ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня2018 року
м. Київ

справа № 390/934/13-к

провадження № 51-3481 км 18
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
виправданих
(у режимі відеоконференції) ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
захисників
(у режимі відеоконференції) ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028, щодо

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
виправданого за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 і ч. 2 ст. 205; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 і ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 і ч. 3 ст. 209; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15 і ч. 5 ст. 191 КК за відсутності в діянні складів кримінальних правопорушень;
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженки та жительки

АДРЕСА_2 ,

виправданої за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 і ч. 2 ст. 205; ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 і ч. 5 ст. 191; ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 і ч. 3 ст. 209; ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 15 і ч. 5 ст. 191 КК, за відсутності в діянні складів кримінальних правопорушень;
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
уродженця та жителя

АДРЕСА_3 ,
виправданого за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 і ч. 5 ст. 191; ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 і ч. 3 ст. 209; ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 і ч. 3 ст. 209; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15 і ч. 5 ст. 191 КК, за відсутності в діянні складів кримінальних правопорушень;
ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_4 ,
уродженця смт Новгородки Кіровоградської області,
жителя АДРЕСА_4 ,
виправданого за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28 і ч. 2 ст. 205; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28 і ч. 5 ст. 191; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28 і ч. 3 ст. 209; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15 і ч. 5 ст. 191 КК, за відсутності в діянні складів кримінальних правопорушень.

Короткий зміст оскаржених судових рішень
За вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 1 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2016 року, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 визнано невинуватими у пред`явлених їм зазначених обвинуваченнях й виправдано за відсутності в діяннях складів кримінальних правопорушень.
Відмовлено в задоволенні цивільного позову Державної податкової інспекції в м. Кіровограді до ТОВ «Укрсфера» в особі директора ОСОБА_6 , ПП «Перший торговий альянс «Юнімікс» в особі директора ОСОБА_8 , ПП «Агромобекс» та ПП «Транс-2007», в особі директора ОСОБА_9 про стягнення незаконно привласнених із державного бюджету коштів, пов`язаних із відшкодуванням ПДВ, у сумі 3 347 348 грн.
Скасовано накладені арешти.
Як убачається з вироку, вказані особи органом досудового розслідуванняобвинувачувалися у вчиненні ряду злочинів за обставин, детально викладених в обвинувальному акті та відображених у згаданому судовому рішенні.
Формула обвинувачення та юридична правова оцінка діянь за висновками органів досудового розслідування, які були предметом ревізії суду, зводилися до наступного.
Так, ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 3 ст.27, ч. 3 ст. 28 і ч. 2 ст.205 КК, за ознаками фіктивного підприємництва, тобто створення або придбання суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі, вчиненого повторно, організованою групою; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 і ч. 5 ст.191 КК, за ознаками організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого в особливо великих розмірах організованою групою; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 і ч. 3 ст. 209 КК, за ознаками організації вчинення фінансової операції з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також вчинення дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких коштів чи володіння ними, прав на такі кошти, джерела їх походження, місцезнаходження, переміщення, а так само набуття, володіння або використання коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, вчинених організованою групою в особливо великому розмірі; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15 і ч. 5 ст. 191 КК, за ознаками організації замаху на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого в особливо великих розмірах організованою групою.
