не є особливо тяжким злочином, відповідно до ст. 12 КК України.
Згідно ст. 15 ч. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від основного і додаткового покарання, призначеного судом.
Таким чином, на обвинуваченого поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році». Обвинувачений ОСОБА_6 подав клопотання про звільнення від відбування покарання у зв`язку з амністією (т. 2 а.с. 1). Перешкод для застосування амністії та звільнення від відбування призначеного основного та додаткового покарання з цих підстав ОСОБА_6 судом не встановлено. За таких обставин відповідно до ст. 86 КК України, на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 слід звільнити від відбування призначеного покарання (основного та додаткового).
Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
Так, прокурором в інтересах держави в особі Калуської міської ради КЗ «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» до ОСОБА_6 заявлено цивільний позов на суму 4819,55 грн. ( т. 1 а.с. 42-44).
Враховуючи те, що сума позовних вимог підтверджується наявними в матеріалах справи документами (т. 1 а.с. 45,46), а тому цивільний позов слід задоволити та вказану майнову шкоду в сумі 4819, 55 грн. належить стягнути з обвинуваченого.
При вирішення питання поданого цивільного позову законним представником потерпілого ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 67-71) з наступними його доповненнями (т. 1 а.с. 115-119) судом враховується наступне.
На час вчинення зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.06.2016 цивільна відповідальність обвинуваченого ОСОБА_6 була застрахована страхувальником у страховика ПАТ «Національна страхова компанія «Оранта» відповідно до полісу №АЕ/7567827 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів і строк дії полісу був з 17.03.2016 по 16.03.2017 з визначеним лімітом страхової виплати в розмірі 100 000 грн. за шкоду майну та 200 000 грн. за шкоду заподіяну життю та здоров`ю (т. 1 а.с.24).
Відповідно до ухвали Калуського міськрайонного суду від 27.12.2016 ПАТ «Національна страхова компанія «Оранта» було залучено до участі у справі за позовом потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої злочином в якості співвідповідача (т. 1 а.с. 55-56).
Представники ПАТ «Національна страхова компанія «Оранта» ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 в судових засіданнях позов не визнали з підстав, наведених у письмових запереченнях (т. 1 а.с. 86-90, т. 2 а.с. 7).
Згідно ч.2 ст..1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).
Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом Закону № 1961-IV(статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З огляду на вищенаведене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.
Разом із тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.
З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.
Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди,застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.
Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для усіх судів.
Відповідно до полісу №АЕ/7567827 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних цивільна відповідальність обвинуваченого ОСОБА_6 була застрахована страхувальником у страховика ПАТ «Національна страхова компанія «Оранта» транспортів і строк дії полісу був з 17.03.2016 по 16.03.2017 з визначеним лімітом страхової виплати в розмірі 100 000 грн. за шкоду майну та 200 000 грн. за шкоду заподіяну життю та здоров`ю.
Згідно положень ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого.
Відповідно до ст.24 у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Тому, Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» є цивільним відповідачем по даному кримінальному провадженню.
В матеріалах кримінального провадження наявні письмові докази, зокрема висновок автотоварознавчої експертизи, з якого вбачається, що вартість матеріального збитку, який завданий власнику КТЗ SUZUKI GSX600F реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок завданих йому пошкоджень становить 67 137 грн. (т. 1 а.с. 16-21, 22-23) .
Отже, з урахуванням наведених обставин, суд вважає, що матеріальна шкода, яка підтверджена належними доказами, підлягає стягненню в повному обсязі в користь ОСОБА_4 в сумі 67 137 грн. зі страховика ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».
Що стосується витрат, понесених на лікування, то суд вважає, з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» слід стягнути в користь ОСОБА_4 і 7 400 грн., які витрачено на лікування потерпілого, а саме на придбання реконструкційної блокуючи компресійної пластини, що підтверджується накладною № 469 від 09.06.2016 року (т. 1 а.с.25).
Згідно ст.26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує потерпілому фізичній особі, моральну шкоду у розмірі 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю.
