Справа № 359/4650/18
Провадження №1-в/359/303/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника колонії ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією в режимі відеоконференції з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
в с т а н о в и в :
14.06.2018 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло вищезазначене клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України. Клопотання обґрунтовано тим, що він керується змінами ст. 90 КК України від 2014 року. Також зазначив, що він має 5 заохочень та жодних стягнень. Є особою інвалідом ІІІ групи, ІІІ стадії з гіпертонії та ІІ стадії з тахікардії по МСЕК. Перебуваючи у місцях позбавлення волі немає можливості на лікування, оскільки переніс 3 інсульти, а лікар в колонії №119 є не компетентним. Враховуючи вищезазначене просив суд звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та просив суд задовольнити його.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, оскільки матеріали особової справи засудженого свідчать про те, що останній за час перебування в БВК № 119 не довів, що став на шлях виправлення його поведінка та ставлення до праці нестабільна. Засуджений за особливо тяжкі злочини до 13 років позбавлення волі, і має п`ять заохочень, а також має два стягнення. У Бориспільській ВК №119 відбуває покарання з 2017 року однак не працевлаштований та не має такого бажання. Просила суд відмовити у задоволенні клопотання.

В судовому засіданні представник адміністрації БВК при вирішенні клопотання засудженого поклався на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи в їх сукупності, вважає клопотання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Вироком Апеляційного суду м. Києва від 11.06.2008 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначено у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.02.2016 року до ОСОБА_5 , застосовано ч. 5 ст. 72 КК України, згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за №838 VІІІ від 26.11.2015 року, зараховано з 27.07.2007 р. по 07.10.2008 р.

Згідно вищевказаного вироку засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Бориспільській ВК № 119.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Для застосування звільнення, згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно вироку Апеляційного суду м. Києва від 11.06.2008 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначено у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк покарання рахується з 27.07.2007 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 07.10.2008 року вирок Апеляційного суду м. Києва від 11.06.2008 року щодо, ОСОБА_5 залишено без змін.
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.02.2016 року до ОСОБА_5 , застосовано ч. 5 ст. 72 КК України, згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за №838 VІІІ від 26.11.2015 року, зараховано з 27.07.2007 р. по 07.10.2008 р.

Відповідно до п. 11 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 р., при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або рішенням суду.

Таким чином, на момент розгляду клопотання ОСОБА_5 відбув 3/4 строку призначеного покарання, оскільки засуджений за умисні особливо тяжкі злочини. Невідбута частина покарання становить 10 місяці 31 днів.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до коментованої ст. 81 КК України, сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма поведінки засудженого, яка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Виходячи з приписів ст. 81 КК України, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Також пунктом 2 вищезазначеної ППВСУ передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Крім того, пунктом 17 даної Постанови передбачено, що під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Таким чином, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_5 знаходиться в місцях позбавлення волі з 27.07.2007 року. Під час утримання в Київському СІЗО зарекомендував себе негативно, у зв`язку з чим отримав 1 стягнення порушення режиму утримання та був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, адміністрацією СІЗО. Стягнення згодом було погашено у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.

З 22.12.2008 року засуджений відбуває покарання в Шепетівській виправній колонії №98. За період відбування покарання зарекомендував себе посередньо. Стягнень та заохочень не мав. На виробництві колонії не працевлаштований у зв`язку з перебуванням у дільниці карантину, діагностики і розподілу.

З 23.09.2010 року ОСОБА_5 перебував на лікуванні в лікувальному закладі при Державній установі «Софіївська виправна колонія» №45. За період лікування характеризується посередньо. Допустив одне порушення режиму відбування покарання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Стягнення згодом було погашено у встановленому законом порядку. Має 4 заохочення.

З 27.04.2015 року засуджений відбуває покарання в Шепетіївській виправній колонії №98. За період відбування покарання характеризується посередньо. Порушень режим відбування покарання не допускав. Стягнень немає. Має 1 заохочення.

З 21.12.2017 року засуджений відбуває покарання в БВК № 119. Під час відбування покарання зарекомендував себе посередньо. На теперішній час ОСОБА_5 не працевлаштований та не виявляє бажання працювати у подальшому. Має ІІІ групу інвалідності. Порушень режиму відбування покарання засуджений не допускає, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень та стягнень немає.