ОСОБА_7 обвинувачувалася у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 і ч. 2 ст.205 КК, за ознаками фіктивного підприємництва, тобто створення або придбання суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі, вчиненого повторно, організованою групою; ч. 2 ст.27, ч. 3 ст. 28 і ч. 5 ст. 191 КК, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого в особливо великих розмірах організованою групою; ч. 2 ст.27, ч. 3 ст.28 і ч. 3 ст.209 КК, за ознаками вчинення фінансової операції з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також вчинення дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких коштів чи володіння ними, прав на такі кошти, джерела їх походження, місцезнаходження, переміщення, а так само набуття, володіння або використання коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, вчинених організованою групою в особливо великому розмірі; ч. 2 ст.27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15 і ч. 5 ст.191 КК, за ознаками замаху на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого в особливо великих розмірах організованою групою.
ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 і ч. 5 ст. 191 КК, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого в особливо великих розмірах організованою групою; ч. 2 ст.27, ч. 3 ст.28 і ч. 3 ст.209 КК, за ознаками вчинення фінансової операції з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також вчинення дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких коштів чи володіння ними, прав на такі кошти, джерела їх походження, місцезнаходження, переміщення, а так само набуття, володіння або використання коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, вчинених організованою групою в особливо великому розмірі; ч. 2 ст.27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15 і ч. 5 ст.191 КК, за ознаками замаху на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого в особливо великих розмірах організованою групою.
ОСОБА_9 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28 і ч. 2 ст. 205 КК, за ознаками пособництва у фіктивному підприємництві, тобто створенні або придбанні суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі, вчиненому повторно, організованою групою; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28 і ч. 5 ст. 191 КК, за ознаками пособництва в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах організованою групою; ч. 5 ст.27, ч. 3 ст.28 і ч. 3 ст.209 КК, за ознаками пособництва у вчиненні фінансової операції з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також вчинення дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких коштів чи володіння ними, прав на такі кошти, джерела їх походження, місцезнаходження, переміщення, а так само набуття, володіння або використання коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, вчинених організованою групою в особливо великому розмірі; ч. 5 ст.27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15 і ч. 5 ст. 191 КК, за ознаками пособництва в замаху на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого в особливо великих розмірах організованою групою.
Виправдовуючи обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , суд першої інстанції визнав, що зібрані у провадженні стороною обвинувачення окремі докази є недостовірними, а ряд інших - неналежними та недопустимими.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій, просить на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК скасувати судові рішення щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Суть доводів прокурора полягає в тому, що місцевий суд здійснив провадження з порушенням загальних засад, насамперед диспозитивності, а також закріпленої в ст. 22 КПК засади змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів і в доведенні їх переконливості, істотно обмеживши сторону обвинувачення в реалізації її процесуальних прав та позбавивши можливості виконати свої обов`язки, при цьому штучно створив умови для визнання окремих доказів (показання свідків) недопустимими. На думку прокурора, наведені порушення перешкодили суду прийняти законне та обґрунтоване рішення. За твердженням скаржника, суд апеляційної інстанції не дотримався вимог ч. 3 ст. 404 вказаного Кодексу, неправомірно відмовив у виклику певних ключових свідків, обмежившись лише дослідженням окремих письмових доказів. З урахуванням зазначеного й посилаючись на те, що згаданий суд не перевірив і не дав відповідей на доводи сторони обвинувачення, викладені в апеляційній скарзі, вважає постановлену ухвалу незаконною. Крім того, як зауважує прокурор, повний текст оспорюваної ухвали не було проголошено у визначений день 19 грудня 2016 року, і відсутній запис судового засідання щодо здійснення цієї процесуальної дії.
Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду. Клопотань про його відкладення не надходило.
Позиції інших учасників судового провадження
У суді касаційної інстанції прокурор частково підтримав касаційну скаргу, просив скасувати ухвалу апеляційного суду через порушення статей 404, 419 КПК і призначити новий розгляд у цьому суді; виправдані та їх захисники заперечили проти задоволення заявлених стороною обвинувачення касаційних вимог і вважали ухвалені судові рішення законними та обгрунтованими.

Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія судів дійшла висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Ухвала апеляційного суду це рішення стосовно законності й обґрунтованості вироку чи ухвали, що перевіряється в апеляційному порядку. Тому вона повинна відповідати тим же вимогам, що й рішення суду першої інстанції, тобто бути законною, обґрунтованою і вмотивованою, як це передбачено ст. 370 КПК.
Зважаючи на приписи ст. 419 вказаного Кодексу, суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у справі та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення в ухвалі має бути зазначено підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Виходячи з передбачених ст. 2 КПК завдань кримінального провадження, апеляційний суд, виконуючи обов`язок щодо ретельної перевірки аргументів апелянта, повинен використати всі процесуальні можливості, в тому числі провести судове слідство в необхідному обсязі згідно з правилами ст. 404 цього Кодексу.
Недотримання цих положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.
Суд апеляційної інстанції при перегляді вироку належно не виконав зазначених приписів закону.
За матеріалами провадження, прокурор, не погодившись із виправдувальним вироком, подав на нього апеляційну скаргу. У ній він, наводячи конкретні доводи, посилаючись на порушення ст. 22 КПК, неналежну оцінку доказів, заперечував законність указаного рішення, просив апеляційний суд скасувати його на підставах, передбачених пунктами 13 ч. 1 ст. 409 цього Кодексу, і ухвалити новий обвинувальний вирок. Аргументуючи свою позицію, прокурор, у числі іншого, зазначав про наявність у справі фактичних даних щодо вчинення обвинуваченими злочинів організованою групою, а також стверджував, що місцевий суд необґрунтовано залишив поза увагою показання допитаних свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які підтвердили фіктивне підприємництво. Заявляючи клопотання про проведення часткового судового слідства, наполягав на допиті ключових, на його думку, свідків сторони обвинувачення ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .
Проте суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу сторони обвинувачення без задоволення, ретельно не перевірив усіх доводів прокурора і не дав на них вичерпних відповідей. У своїй ухвалі згаданий суд замість ґрунтовного спростування тверджень скаржника шляхом аналізу всіх доказів в аспекті статей 8486, 90 КПК й правильності їх оцінки з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, як це передбачено ст. 94 КПК, по суті виклав зміст вироку, відображені в ньому докази та висновки місцевого суду попри те, що вони оспорювалися. При цьому апеляційний суд, погоджуючись із позицією місцевого суду, так само в обгрунтування невинуватості ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 послався на рішення судів іншої юрисдикції про відмову у задоволенні позову ДПІ про визнання недійсним договору поставки, укладеного між ТОВ «Укрсфера» та ТОВ «Перший торговий альянс «Юнімікс». Однак, вирішуючи питання преюдиціального значення таких рішень, апеляційний суд не зіставив їх і не оцінив у сукупності з наявними у справі фактичними даними, що стосуються інкримінованого обвинуваченим способу незаконного отримання відшкодування ПДВ за декларацією, до якої було внесено штучно створену передплату за договором поставки. Поряд із цим апеляційний суд залишив без правової оцінки факт наявності інших договорів, які, за висновками органів досудового розслідування, було укладено з аналогічною незаконною метою.
Навівши твердження прокурора про відзначення у вироку того факту, що показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вказують на можливі протиправні дії обвинуваченої ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції в ухвалі детально не проаналізував їх змісту, а також показань свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , хоча вони, на думку сторони обвинувачення, підтверджували фіктивне підприємництво. Між тим оцінка цих доказів в аспекті ст. 94 КПК має значення для правильного вирішення кримінального провадження.
Погоджуючись із рішенням місцевого суду про відсутність у діяннях обвинувачених складів інкримінованих злочинів, апеляційний суд не з`ясував суті всього обсягу пред`явленого обвинувачення та обставин, які належать до предмета доказування в юридичному розумінні, з урахуванням усіх зазначених в обвинувальному акті кваліфікуючих ознак злочинів та конкретної ролі кожного їх співучасника, звідси й належно не перевірив правильності встановлення у вироку фактичних обставин кримінального провадження. Умотивованої правової позиції з цього питання на спростування аргументів прокурора в ухвалі не міститься.
Таким чином, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, а висновок щодо законності постановленого виправдувального вироку є передчасним.
Крім того, на стадії апеляційного провадження прокурор заявляв у порядку ч. 3 ст. 404 КПК клопотання про допит свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , яких не було допитано місцевим судом, попри наполягання сторони обвинувачення.
Згідно з даними, відображеними на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії, апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні згаданого клопотання, послався на те, що стороною обвинувачення не було вжито заходів для прибуття вказаних свідків до суду першої інстанції і не повідомлено адреси фактичного місця їх проживання.
Однак апеляційний суд не з`ясував у прокурора, чи забезпечить він присутність свідків під час здійснення процедури перегляду і не надав йому такої можливості, чим порушив засади диспозитивності та змагальності, обмеживши право сторони обвинувачення довести свою правову позицію та не створивши для цього необхідних умов.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційний розгляд скарги прокурора у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було здійснено формально, з порушенням ст. 2 КПК.
Допущені порушення перешкоджають суду касаційної інстанції дійти безсумнівного висновку щодо винуватості чи невинуватості вказаних осіб, це питання має бути предметом перевірки за правилами Глави 31 КПК.
Оскільки ухвалу апеляційного суду було постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, вона підлягає скасуванню на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Отже, зважаючи на доводи та вимогу сторони обвинувачення в касаційній скарзі, її слід задовольнити частково.
Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати наведене, ретельно з використанням усіх процесуальних можливостей, з урахуванням положень статей 23, 404 КПК перевірити всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, а також інші доводи касаційної скарги прокурора, дати на них вичерпну відповідь і ухвалити справедливе рішення, яке відповідає ст. 370 цього Кодексу.
Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), суд
у х в а л и в:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3