Провадження №11-кп/772/648/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2017, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким за вироком Херсонського обласного суду від 24.01.1997, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2017 відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким за вироком Херсонського обласного суду від 24.01.1997.
Мотивуючи прийняте рішення суд вказав, що клопотання захисника ОСОБА_7 яка представляє інтереси ОСОБА_8 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким є таким, що не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки заміна невідбутої частини покарання відбувається за правилами ст. 82 КК України, однак довічне позбавлення волі не є таким видом покарання, оскільки має безстроковий характер.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_8 ставиться питання про поновлення строку на оскарження ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2017 та скасування зазначеної ухвали. Просить замінити йому покарання призначене вироком Херсонського обласного суду від 24.01.1997 у вигляді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню та допустив неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту. В обґрунтування поважності пропуску строків зазначив, що копію даної ухвали він отримав 28.03.2018, про що свідчить розписка в матеріалах справи, після чого він одразу подав апеляційну скаргу.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні в режимі відео конференції засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити з підстав, наведених в ній.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку підлягає до задоволення, апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення.
В апеляційного суду є підстави для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 про поновлення строку на подання апеляції на ухвалу судді, оскільки з матеріалів справи вбачається, що копію даної ухвали він отримав 28.03.2018, про що свідчить розписка в матеріалах справи. Відповідно до ч.3 ст. 395 КПК України для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Дані обставини суд вважає поважними та такими, що відповідно до ст. 395 КПК України дають підстави для поновлення строку на оскарження ухвали суду від 15.11.2017.
Відповідно до ч.1 ст.405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з ухвали, суд належним чином дотримав дані вимоги.
Відповідно до матеріалів провадження та ухвали, ОСОБА_8 визнано винним за ст. 93 п.п. «А», «З», ч. 1 ст. 222, ч. 3 ст. 193 КК України (в редакції 1960 року) та вироком Херсонського обласного суду від 24.01.1997 року засуджено до покарання у виді розстрілу, з конфіскацією належного майна. Ухвалою Херсонського обласного суду від 22.06.2000 року ОСОБА_8 призначене покарання у вигляді смертної кари замінено на довічне позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Доводи апеляції засудженого про необхідність заміни йому покарання на позбавлення волі на певний строк не ґрунтуються на законі, оскільки відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 29 грудня 1999 року №11-рп/99 положення ст.24 Загальної частини та положення санкцій статей Особливої частини Кримінального кодексу України, які передбачали смертну кару як вид покарання, були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) і відповідно до п.2 цього ж Рішення втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Однак п.3 Рішення КСУ від 29.12.1999 року було визначено «Верховній Раді України привести Кримінальний кодекс України у відповідність з цим Рішенням Конституційного Суду України». Тому смертна кара, як вид покарання, не могла бути призначена після ухвалення рішення КСУ від 29.12.1999 року. Однак зазначене Рішення не тягне за собою перегляд вироків.
На виконання Рішення Конституційного Суду України від 29 грудня 1999 року №11-рп/99, Верховною Радою України 22 лютого 2000 року прийнято Закон України №1483-ІІІ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового кодексів України», яким покарання у вигляді смертної кари було замінено на довічне позбавлення волі та п.ІІ цього Закону було визначено, що перегляд вироків щодо осіб, засуджених до смертної кари, вироки щодо яких на час набрання чинності цим Законом не було виконано, здійснюється судом, який постановив вирок. В тому числі покарання у вигляді довічного позбавлення волі є менш тяжким, ніж існуюча раніше смертна кара.
Крім цього заміна невідбутої частини покарання відбувається за правилами, встановленими статтею 82 КК України, якою передбачена можливість заміни невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким за умови відбуття засудженим певної частини строку покарання та з урахуванням інших вимог Закону. Тобто ця норма Закону поширюється лише на тих осіб, що відбувають покарання, які є строковими. Довічне позбавлення волі не є таким видом покарання, оскільки має безстроковий характер, тому до нього норми статті 82 КК України не застосовуються.
За таких обставин суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про заміну останньому невідбутої частини покарання більш м`яким за вироком Херсонського обласного суду від 24.01.1997
Таким чином під час розгляду апеляційної скарги засудженого не було допущено істотних порушень кримінального процесуального закону, через що суд не вбачає підстав для скасування чи зміни судового рішення.
Керуючись ст.ст.395, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, п.3 розділу ХІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити засудженому ОСОБА_8 строк на оскарження ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким за вироком Херсонського обласного суду від 24.01.1997.
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2017, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким за вироком Херсонського обласного суду від 24.01.1997 - залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.
Судді:
Згідно з оригіналом: