Номер провадження: 11-кп/785/1052/18
Номер справи місцевого суду: 507/69/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 на вирок Любашівського суду Одеської області від 04.06.2018 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, приватного підприємця, одруженого, раніше не судимого,

визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів громадян (вісімсот п`ятдесят гривень).
На підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України, ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного судом покарання в зв`язку із закінченням строків давності.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 750 грн., моральної шкоди 2000 грн., а всього 2750 грн.

та б ВСТАНОВИЛА:

Як зазначено у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів з наступних обставин.

05 серпня 2015 року, приблизно о 11 годині ЗО хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на другому поверсі готельного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин до ОСОБА_9 , в ході виниклої сварки, переслідуючи протиправний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень, тримаючи у правій руці предмет, схожий на мобільний телефон, наніс потерпілому ОСОБА_9 удар зазначеним предметом в область китиці лівої руки.
В результаті завданого удару обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді синця лівої китиці, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень згідно висновку № 84 комісійної судово-медичної експертизи від 02 березня 2018 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, ухвалити виправдувальний вирок. По справі не було вжито заходів для встановлення, вилучення та дослідження знаряддя злочину, причому за відсутністю будь-яких перешкод в цьому. Не були встановлені інші особи, причетні до спроб захвату готельного комплексу та застосування до ОСОБА_10 фізичного насилля, який супроводжував чоловік з перев`язаною рукою (показання свідка ОСОБА_11 ). Викладена в заявах ОСОБА_9 до відділу поліції, місцевої лікарні інформація, його показання під час проведення слідчого експерименту є похідними від показів потерпілого. Тому їх не можна вважати окремими доказами винуватості ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованого йому злочину. Суд не дав оцінки висновку групи експертів комісійної судово-медичної експертизи №84 від 02.03.2018 року, якою безспірно встановлено лише одну обставину, яка не заперечується: це наявність ушкодження на китиці лівої руки потерпілого та ступень його тяжкості. Суд не задовольнив клопотання ОСОБА_7 про відвід прокурора, який на його твердження під час досудового розслідування як процесуальний керівник проявив упередження і сприяв обвинувальному ухилу.

В апеляції потерпілий ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, винести новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України та призначити покарання в межах санкції вказаної статті. Задовольнити його цивільний позов в повному обсязі та стягнути з обвинуваченого матеріальні збитки у розмірі 31 172,82 грн., моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн. Суд констатував, що не може прийняти в якості доказу вини обвинуваченого показання свідка ОСОБА_12 , який пояснив, в судовому засіданні в Ананьївському райсуді Одеської області ОСОБА_13 казав, що вже адвокату ОСОБА_14 поламав руку, що підтверджено також пізніше протоколом судового засідання. Вказані свідчення суд вважав неналежними з підстав, що вказані докази не відкривались сторонам провадження, але свідок ОСОБА_12 був допитаний у досудовому розслідуванні, внесений до реєстру матеріалів кримінального провадження, як свідок обвинувачення. Таким чином, висновок суду у цій частині є необґрунтованим, необ`єктивним та суперечливим. З метою усунення наслідків завданих тілесних ушкоджень він проходив курс обстежень, консультацій та лікування у медичних закладах. Транспортні витрати склали 25597,54 грн.. Необхідно зазначити, що відповідні матеріали та подані ним докази цивільного позову в ході судового розгляду не досліджувались судом взагалі та ніяких питань по суті цивільного позову судом або стороною захисту до нього не ставилось. Судом не вірно застосовано норми матеріального права під час кваліфікації дій обвинуваченого; істотно порушено вимоги процесуального законодавства: під час судового розгляду взагалі не досліджувались матеріали, якими обґрунтувались його цивільні позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, прокурора, потерпілого, які просили апеляційну скаргу потерпілого задовольнити, а апеляцію захисника залишити без задоволення, обвинуваченого та його захисника, які просили апеляційну скаргу адвоката задовольнити, а апеляційну скаргу потерпілого залишити без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину в скоєні інкримінуємого йому правопорушенні повністю не визнав та пояснив, що згідно рішення суду 05.08.2015 року він прибув до готелю з працівниками державної виконавчої служби для витребування майна на користь ОСОБА_15 якого він представляв. В готелі знаходився ОСОБА_9 працівники міліції, інші особи. З ОСОБА_9 в нього були неприязні відносини, так як він працюючи начальником міліції, погрожував його притягнути до відповідальності. Працівники державної виконавчої служби передали йому приміщення про що склали відповідний акт. ОСОБА_9 взагалі не поясняв, кого він представляє і чого він знаходиться в готелі. Присутній в готелі ОСОБА_16 повідомив, що ОСОБА_9 представляє інтереси ОСОБА_17 . Однак, ОСОБА_9 з іншими особами відмовився покинути приміщення готелю. Між ними виник словесний конфлікт, ОСОБА_9 не пропускав його в приміщення готелю і штовхнув його, порвавши при цьому сорочку. При цьому, щоб не впасти, то схопив ОСОБА_9 за праву руку. В лівій руці в нього був мобільний телефон, а правою рукою він схопив ОСОБА_9 за праву руку. Все, що відбувалось в готелі, фіксувалось на відеокамеру оператором, якого він запросив. Після цього, ОСОБА_9 покинув приміщення готеля, а повернувся до готелю через деякий час із перев`язаною рукою. Перев`язана в нього була права рука. Він повернувся з ОСОБА_16 , Камінною та ще якимись особами і вигнати з готелю ОСОБА_18 та його, а самі закрились в готелі. Ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 він не наносив, а тому просив його виправдати та відмовити в задоволенні цивільного позову.