Участь у суспільному житті відділення та установи в цілому не приймає. У відношенні з співробітниками установи не завжди ввічливий, на зауваження реагує не завжди правильно та не завжди робить належні висновки для себе.

Бібліотеку установи не відвідує. Лекції правового, економічного та естетичного змісту відвідує під контролем з боку адміністрації. На проведення з ним соціально-виховну роботу реагує іноді негативно. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Встановлені законодавством вимоги персоналу установи не виконує. Намагається утримувати своє спальне місце та приліжкову тумбочку в чистоті, не завжди має охайний вигляд.

У програмах диференційованого виховного впливу та у роботі самодіяльних організаціях засуджених, ОСОБА_5 участі не приймає, а також не проявляє розумну соціально-корисну активність в організації самодіяльних організацій.

Вину за вироком суду не визнав, виконавчих листів немає.

При цьому, як вбачається з матеріалів особової справи, до ОСОБА_5 при проведенні оцінок ступеня виправлення засудженого від 27.05.2015 року, зазначено, що особа за період відбування покарання не стає на шлях виправлення, а тому згідно ст. ст. 100, 101 КК України не може бути зміненні умови тримання так як він не став на шлях виправлення.

24.02.2016 року засуджений був розглянутий на комісії щодо застосування до нього ст. 82 КК України однак йому було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення.

24.02.2016 року засуджений був розглянутий на комісії щодо застосування до нього ст. 81 КК України однак йому було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення.

При цьому, як вбачається з матеріалів особової справи, витягу із протоколу від 29.03.2018 року на заміну покарання на УДЗ повторно рішенням комісії постановлено відмову ОСОБА_5 , у зв`язку з не доведеністю свого виправлення та згідно характеристики засудженого від 29.03.2018 року затвердженої в.о. начальником Бориспільської виправної колонії № 119 підполковником внутрішньої служби ОСОБА_6 , підписану начальником відділення СПС №5 майора внутрішньої служби ОСОБА_7 зі змістом характеристики згоден заступник начальника колонії із соціально-виховного та психологічної роботи майора внутрішньої служби ОСОБА_8 , відносно засудженого ОСОБА_5 при проведенні оцінок ступеня виправлення засудженого зазначено, що особа за період відбування покарання не довів свого виправлення та не заслуговує умовно-дострокового звільнення від покарання у зв`язку з тим, що має не стабільну лінію поведінки на протязі всього періоду відбування покарання.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 , має нестабільну лінію поведінки, яка постійно змінюється. З початку він характеризувався негативно, а в подальшому вже почав змінювати свою поведінку в кращу сторону. Однак, потім знову змінив свою поведінку в гіршу сторону, оскільки періодично допускав порушення вимог режиму відбування покарання. Така поведінка засудженого не є зразковою, та не може свідчити про його чесне та сумлінне ставлення до праці за весь період відбування покарання та те, що засуджений твердо став на шлях виправлення. Засуджений не працевлаштований в установі чи виробництві, посилаючись на нестабільний стан здоров`я та ІІІ групу інвалідності. Аналіз даних про особу засудженого вказує на те, що засуджений на даний момент не досяг необхідного ступеню виправлення, а лише починає ставати на шлях виправлення.

Згідно ст. 12 КК України злочини, за вчинення яких був засуджений ОСОБА_5 є особливо тяжкими злочинами. При цьому суд звертає увагу, що данні злочин є умисними і спрямованні проти життя особи, що є найвищою соціальною цінністю в державі. Данні злочин є найтяжчим злочином проти особи, який полягає в грубому ігноруванні природного права людини на життя.

Таким чином, матеріали особової справи не містять відомостей про те, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання у виді позбавлення волі своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки засуджений ще остаточно не став на шлях виправлення.

За таких обставив, враховуючи тяжкість та характер вчинених ОСОБА_5 злочинів, його ставлення до вчиненого, дані про особу засудженого, невідбуту частину покарання, його нестабільну поведінку, яка постійно змінювалася, та останній характеризувався то з негативного, боку, і на даний час він лише стає на шлях виправлення та пройшло ще недостатньо часу для його виправлення, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення.

З огляду на це, суд вважає, що підстави для задоволення даного клопотання відсутні.

Враховуючи зазначене, на підставі ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 376, 536-539 КПК України, суд -

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 27.06.2018 року.

Суддя ОСОБА_1