Справа № 192/251/18
Провадження № 1-кп/192/237/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження №0000074, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 лютого 2018 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Новогригорівка Солонянського району Дніпропетровської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , до затримання мешкав в АДРЕСА_2 , громадянин України, не працює, має середню освіту, не одружений, не військовозобов`язаний, на даний час перебуває в Державній установі «Дніпропетровська установа виконання покарань №4», раніше судимий Солонянським районним судом Дніпропетровської області:

1)14.07.2008 року за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі; 30.08.2013 року звільнився умовно-достроково;

2)22.06.2016 року за ч.1, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі; звільнився 02.12.2017 року на підставі ст.8 Закону України «Про амністію у 2016 році»,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 маючи непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ст.185 КК України, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 03 лютого 2018 року приблизно о 17 годині 00 хвилин шляхом вільного доступу зайшов на неогороджену територію подвір`я АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_5 , де керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на таємне повторне викрадення майна, з корисливих спонукань, з метою особистої наживи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, скориставшись відсутністю сторонніх осіб викрав металевий бак об`ємом 30 літрів, який належить ОСОБА_6 . Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 200 гривень 00 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив обставини вчиненого ним злочину.

В судовому засіданні пояснив, що у 2018 році, дату не пам`ятає, приблизно о 17 годині 00 хвилин він зайшов на неогороджену територію подвір`я АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_5 , де викрав металевий бак з душу об`ємом 30 літрів, який здав на метал. Потерпіла є його двоюрідною сестрою, яка не давала дозволу на розпорядження її майном, проте претензій до нього не має. Вказане просив врахувати при призначення покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 , яка про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, претензій до обвинуваченого не має (а.с.40). З`ясувавши думку учасників провадження, суд ухвалив проводити судовий розгляд за відсутності потерпілої ОСОБА_6 з урахуванням положень ст. 325 КПК України.

Суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю на підставі досліджених судом доказів.

Обставин, які відповідно до ст. 87 КПК України могли свідчити про недопустимість досліджених судом доказів, судом встановлено не було.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні.

Так вина обвинуваченого підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 07 лютого 2018 року, згідно якого в період часу з 03 лютого 2018 року по 04 лютого 2018 року в АДРЕСА_3 з території домоволодіння ОСОБА_6 невідома особа вчинила крадіжку її особистого майна; Вказаним доказом підтверджується дата та час вчинення злочину.

-протоколом огляду місця події від 08 лютого 2018 року та фото таблицею до нього, яким підтверджено, що об`єктом огляду є металевий бак, об`ємом 30 літрів, який було вилучено до Солонянського ВП;

-постановою про приєднання предметів до кримінального провадження як речових доказів від 08 лютого 2018 року, згідно якої вилучений металевий бак, об`ємом 30 літрів визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 000074;

-розпискою ОСОБА_6 , згідно якої вона отримала від працівників поліції металевий бак об`ємом 30 літрів, який зобов`язалася зберігати до вирішення справи по суті;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 від 14 лютого 2018 року з фото таблицею до нього, в ході якого ОСОБА_3 добровільно в присутності двох понятих розповів обставини вчиненого ним злочину та показав де саме він вчинив злочин.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, в рішенні «Коробов проти України» ЄСПЛ зазначив, що при оцінці доказів суд як правило застосує критерій доведеності вини поза розумним сумнівом, та така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Суд вважає, що таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та відповідає критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом». Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушень в судовому засіданні доведена повністю. Він діяв з прямим умислом, з корисливих мотивів, таємно. Обвинувачений є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудним та повнолітньою особою. Кваліфікуючими ознаками пред`явленого в обвинуваченні злочину є таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено - щире каяття.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який вчинив злочин у період не знятої на не погашеної судимості за вчинення аналогічного злочину, за місцем мешкання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69?, 75 КК України відсутні.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі з наближенням до нижчої межі, оскільки обвинувачений щиро каявся, відшкодував завдані збитки.

При вирішенні долі речових доказів суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2018 року ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.с.83-84), строк дії якого на даний час не закінчився. Підстав для зміни або скасування запобіжного заходу суд не вбачає, відповідних клопотань від сторін не надійшло, і тому дію запобіжного заходу слід продовжити до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 30 липня 2018 року.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 30 липня 2018 року по 17 вересня 2018 року з розрахунку день за день.

Дію запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 , застосованого ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2018 року у вигляді тримання під вартою, продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів.

Речовий доказ по справі металевий бак, об`ємом 30 літрів залишити потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілій ОСОБА_6 .

Головуючий: суддя ОСОБА_1