Незважаючи на повне невизнання ОСОБА_7 своєї вини, його вина в скоєні інкримінуємого йому діяння повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
- витягом є ЄРДР, протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.08.2015 року, з якого видно, що до відділу міліції надійшла письмова заява ОСОБА_9 про те, що 05.08.2015 року в приміщенні готелю за адресою вул. Кірова. 33 ОСОБА_7 спричинив йому тілесні ушкодження (а.с. 69, 71);
- витягом з ЖЕОЗ № 2523 від 05.08.2015 року, з якого видно, що 05.08.2015 року о 16 годині надійшло повідомлення з Любашівської ЦРЛ, про те, що 05.08.2015 року о 11 годині 50 хвилин до травматологічного кабінету Любашівської ЦРЛ звернувся ОСОБА_9 з діагнозом ушиб і крововилив лівого передпліччя та кістки (а.с. 70);
- свідченнями потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що він являється адвокатом. В липні 2015 року до нього звернулась ОСОБА_17 з питань надання правової допомоги. Між ними був укладений договір про надання юридичних послуг. 31 липня 2015 року він приїхав в смт. Любашівка Одеської області для участі у виконавчих діях по витребування майна у ЧМП на користь ОСОБА_15 в інтересах якого діяв ОСОБА_7 . Відносини у нього з ОСОБА_7 дружніми не були, так як працюючи керівником міліції він намагався притягнути його за крадіжку. Виконавчі дії не відбулись через відсутність ОСОБА_17 та працівників міліції. Тому виконавчі дії призначили на 05 серпня 2015 року. Він знову приїхав в готельний комплекс в смт. Любашівка Одеської області для забезпечення майнових прав ОСОБА_17 . Виконавче провадження було завершене, був підписаний акт про передачу готельного комплексу. ОСОБА_7 почав йти в готель. Він запропонував йому зайти в кімнату і вирішити майнові питання. ОСОБА_7 виразився нецензурною лайкою і намагався нанести йому удар в область обличчя. В руках у Бродецького був мобільний телефон чи замок. Він закрився лівою рукою і удар прийшовся руку, в область кисті. ОСОБА_7 відштовхнув його і пішов всередину корпусу готелю. Він побачив, що рука почала синіти і набрякати, тому поїхав в лікарню, де його оглянули, призначили лікування і забинтували руку. Після цього він повернувся до готелю. ОСОБА_7 ні про що не хотів говорити. Приїхавши в м. Одесу, він пройшов обстеження та лікувався. Вказаним злочином йому було заподіяно матеріальну шкоду в сумі 31172 грн. 82 коп.. а також JOOOO грн. моральної шкоди, так як він тривалий час не міг виконувати будь-яку роботу рукою, не міг взяти портфель в руку, підняти відро з водою, не міг умиватись, так як рука була забинтована, пережив фізичний біль на протязі двох-трьох місяців. Крім того, зараз в нього рука болить на зімну погоди, реагує на холод. Тому, просив стягнути з обвинуваченого зазначену суму. Крім того, потерпілий ОСОБА_9 підтримав обвинувачення ОСОБА_7 за ч.І ст. 122 КК України, просив його визнати винним за вказаною статтею, так як на його думку йому було заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що підтверджується висновком експерта. Вважає, що обвинуваченому необхідно призначити суворе покарання;
- протоколом проведення слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_9 від 13 серпня 2016 року з фототаблицями при якому потерпілий ОСОБА_9 підтвердив свої свідчення, а також на місці в готелі по АДРЕСА_2 показав і розказав, як він захищався від удару ОСОБА_7 , в результаті чого отримав ушкодження руки;
- протоколом огляду місця події від 05.01.2017 року, з якого видно, що в Любашівському РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_7
добровільно видав DVD диск з відеозаписом, який відображає події, що відбулись
05.08.2015 року;
- переглянутим в судовому засіданні відеозаписом подій 05.08.2015 року в готелі по АДРЕСА_2 . На даному відео зображено як ОСОБА_7 відштовхнув ОСОБА_9 в коридорі готелю і пішов по коридору;
- постановою від 05 січня 2017 року про долучення до матеріалів кримінальної справи DVD диска з відеозаписом в якості речового доказу;
