Справа №489/4/18 25.07.2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0006318 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 березня 2018 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степова Долина, Жовтневого району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого встановлювальником пам`ятників, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити та пом`якшити покарання.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 , а вирок суду залишити без змін.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Строк покарання засудженому обчислювали з 16.03.2018 року, в який зараховано строк попереднього ув`язнення засудженого з 26.12.2017 року по 16.03.2018 року.

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Вирішено питання стосовно речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечень до неї.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що призначене йому покарання за своїм видом та розміром є явно несправедливим та суворим.

Зазначає, що місцевим судом при призначенні покарання не достатньо враховано наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме повне визнання вини та щире каяття, знаходження на його утриманні двох дітей, дружини, яка є інвалідом другої групи та незадовільний стан здоров`я.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника, прокурор зазначає, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вважає вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим та таким, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.12.2017 року о 20.15 год. ОСОБА_5 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , діючи повторно, маючи намір на заволодіння чужим майном, відкрито, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, шляхом поштовхів руками в область тулуба та нанесенні ударів кулаками в обличчя, викрав належні ОСОБА_8 , сумочку, вартістю 500 грн., два ключі від квартири загальною вартістю 100 грн., дерев`яний гребінець, вартістю 90 грн., грошові кошти в сумі 120 грн., дві картки "Приватбанку" № 198752 та № 526985, які матеріальної цінності не представляють, заподіявши матеріальну шкоду в сумі 810 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який вважав вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені цього злочину.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.186 КК України є вірною і апелянтом не оспорюється.

Що стосується покарання, то суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, у відповідності до вимог ст.ст. 65, 66, 67 КК України врахував тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення аналогічних тяжких злочинів, характеризується, як схильний до вживання алкоголю, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, визначена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута лише при призначенні ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого ним злочину, даних про особу обвинуваченого, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства та є надто суровим апеляційний суд не вбачає.

Посилання апелянта на повне визнання ним вини та щире каяття у вчиненні злочину, його стан здоров`я та наявність в нього неповнолітніх дітей є неприйнятними, оскільки, зазначені обставини, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, не є підставою для пом`якшення призначеного йому покарання і ступінь тяжкості вчиненого істотно не знижують.

Крім того, вказані обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Не заслуговують також на увагу доводи обвинуваченого про те, що у нього на утриманні знаходиться дружина, інвалід другої групи, оскільки даний факт нічим не підтверджений.

А крім того, апеляційний суд приймає до уваги те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, вчинив тяжкий злочин, вчинений із застосуванням насильства по відношенню до потерпілої через незначний проміжок часу після умовно-дострокового звільнення.

Також, при призначенні покарання судом вірно враховано, що кримінальне правопорушення вчинено у стані алкогольного сп`яніння щодо особи похилого віку.

Зазначене свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого та його стійке небажання стати на шлях виправлення.

Судом у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 при призначенні покарання додержано вимоги ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, за принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Санкція ч.2 ст.186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

В даному разі обвинувачений просить апеляційний суд призначити йому покарання, яке є співрозмірним його діянням, та особі обвинуваченого, тобто більш м`яке, ніж встановлено вироком суду першої інстанції.

Разом з тим, призначаючи покарання, судом дотримано вимог кримінального закону й враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу винного.

Покарання призначено необхідне і достатнє для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на наведене та за відсутності підстав для зміни вироку, передбачених ст. 409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом ОСОБА_5 покарання, у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 березня 2018 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: