Справа № 314/1455/18
Провадження № 1-в/314/631/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2018 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

представника колонії ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні матеріали за поданням державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя. Громадянина України, освіта середня, не одруженого, до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .
Раніше судимого:
1)17.06.1998 року за ст. 81 ч.З, 46-1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

2)17.06.2001 року за ст. 81ч.З, 44, 46-1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки з конфіскацією майна. Звільнений 03.08.2001 року по амністії від 05.07.2001 року.

3)16.01.2006 року за ст. 263 ч.І, 185 ч.І, 185 ч.2, 185 ч.З, 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Перегляд вироку 17.08.2006 року рахувати засудженим за ст. 1 85 ч.2, 185 ч.З, 263 ч.І, 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 12.11.2008 року по відбуттю строку покарання.

4)12.07.2010 року за ст. 185 ч.З, 185 ч.2, 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 26.04.2013 року по відбуттю строку покарання.

5)16.12.2013 року за ст. 263 ч.І, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним строком 2 роки.

По даній справі засуджений: 28.01.2014 року Чернігівським районним судом Запорізької області за ст. 263 ч.І, 307 ч.2, 70 КК України до 6 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч,4 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 16.12.2013 року та остаточно до відбуття 6 років 1 місяць позбавлення волі.

Початок строку: 07.03.2014 року. Кінець строку: 07.04.2020 року.

Про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду від державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» надійшло клопотання погоджене з спостережною комісією при Вільнянській районній державній адміністрації Запорізької області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , згідно якого засуджений з 15.11.2014 року перебуває на лікуванні в спеціалізованій туберкульозній лікарні при державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)».

За час відбування покарання характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував, за що мав 2 стягнення накладені правами начальника установи, які зняті та погашені в установленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці 8 разів заохочувався правами начальника колонії. На виробництві установи не працевлаштований у зв`язку із хворобою на туберкульоз. Залучається до праці днювальним у гуртожитку для засуджених, які хворіють на туберкульоз. До праці ставиться сумлінно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, ніколи їм не суперечить. Вину у скоєному злочині визнає, щиро розкаюється.

Адміністрація державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» вважає, що засуджений став на шлях виправлення і клопоче перед судом про умовно дострокове звільнення ОСОБА_4 .

У судовому засіданні представник установи виконання покарання та сам засуджений підтримали подання, просять суд його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення подання, вважаючи, що підстав для його задоволення немає.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, вважає, що у задоволенні подання має бути відмовлено.

Так, 15.11.2014 року відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)».
Згідно наданої до суду довідки має 8 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, мав 2 стягнення, які зняті та погашені у встановленому законом порядку.
З матеріалів справи встановлено, що під час відбування покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)» засуджений ОСОБА_4 протягом всього часу відбування покарання 2016-2018 роки не був працевлаштований.
Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження» і «Підготовка до звільнення».
Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

Поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі у своїй сукупності не дає підстав вважати, що ОСОБА_4 не довів своє виправлення, оскільки протягом 2016 2018 років не працював, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватись на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенні до праці за весь період знаходження у виправних установах .

У відповідності до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуванння можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбуванння певної частини покарання а виправлення засудженого.

У відповідності з ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуванння покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці дові своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

За таких обставин суд погоджується з думкою прокурора про відсутність достатніх підстав для задоволення подання адміністрації Софіївської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55) про умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 .

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, п.2 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

05.06.2018