- свідченнями свідка ОСОБА_18 , яка пояснила, що 05 серпня 2015 року вона прийшла до готелю в смт. Любашівка Одеської області для участі у виконавчих діях з приводу передачі готелю ОСОБА_15 . Однак, готель був заблокований невідомими особами, а також потерпілим ОСОБА_9 .. ОСОБА_7 хотів пройти в готель, однак ОСОБА_9 перешкоджав проходу і розірвав сорочку ОСОБА_7 . Однак, ОСОБА_7 пройшов далі, опершись на праву руку ОСОБА_9 . Після цього, державний виконавець склав акт про передачу готелю. В цей час ОСОБА_9 в готелі вже не було, а повернувся він із перев`язаною правою рукою. Через деякий час ОСОБА_9 з невідомими особами поїхали. Однак, у вечірній час о 21 годині ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 і її сестра знову вигнали їх з готелю;
- свідченнями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що 05 серпня 2015 року між 10 та 11 годиною він був в готелі в смт. Любашівка Одеської області, в якому також знаходились ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , державні виконавці. При вході в готель була штовханина. В приміщенні готелю, при вході в коридор, ОСОБА_7 наніс удар ОСОБА_9 по руці рукою, в якій знаходився мобільний телефон. Після цього ОСОБА_7 пішов всередину приміщення, а ОСОБА_9 вийшов з приміщення і повернувся в готель через деякий час з перев`язаною лівою рукою;
- показаннями свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що вона орендувала готель в смт. Любашівка Одеської області, який належав ЧМП. До неї підійшов ОСОБА_7 і пояснив, що готель належить йому. На 05 серпня 2015 року було призначено проведення виконавчі дії. Вона поїхала на похорон до родичів, а повідомила ОСОБА_9 про проведення виконавчих дій, так як він надає їй юридичну допомогу. Повертаючись додому, в після обідній час вона зустріла ОСОБА_9 , в якого була перев язана ліва рука. ОСОБА_9 пояснив, що його вдарив ОСОБА_7 , якому передали приміщення готелю. Після цього, він поїхав додому в м. Одеса;
- показаннями свідка ОСОБА_19 , яка пояснила, що 05 серпня 2015 року вона із ОСОБА_17 , яка являється її сестрою, була на похороні. Повернувшись додому, приблизно о 15 годині, до них додому приїхав ОСОБА_9 , в якого була перев язана ліва рука. При цьому ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_7 накинувся на нього і пошкодив руку;
- показаннями свідка ОСОБА_20 , яка пояснила, що в серпні 2015 року приблизно oil годині вона була присутня в готелі в АДРЕСА_3 , так як раніше там працювала. Всередині приміщення, при вході в коридор із фойє, ОСОБА_21 накинувся на ОСОБА_9 і вдарив його рукою, в якій був мобільний телефон або інший предмет, в ліву руку, хоча хотів вдарити в обличчя. В приміщенні ще були особи, яких вона не знає. Після цього вона покинула приміщення готелю;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що в серпні 2015 року до неї зателефонувала ОСОБА_18 і запропонувала прийти в готель в смт. Любашівка Одеської області. Вона приїхала в готель приблизно о 19 годині. В приміщенні були якісь незнайомі їй люди. В одно з чоловіків була перев`язана права рука. Через деякий час вони пішли з готелю. Вона дивилась з ОСОБА_18 телевізор. Приблизно через дві години, до готелю зайшли дві жінки, які почали викидати з готелю ОСОБА_18 та наносити їй удари в голову, а також чоловік з зав`язаною рукою та двоє невідомих чоловіків. Викинувши ОСОБА_18 на вулицю, вказані особи закрили двері зсередини. Через деякий час їй відкрили двері і випустили з готелю. Після цього вона пішла додому;
- показаннями свідка ОСОБА_22 , який пояснив, що він працював державним виконавцем. В нього знаходилось в провадженні виконавче провадження про витребування готелю в АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_15 . В серпні 2015 року в першій половині дня він виїхав на місце, передав вказаний готель ОСОБА_7 , який представляв ОСОБА_15 про що скла акт. В готелі були працівники міліції та інші особи. Йому перешкод у виконанні рішення суду ніхто не чинив. Будь-яких конфліктів між присутніми особами в його присутності не було. Після складання акту прийому-передачі готелю він вийшов з готелю і пішов на роботу;
- показаннями свідка ОСОБА_23 , який пояснив, що працює заступником головного лікаря Любашівської ЦРЛ. Дійсно. В довідці Любашівської ЦРЛ вказано, що у ОСОБА_9 було ушкодження правої руки. Однак. Вказана довідка видана невірно, так як в первинній документації - медичній картці ОСОБА_9 було зазначено, що він звернувся за допомогою із пошкодженням лівої руки;
- медичною карткою Любашівської ЦРЛ, з якої видно, що 05.08.2015 року до Любашівської ЦРЛ звернувся ОСОБА_9 , в якого було виявлено забій і синець лівої кисті;
