Справа №585/424/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/268/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне легке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 585/424/17 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 листопада 2017 року, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Черкаської області Драбовського району с. Мехедівка, мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданих апеляційних скаргах:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_12 просить скасувати вирок суду і закрити кримінальне провадження, оскільки обвинувачений свою вину в судовому засіданні не визнав, а суд помилково вказав про часткове визнання вини, його підзахисний захищався від неправомірних дій потерпілого ОСОБА_13 та дійсно наніс останньому декілька ударів, але це була необхідна оборона. Зазначає, що судом не взято до уваги, що потерпілий намагався незаконно вторгнутися у житло, вибив скло у вікні, неодноразово намагався нанести та наніс тілесні ушкодження ОСОБА_10 , що підтверджується доказами у кримінальному провадженні;

- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через м`якість і ухвалити новий вирок, за яким ОСОБА_10 визнати винним за ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді 200 годин громадських робіт, оскільки при призначенні покарання судом не враховано, що обвинувачений тривалий час ніде не працює та відсутні обставини, які пом`якшують покарання. Також зазначає, що судом необґрунтовано рішення про призначення певної міри покарання.

За вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15.11.2017 ОСОБА_10 був визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 грн.

Відповідно до вироку суду, 14.01.2017 близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем проживання в кв. АДРЕСА_2 і слухаючи музику, побачив як його сусід ОСОБА_13 вибив кулаком руки зовнішнє скло у віконній рамі вікна його квартири. Коли ОСОБА_10 вийшов на вулицю, то між ним та ОСОБА_13 виникла сварка, в ході якої він умисно наніс останньому 4-5 ударів руками в різні частини обличчя, чим спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати вирок та виправдати ОСОБА_10 , і заперечили проти апеляційної скарги прокурора, доводи прокурора ОСОБА_9 , яка не підтримала жодної апеляційної скарги, просила вирок суду залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч.3 ст.370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, а згідно ч.2 цієї норми закону, вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_10 був визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України в тому, що під час сварки із ОСОБА_13 , який розбив скло у його квартирі, наніс останньому 4-5 ударів руками в різні частини обличчя, в результаті чого спричинив йому легкі тілесні ушкодження.

Під час розгляду кримінального провадження в судах першої і апеляційної інстанцій ОСОБА_10 свою вину не визнав та пояснив, що 14.01.2017 близько 15 год., знаходячись вдома з дружиною, він пішов слухати музику, а дружина перебувала в іншій кімнаті. Музика грала досить гучно, оскільки у нього не зовсім хороший слух. Після 16 год. він побачив у вікні ОСОБА_13 , який був агресивно налаштований по відношенню до нього і те, що у вікно летить кулак і було вибите перше скло у віконній рамі, а потім він почув як той кричить: «Виходь, будем розмовляти, я тебе уб`ю». Вийшовши на вулицю він побачив, що ОСОБА_13 був нетверезий і неадекватний та лаявся на його адресу нецензурною лайкою, мав порушену координацію. На запитання, що той хоче, ОСОБА_13 образив його, після чого стало зрозуміло, що буде бійка, і він побачив, що у нього летять кулаки. Ухиляючись від ударів ОСОБА_13 , він наніс останньому удар в обличчя, від якого той присів на сніг. Він відійшов до паркану і став, однак ОСОБА_13 продовжував ображати його і кидається з кулаками, а тому він ухилившись знову вдарив його в обличчя, внаслідок чого той сів на сніг. Потім до них підійшла сусідка і запитала, що він робить, на що він показав розбите скло та розповів, що відбулося, та узявши фотоапарат, почав знімати. В подальшому він викликав поліцію. Свої дії вважає самозахистом.

Визнаючи обвинуваченого ОСОБА_10 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто у заподіянні легких тілесних ушкоджень, та формулюючи у мотивувальній частині свого вироку обвинувачення, визнаного доведеним, суд першої інстанції достовірно не встановив та не виклав обставини, за яких між обвинуваченим та потерпілим виникли неприязні відносини, не проаналізував та не врахував поведінку ОСОБА_13 на предмет правомірності як до, так і під час подій, що відбулися 14.01.2017, а також інших обставин, які мають суттєве значення у даному кримінальному провадженні для ухвалення законного рішення.

Так, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки показанням свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , які пояснили, що після старого нового року вони бачили у ОСОБА_10 синець і той розповідав, що синець отримав під час конфлікту з сусідом, який вибив йому скло. Говорив, що він слухав музику, а сусідові це не сподобалося.

Не було враховано показань і самого обвинуваченого про те, що після подій, які сталися, він викликав поліцію.

Вказаний вище факт ніким не заперечувався, однак суд першої інстанції дійшов протилежного висновку про те, що обвинувачений не звернувся до поліції щодо притягнення ОСОБА_13 до відповідальності, хоча мав таку реальну можливість.

Колегія суддів також враховує і те, що висновок суду про часткове визнання ОСОБА_10 своєї вини не відповідає дійсності, оскільки обвинувачений як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанціях свою вину у вчиненні злочину категорично заперечував і вважав свої дії виключно самозахистом.

Судом першої інстанції не були жодним чином спростовані доводи сторони захисту щодо правомірності (законності) дій ОСОБА_13 у відношенні до ОСОБА_10 та наявності у нього у зв`язку з цим стану необхідної оборони внаслідок явно неправомірних дій потерпілого.

Відповідно до ст.27 Конституції України, кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань, а згідно з ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони, а перевищенням меж необхідної оборони відповідно до ч.3 ст.36 КК України визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч.1 ст.412 цього Кодексу істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на вказані вище обставини колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції з мотивів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, оскільки під час апеляційного розгляду будь-яких клопотань з приводу дослідження доказів щодо зазначених вище обставин від учасників судового провадження не надходило, а апеляційний суд позбавлений можливості їх дослідити за власною ініціативою, внаслідок чого позбавлений можливості усунути вказані в апеляційних скаргах істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, задовольнивши таким чином частково апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 , а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_16 залишити без задоволення.

Що стосується інших доводів апеляційних скарг, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки порушені цими учасниками судового провадження питання спочатку підлягають ретельній перевірці та безпосередньому дослідженню в судовому засіданні при новому судовому розгляді в суді першої інстанції після скасування вироку, а вже потім при наявності остаточного судового рішення бути предметом перевірки в апеляційному суді, так як суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 листопада 2017 року відносно ОСОБА_17 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4