694/922/18
1-кс/694/291/18
УХВАЛА

про арешт майна

10.07.2018 року м. Звенигородка

Слідчий суддя Звенигородського районного суду

Черкаської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

користувача майна ОСОБА_6

розглянувши клопотання т.в.о. слідчого Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000615, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 липня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

в с т а н о в и в:

т.в.о. слідчого СВ Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 звернувся з клопотанням до суду, в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно- автомобіль марки AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 (республіки Литва) разом із свідоцтвом про реєстрацією НОМЕР_2 , полісом № АК/6694863 та посвідченням водія № НОМЕР_3 , , які 08.07.2018 було вилучено у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .
Клопотання мотивує тим, що 08.07.2018, приблизно о 04 години 50 хвилин, ОСОБА_6 , порушив вимоги пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 (республіки Литва), рухаючись напроти будинку №3 по вул. Юрківській в м. Ватутіне Черкаської області, зі сторони вулиці Ціолковського в напрямку вулиці Звенигородської, порушив вимоги пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху України, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, порушив вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, з моменту виникнення перешкоди для його руху у вигляді велосипедиста ОСОБА_7 , який рухався в попутному напрямку, не вжив заходів для зупинки керованого транспортного засобу або безпечного об`їзду велосипедиста, внаслідок чого скоїв наїзд на останнього. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 (республіки Литва), ОСОБА_6 , а саме вимог пунктів 2.9 а), 2.3 б) та 12.3 Правил дорожнього руху України, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_7 .

За даним фактом внесено відомості 08.07.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000615 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

08.07.2018 автомобіль AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 (республіки Литва) разом із свідоцтвом про реєстрацією НОМЕР_2 , полісом № АК/6694863 та посвідченням водія № НОМЕР_3 було вилучено у ОСОБА_6 .

У зв`язку із достатністю підстав, 08.07.2018 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Пединівка Звенигородського району Черкаської області, громадянину України, не одруженому, з професійно-технічною освітою, працюючого продавцем непродовольчих товарів ТСЦ «Теплий дім», зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 . повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Таким чином, вищевказаний автомобіль та документація, вилучені у ОСОБА_6 , мають значення речових доказів, і в подальшому будуть сприяти повному всесторонньому і об`єктивному розслідуванню.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 , прокурор ОСОБА_4 підтримали подане клопотання.

Захисник ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання, оскільки автомобіль не є власністю ОСОБА_6 , і не має достатніх підстав для накладення арешту на посвідчення водія.

Користувач майна ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечив, оскільки він не є власником майна, а до матеріалів кримінального провадження можна долучити і ксерокопію паспорта.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, захисника, власника майна ОСОБА_6 , перевіривши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя приходитьдо наступних висновків.

Встановлено, що слідчим відділом Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000615, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 липня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя діє у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, яка гарантує дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як вбачається з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 08.07.2018 року в ході огляду місця події у громадянина ОСОБА_6 було вилучено автомобіль марки AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 (республіки Литва) разом із свідоцтвом про реєстрацією НОМЕР_2 , полісом № АК/6694863 та посвідченням водія № НОМЕР_3 .
08.07.2018 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Надаючи оцінку доводам клопотання зауважую, що одним з принципів кримінального провадження є недоторканність права власності, відповідно до якого позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом (ст.16 КПК).
Згідно ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Як передбачено ч.10 ст. 170 КПК України, не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Зазначені положення закону кореспондуються з положеннями статті 100 КПК, відповідно до якої речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю (ч.1 ст.100 КПК).
Слідчий суддя вважає, що вказаний автомобіль та свідоцтвом про реєстрацією відповідають вимогам ст. 98 КПК України і таке обмеження права власності буде співрозмірним і відповідатиме цілям кримінального провадження, а саме з метою збереження речових доказів.
Проте щодо накладення арешту на посвідченням водія № НОМЕР_3 , виданого ОСОБА_6 слід відмовити, оскільки вони не є речовим доказом.
Відтак, виходячи з розумності і співрозмірності обмеження права власності на підставі вище викладених обставин, та наслідки арешту майна для підозрюваного, або ж третіх осіб слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання частково.
Керуючись вимогами ст. ст.98,167,169,170-174, ч.2 ст.376 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання задоволити частково. Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль марки AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 (республіки Литва) разом із свідоцтвом про реєстрацією НОМЕР_2 , полісом № АК/6694863, які 08.07.2018 було вилучено у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволені інших вимог відмовити.

Копію ухвали після її постановлення вручити прокурору, слідчому, користувачу майна.

Виконання ухвали покласти на Звенигородський ВП ГУ НПУ в Черкаській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 10.07.2018 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1