- висновком експерта комісійної судово-медичної експертизи № 84 від 02 березня 2018 року з якого видно, що у ОСОБА_9 було виявлено наступні ушкодження: синець лівої китиці, який міг утворитись 05.08.2015 року, який не є небезпечним для життя, в тому числі і в момент заподіяння, сам по собі має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше ніж 6 діб та заданої ознаки згідно з п.2.3.5 та 4.6 «Правил судово-медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відноситься до легких тілесних ушкоджень. Даний синець утворився від дії тупого предмету, та міг бути спричинений, найбільш вірогідно, внаслідок прямого удару тупим предметом, як одного удару, так і кількох, у ділянку лівої китиці. Не можна виключити можливість отримання даного ушкодження і внаслідок удару рукою з мобільним телефоном. Не можна виключити можливість отримання даного ушкодження і внаслідок самозахисту, а також внаслідок падіння та удару об тупий предмет, з попереднім прискоренням або без нього.
На підставі наявних даних точно встановити, за рахунок чого розвинулись хворобливі зміни у лівому променево зап`ястному суглобі - за рахунок перенесеної травми 05.08.2015 року або за рахунок хронічної хвороби на час не є можливим (а.с. 100-104).
Оцінюючи доводи в захист обвинуваченого суд першої інстанції не зміг прийняти до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , стосовно того, що він 05 серпня 2015 року не наносив удару ОСОБА_9 та не спричиняв ніяких тілесних ушкоджень, а лише схопив його за праву руку, так як факт нанесення удару підтверджується поясненнями самого потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , які підтвердили, що
05.08.2015 року в приміщенні готелю в смт. Любашівка Одеської області обвинувачений
ОСОБА_7 вдарив потерпілого ОСОБА_9 рукою в якій тримав якийсь предмет в ліву руку, протоколом слідчого експерименту з потерпілим, а також висновком експертизи, що тілесні ушкодження виникли в результаті удару. Вказані свідчення обвинуваченого ОСОБА_7 , а також свідчення ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , що у ОСОБА_9 була зав`язана права рука також не можуть бути прийняті судом до уваги, так як вони повністю спростовуються свідченнями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_20 ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , які підтвердили, що в потерпілого ОСОБА_9 була зав язана ліва рука, медичною карткою, медичними довідками, висновками експертиз, в яких зафіксовано ушкодження у ОСОБА_9 лівої руки. З вказаних підстав суд не приймає і довідку Любашівської ЦРЛ № 913 від 28.08.2015 року, в якій зазначено діагноз у ОСОБА_9 : травма правого передпліччя. Згідно свідчень ОСОБА_25 первинною документацією є медична картка, а в довідці була допущена помилка.
Суд першої інстанції перевіривши обгрунтованість судово - медичного експертизи не зміг прийняти до уваги висновок експерта № 1886 від 15.09.2015 року, що у ОСОБА_9 були виявлені слідуючі тілесні ушкодження: синець лівої китиці, пошкодження капсульно- зв`язкового апарату лівого променево-зап`ястного суглобу, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як вказаний висновок повністю спростовується медичною документацією та висновком експерта комісійної судово-медичної експертизи № 84 від 02 березня 2018 року з якого видно, що у ОСОБА_9 було виявлено наступні ушкодження: синець лівої китиці, який міг утворитись 05.08.2015 року, який не є небезпечним для життя, в тому числі і в момент заподіяння, сам по собі має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше ніж 6 діб та заданої ознаки згідно з п.2.3.5 та 4.6 «Правил судово-медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відноситься до легких тілесних ушкоджень. На підставі наявних даних точно встановити, за рахунок чого розвинулись хворобливі зміни у лівому променево-зап`ястному суглобі - за рахунок перенесеної травми 05.08.2015 року або за рахунок хронічної хвороби - на час не є можливим. Наявність такого тілесного ушкодження у ОСОБА_9 як пошкодження капсульно-зв`язкового апарату лівого променево-зап`ястного суглобу, про що зазначено у висновку експерта № 1886 від 15.09.2015 року об`єктивно ніякими доказами не підтверджено.