Виходячи з розміру страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_4 в сумі 7 400 грн. (кошти витрачені на лікування) моральна шкода в розмірі 5% складатиме 370 грн., яку слід стягнути з страховика ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».
Доводи ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про те, що потерпілий не виконав обов`язків, передбачених ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме, протягом року з моменту скоєння ДТП не звертався до страхової компанії з заявою про страхове відшкодування, що позбавило страхову компанію можливості встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання та розмір заподіяної шкоди, і що це є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування страховиком, - суд не бере до уваги з наступних підстав.
Згідно з п. 35.1 ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.
За правилами пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є зокрема неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» залучена у якості співвідповідача по даній справі ухвалою суду 27.12.2016, за клопотанням потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_4 , дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_4 сталася 05.06.2016 року, факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами , а тому сам по собі факт неподання потерпілим до страхової компанії заяви з необхідними документами, на який посилається ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в обгрунтування своїх заперечень проти позову, не може бути підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування страховиком. Крім того, суд вважає, що потерпілим не пропущено строку із зверненням про виплату страхового відшкодування.
Судом також враховується, що страховик не зобов`язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяння шкоди, або до особи, в якої застраховано її цивільно правову відповідальність, із вимогою про виплату матеріального відшкодування. Таке право страховика, враховуючи висновок, наведений у Рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 року № 15-рп/2002, може бути реалізовано шляхом подання відповідного позову до суду. Неподання заяви про страхове відшкодування НАСК «Оранта» не є підставою для відмови у виплаті відшкодування.
Внаслідок вчинення злочину ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_4 спричинено моральну шкоду. При визначенні її розміру судом враховується конкретні обставини справи, характер та глибину моральних страждань внаслідок отриманих середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
При вирішенні вимоги про стягнення морального відшкодування з обвинуваченого ОСОБА_6 суд враховує особу винного, його майновий стан, а також вимоги розумності та справедливості та вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди слід визначити в сумі 10 000 грн.
Також, у відповідності до вимог ст.137 ЦПК України з обвинуваченого ОСОБА_6 слід стягнути на користь потерпілого витрати, пов`язані з наданням правової допомоги адвоката, підтверджені належними доказами в розмірі 5 000 грн. (т. 1 а.с.72).
У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України стягнути Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в користь держави судовий збір в розмірі 749,07 грн.
У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України стягнути з ОСОБА_6 в користь потерпілого ОСОБА_4 сплачений ним судовий збір в розмірі 700 грн.( т. 1 а.с.14).
Окрім цього, з ОСОБА_6 в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704, 80 грн.
Процесуальні витрати за проведення судових експертиз (т. 1 а.с. 161, 166, 175, 190, 196, 208, 213) в розмірі 5 717, 4 грн., відповідно до ст. 124 ч. 2 КПК України слід покласти на обвинуваченого.
Питання про речові докази вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд -УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 86 КК України, на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного цим вироком покарання (основного та додаткового).
Цивільний позов прокурора Калуської місцевої прокуратури в інтересах Комунального закладу «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» задоволити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Комунального закладу «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» шкоду, завдану злочином в сумі 4 819,55 грн.
Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 задоволити частково.
Стягнути з ПАТ «Національна страхова компанія «Оранта» в користь потерпілого ОСОБА_4 74 537 грн. матеріальної шкоди та 370 грн. моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 10 000 грн. та 5 000 грн. витрат на правову допомогу.
У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України стягнути Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в користь держави судовий збір в розмірі 749,07 грн.
У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України стягнути з ОСОБА_6 в користь потерпілого ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 700 грн.
Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави судовий збір в розмірі 704, 80 грн.
У решті позовних вимог відмовити.
Речові докази по справі:
-автомобіль марки «Тойота Корола» реєстраційний № НОМЕР_3 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 йому повернути;
-мотоцикл «Сузукі» реєстраційний № НОМЕР_2 який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 йому повернути.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Івано-Франківської через Калуський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.