Справа № 477/1498/17
Провадження № 1-кп/477/27/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

під час розгляду об`єднаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000159 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 190 КК України -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Жовтневого районного суду Миколаївської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

Під час розгляду справи від захисника ОСОБА_11 надійшла усна заява про визнання явно недопустимим доказом диску DVD-R із відеозаписами вагової та відеозаписами відеозахоплення монітору робочого столу вагової, який був наданий представником ТОВ МП Термінал-Укрхарчозбутсировина. На обґрунтування цьому вказував, що цей диск наданий представником зазначеного підприємства ОСОБА_14 , який на час його подання не був визнаний представником потерпілого. Крім того вказував, що заява про надання диску має виправлення у даті складання: чи 23, чи 24 лютого 2017 року. В зв`язку з чим просив припинити дослідження цього доказу і постановити ухвалу про його очевидну недопустимість.

Прокурори заперечували проти задоволення заяви, вказуючи, що диск був наданий представником потерпілого ТОВ МП Термінал-Укрхарчозбутсировина і це підприємство стало потерпілим з часу подання заяви його представником ОСОБА_15 про вчинений злочин.

Представник цивільного позивача був такої ж думки.

Інші учасники погодилися із заявою захисника ОСОБА_11 .

Суд, заслухавши думку присутніх на засіданні учасників розгляду щодо заяви захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.
У статті 86 КПК України визначено, що доказ у кримінальному провадженні є допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
При цьому частиною 1 статті 89 КПК України передбачено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Однак частина 2 цієї статті передбачає, що у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Про це можуть заявити сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а також вони можуть наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими (частина 3 ст. 89 КПК України).
Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
В статті 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
При цьому відповідно до положень ст. 55 цього ж Кодексу потерпілим у кримінальному провадженні може також і юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
У п. 3 ч. 3 ст. 58 цього ж Кодексу передбачено, що повноваження представника потерпілого на участь у кримінальному провадженні підтверджуються довіреністю - якщо представником потерпілого є працівник юридичної особи, яка є потерпілою.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження потерпілим у ньому є ТОВ МП Укрхарчозбутсировина, а відповідно до довіреності від 20 вересня 2016 року, термін дії якої складає 1 рік, представником цього підприємства був ОСОБА_14 , який і надав диск DVD-R із відеозаписами.
Заява ОСОБА_14 має виправлення у даті її складання про що він підтвердив у судовому засіданні, тому на теперішній час немає підстав вважати, що це навмисне спотворення доказів.
Згідно з тим же реєстром кримінального провадження заяву про вчинення кримінального правопорушення подав ОСОБА_15 , який, будучи допитаним в судовому засіданні як свідок, підтвердив, що на час виявлення злочину був працівником цього підприємства.
Прокурор у суді підтвердив, що в матеріалах провадження є довіреність ОСОБА_15 , яка уповноважувала його представляти інтереси ТОВ МП Укрхарчозбутсировина, в тому числі і надання заяви про злочин, однак яка поки що не надана суду та не досліджувалася, оскільки не виникало сумнівів в статусі потерпілого та заявника.
Посилання захисників на те, що повноваження ОСОБА_15 як представника ТОВ МП Укрхарчозбутсировина не підтверджена довіреністю, оскільки про це не зазначено в реєстрі кримінального правопорушення, і виходячи з цього немає підстав вважати, що з часу подання ним заяви дане підприємство стає потерпілим, суд не приймає, оскільки такі висновки не можна однозначно зробити тільки з реєстру кримінального досудового розслідування. Повну та об`єктивну картину та вірний висновок про набуття юридичною особою статусу потерпілого та часу з якого у неї виник такий статус, а також належність та допустимість доказів, наданих його представником (представниками) можливо здійснити в результаті дослідження у судовому засіданні всіх доказів, а не реєстру досудового розслідування.
Тому у суда на даний час відсутні достатні дані вважати, що диск DVD-R, наданий представником ТОВ МП Укрхарчозбутсировина ОСОБА_14 є очевидно недопустимим доказом, оскільки він був наданий уповноваженим представником потерпілої юридичної особи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 про визнання явно недопустимим доказом диску DVD-R із відеозаписами вагової та відеозаписами відеозахоплення монітору вагової, наданий представником ТОВ МП Укрхарчозбутсировина ОСОБА_14 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1