Враховуючи вищевикладене суд обгрунтовано перекваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 за ч.1 ст. 122 КК України - спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, так як в судовому засіданні встановлено, на ст.125 ч. 1 КК України, в зв`язку з тим. що ОСОБА_9 були спричинені легкі тілесні ушкодження, а не середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Будь-яких об`єктивних даних про те, що до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 причетні інші особи, суду не надано і в судовому засіданні не добуто.
Невизнання вини обвинуваченим суд першої інстанції обґрунтовано розцінив, як спробу ухилитися від кримінальної відповідальності за скоєний ним злочин.
Таким чином, незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, суд на підставі досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності та взаємозв`язку дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 повністю доведена і його дії прокурором правильно кваліфіковано за ст. 125 ч. 1 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.
Суд першої інстанції при оцінюванні наявних доказів обґрунтовано не прийняв в якості доказу вини обвинуваченого ОСОБА_7 показання свідка ОСОБА_26 показання свідка ОСОБА_12 , які пояснили, що судовому засіданні в Ананьївському районному суді Одеської області ОСОБА_7 сказав, що вже адвокату ОСОБА_9 поламав руку, аудиозапис судового засідання, так як вказані докази не відкривались сторонам провадження, а також обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні взагалі пояснив, що ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 не завдавав. Долучені обвинуваченим ОСОБА_7 матеріали^ саме: виконавчі листи від 13.01.2014 року, від 04.10.2011 року, акт державного виконавця Любашівського РУЮ від 05.08.2015 року, договір оренди від
01.08.2015 року, постанови про закриття кримінальних проваджень від 27.05.2016 року, від 06.02.2017 року, від 12.11.2015 року, від 27.05.2016 року, постанова про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 24 листопада 2015 року, ухвали суду від 24.02.2017 року, від 11 вересня 2017 року, від 06 січня 2017 року, постанова про розгляд клопотання підозрюваного від 09 січня 2017 року - не являються належними доказами в силу ст. 85 КПК України, так як вказані документи взагалі не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженню, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд врахував те, що за місцем проживання обвинувачений ОСОБА_7 характеризується позитивно, проживає з дружиною, раніше не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 96-98).
Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_7 не має.
При обранні покарання відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного, всі матеріали справи, дані про особу винного, його характеристику, думку потерпілого про необхідність призначення суворого покарання, а також, те, що підсудний, вчинив злочин проти здоров`я людини та вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе за умови призначення йому покарання у виді штрафу в межах, передбачених санкцією статті інкримінуємого йому злочину.
Згідно ч.5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 КК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Згідно ст. 12 КК України ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені злочину, який передбачено ч. 1 ст. 125 КК України, що являється злочином невеликої тяжкості і за вчинення якого передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, а саме: штраф або громадські роботи або виправні роботи.
Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені злочину 05.08.2015 року, тобто з часу вчинення злочину минуло більше двох років, суд вважає можливим звільнити його від призначено судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Приведені в вироку доводи про скоєння обвинуваченим злочином були ретельно перевірені в ході апеляційного розгляду справи. Вони в повному обсязі повторюють всі питання які були перевірені в суді першої інстанції і їм надана належна правова оцінка.
Небажання обвинуваченого і потерпілого прийняти позицію суду, свідчить про те, що між сторонами конфлікт виниклий в порядку виконання судового рішення по цивільній справі не закінчився, з урахуванням того, що кожна з сторін бажає заволодіти спірним майном і розгляд цивільного спору не закінчився.
Колегія суддів також в повному обсязі погодилась з позицією суду першої інстанції в відношення цивільного позиву потерпілого і не найшла підстав для його задоволення, так як приведені докази не дають підстав для його задоволення.
Дослідивши доводи апеляцій, доводи суду першої інстанції при визначенні міри покарання, судова колегія, з урахуванням конкретних обставин справи вважає, що виходячи з принципу розумності, зваженості та справедливості обвинуваченому правильно призначена міра покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Любашівського районного суду Одеської області від 04.06.2018 року відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді апеляційного суду

Одеської області: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно суддя ОСОБА_2