Справа № 359/3035/13-к
Провадження № 1-КП/359/1/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддя ОСОБА_2 ,
суддя ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
за участю обвинувачуваного ОСОБА_5 ,
за участю обвинувачуваного ОСОБА_6 ,
за участю обвинувачуваного ОСОБА_7 ,
за участю захисника ОСОБА_8 ,
за участю захисника ОСОБА_9 ,
за участю захисника ОСОБА_10 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_11 ,
розглянувши колегіально у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду клопотання захисника ОСОБА_10 про визнання недопустимими доказами: протоколу обшуку від 03.10. 2012 року складений на підставі постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 28.09.2012 року, висновку експерта № 11-26 від 01.11.2012 року, додатку № 1 (ілюстрована таблиця) до нього - у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 ч. 1 ст. 309 КК України, -
в с т а н о в и в:
В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних порушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 27, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст.15. ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.
В процесі розгляду кримінального провадження, на стадії дослідження доказів поданих прокурором в порядку ст. 363 КПК України, захисник ОСОБА_10 заявив клопотання про очевидно недопустимими та такими, що здобуті з істотним порушенням прав людини та громамадянина - обвинуваченого ОСОБА_7 , документи-докази, які в процесі детально досліджувалися судом, а саме: протокол обшуку від 03.10.2012 року (том 3 а. с. 228-230) та висновок експерта № 11-26 від 01.11.2012 року (том 3 а. с. 218-221), після того як вищезазначені документи судом були дослідженні.
Відповідно до ч. 3 ст. 89 КПК України (в редакції 2012 р.) сторони кримінального провадження мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими.
Із тексту, заявленого захисником ОСОБА_10 клопотання вбачається, що він посилається на очевидну недопустимість заявлених ним доказів, а також на істотні порушення прав людини і основоположних свобод обвинуваченого ОСОБА_7 .
В судовому засіданні ОСОБА_10 зазначив, що протокол обшуку від 03.10.2012 р., був складений з істотними порушеннями норм КПК в редакції 1960 р., які згідно п.8 перехідних положень чинного КПК діяли на той момент. Також, послався на ч. 5 ст. 177 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до якої обшук житла чи іншого володіння особи, за винятком невідкладних випадків, проводиться лише за вмотивованою постановою судді. Так, суддею ОСОБА_12 Солом`янського районного суду м. Києва було винесено постанову від 28.09.2012 року якою задоволено подання старшого слідчого відділу Управління СБ України в Київській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_13 про проведення обшуку за місцем реєстрації та постійного проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до форми № 3 обвинувачений ОСОБА_7 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Як установлено в судовому засіданні та не спростовується сторонами кримінального провадження ОСОБА_7 зареєстрований, та проживав протягом 2012 року за адресою: АДРЕСА_2 .
При цьому дозвіл на обшук на підставі вищевказаної постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 28.09.2012 року було надано судом за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично обшук було проведено слідчим за адресою АДРЕСА_2 .
Таким чином, проведення обшуку 03.10. 2012 року відбулося без попереднього дозволу суду, як встановлено в ч. 5 ст. 177 КПК України (в редакції 1960 року), та з порушенням його суттєвих умов, встановлених в ч. 1 ст. 60 КПК України (в редакції 1960 р.).
Захисник ОСОБА_10 , також просив суд визнати не допустимим висновок експерта №11-26 від 01.11.2012 р. та додаток № 1 (ілюстрована таблиця) до нього, посилаючись на те, що даний доказ, був отриманий на підставі слідчих дій (обшуку квартири від 03.10.2012 р.) які були проведені в незаконний спосіб, та внаслідок цього, експерт який проводив дослідження, керувався очевидно недопустим доказом, а від так, висновок експерта № 11-26 від 01.11.2012 р. та додаток № 1, також має бути визнаний судом недопустимим.
Підсумовуючи заявлене клопотання, ОСОБА_10 зазначив, що по двох доказах, які він просить суд визнати недопустимими вбачається порушення конституційних прав та свобод ОСОБА_7 та процесуального порядку отримання даного доказу, під час повторного проведення обшуку в його житлі 03.10.2012 року, оскільки дозволу на проведення такого обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , суд не надавав. Враховуючи, що вказане приміщення є житловим, то проведення обшуку у ньому можливе за вимогами КПК України (в редакції 1960 року), лише на підставі постанови суду. Однак в постанові суду містились істотні порушення, які не давали права на обшук житлового приміщення обвинуваченого ОСОБА_7 . Також, захисник посилався на ст. 9, ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 р. "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя".
Обвинувачений ОСОБА_7 повністю підтримав клопотання свого захисника ОСОБА_10 .
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , а також їх захисники ОСОБА_14 , ОСОБА_8 підтримали клопотання захисника ОСОБА_10 та вважали за можливе його задовольнити.
Прокурор заперечував стосовно задоволення заявленого клопотання, оскільки на його думку протокол обшуку від 03.10.2012 р., проведений на підставі постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 28.09.2012 р., та висновок експерта № 11-26 від 01.11.2012 р. з додатком №1 до нього, є належними і допустимими доказами по даному кримінальному провадженню. Невідповідність адреси обвинуваченого ОСОБА_7 , яка зазначена в постанові Солом`янського районного суду м. Києва від 28.09.2012 р. є суто технічною помилкою, яка не тягне за собою наслідку визнання протоколу обшуку від 03.10.2012 р., та висновку експерта недопустимими. Вказав, що обшук був проведений без порушень КПК (в редакції 1960 року). Також зазначив, що ст. 89 KHK України (в редакції 2012 р) не дає процесуальної можливості вирішити питання про визнання доказів не допустимими, саме на даній стадії кримінального провадження, та керуючись ч.1 ст. 89 (в редакції 2012 р.) суд вирішує питання допустимості доказів в нарадчий кімнаті під час ухвалення судового рішення, тому таке питання має бути вирішено вже при ухваленні вироку.
Вислухавши думку всіх учасників кримінального провадження та заперечення прокурора з приводу заявленого клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що докази які просить визнати недопустимими захисник ОСОБА_10 були отриманні в період дії КПК (в редакції 1960 року).
Виходячи з вищезазначеного, відповідно до ч. 2 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Згідно ч. 1 ст. 89 КПК суд вирішує питання допустимості доказів вирішується під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Відповідно до ст. 369 КПК до судових рішень відносять ті, у яких: 1) суд вирішує обвинувачення по суті у формі вироку; 2) вирішуються інші питання які виключаються у формі ухвали.
Разом з тим, на момент заявленого захисником ОСОБА_10 клопотання про визнання доказів недопустимими, а саме протоколу обшуку від 03.10.2012 pоку, проведеного на підставі постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 28.09.2012 року (том 3 а.с. 228-230) та висновку експерта № 11-26 від 01.11.2012 року і додатку №1 до нього (том 3 а.с.218-221), судом було досліджено.
У зв`язку з чим підстави для прийняття окремого рішення (у формі ухвали) про вирішення питання, щодо недопустимості документів, а саме протоколу обшуку від 03.10.2012 pоку, проведеного на підставі постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 28.09.2012 року (том 3 а.с. 228-230) та висновку експерта № 11-26 від 01.11.2012 року і додатку №1 до нього (том 3 а.с.218-221), відсутні.
Вказане питання допустимості даних доказів підлягає вирішенню під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
За таких обставин у суду, на даній стадії судового розгляду, відсутні підстави щодо очевидності недопустимості доказів, на які вказує захисник, у зв`язку з чим його клопотання задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись: ч. 2 ст. 376 КПК України, п. 8 Перехідних положень КПК України (в редакції 2012року), ст. 89, 358, 369-372 КПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 про визнання доказів недопустимими у кримінальному провадженні № 359/3035/13-к, а саме протоколу обшуку від 03.10.2012 pоку, проведеного на підставі постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 28.09.2012 року (том 3 а.с. 228-230) та висновку експерта № 11-26 від 01.11.2012 року і додатку №1 до нього (том 3 а.с.218-221) - відмовити.
Вирішити питання допустимості даних доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення в порядку визначеному ч.1 ст.89 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя: підпис ОСОБА_1
Суддя: підпис ОСОБА_2
Суддя: підпис ОСОБА_15 -Лесів