Провадження № 11-кп/792/315/18
Справа № 681/1646/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.125, ч.1 ст.122 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 травня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000450 від 29 серпня 2017 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Полонського районного суду від 08 лютого 2018 року, -

в с т а н о в и л а :
Вироком Полонського районного суду від 08 лютого 2018 року
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, непрацюючого, на утриманні має одну малолітню дитину, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого, -
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання:
-за ч.1 ст.122 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі,
-за ч.2 ст.125 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.125 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
Строк відбування покарання постановлено обчислювати з моменту фактичного початку відбування покарання.
29 серпня 2017 року близько 17 години ОСОБА_10 , на сходинковому майданчику, поблизу вхідних дверей в квартиру АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин щодо місця проживання малолітньої дитини, вступив у суперечку з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , яка у подальшому переросла в бійку.
У цей же день, час та місці ОСОБА_10 , під час суперечки, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, під час конфліктної ситуації, підійшов до ОСОБА_7 , який знаходився біля вхідних дверей до квартири та умисно рукою схопив його за вказівний палець лівої руки та, з прикладанням фізичної сили, викрутив пальця проти годинникової стрілки. Внаслідок таких дій потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому голівки середньої фаланги другого пальця лівої кисті, синця на шкірі другого пальця лівої кисті, надриву зв`язок другого пальця лівої кисті, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Одразу після нанесення тілесних ушкоджень для ОСОБА_7 , близько 17 год. 10 хв. в квартирі АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 , продовжуючи суперечку, з мотивів особистої неприязні, з метою спричинення тілесних ушкоджень, під час конфліктної ситуації в коридорі вищевказаної квартири, наніс удар долонею правої руки по обличчю ОСОБА_8 в ділянку нижньої щелепи зліва. В подальшому, знаходячись в спальній кімнаті цієї квартири, умисно, із прикладанням фізичної сили, долонею правої руки наніс один удар по голові ОСОБА_8 , після чого засунув вказівний палець лівої руки в ротову порожнину ОСОБА_8 та схопив її за праву щоку і почав тягнути в коридор квартири. Внаслідок таких дій, потерпілій ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірі обличчя в проекції кута нижньої щелепи зліва, рани на слизовій правої щоки, струсу головного мозку, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок скасувати в частині засудження за ч.1 ст.122 КК України та застосувати до нього Закону України «Про амністію у 2016 році». При цьому вказує, що висновки суду стосовно механізму виникнення тілесних ушкоджень середньої фаланги другого пальця лівої кисті у потерпілого ОСОБА_7 суперечить показам самого потерпілого ОСОБА_7 та показам свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , що зафіксовані звукозаписом їх показів та матеріалам слідчого експерименту. Зазначає, що під час судового розгляду кримінального провадження судом не було добуто жодного доказу, що він з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, під час конфліктної ситуації, підійшов до ОСОБА_7 , який знаходився біля вхідних дверей до квартири та умисно рукою схопив його за вказівний палець лівої руки, та з прикладенням фізичної сили, викрутив пальця проти годинникової стрілки, чим спричинив йому тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості. Вважає, що він смикнувши за дверну ручку з метою закриття вхідних дверей від протиправного проникнення в квартиру ОСОБА_7 , не передбачав, не міг і не повинен був передбачити що на дверній ручці може опинитися палець ОСОБА_7 , а тому відсутня вина ОСОБА_10 у спричиненні тілесних ушкоджень пальця ОСОБА_7 та відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст.122 КК України. Звертає увагу, що ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не наносив, оскільки свідок ОСОБА_12 показала, що ОСОБА_8 їй сказала, що по голові її вдарила мати ОСОБА_10 ОСОБА_13 , що було розцінено судом як намагання захисника виправдати за цим епізодом обвинувачення.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, потерпілих на їх заперечення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, вона підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_10 при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_10 своєї вини у вчиненні даного правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно 29.08.2017 року близько 17 год. в двері його квартири постукали ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Вони почали забирати їх з ОСОБА_8 спільну малолітню дитину. В цей час ОСОБА_7 махнув на нього предметом, схожим на ніж і він закрив собою дитину, та просив їх вийти після чого подзвонив матері та попросив викликати поліцію. Підійшов працівник поліції Цвіркун, який був одягнутий в цивільний одяг. ОСОБА_10 намагався закрити двері в квартиру та вони з ОСОБА_7 смикали за них. ОСОБА_8 не зачіпав, просто відпихав з метою безпеки для дитини та не міг нанести для ОСОБА_8 та ОСОБА_7 такі тілесні ушкодження, так як у нього на руках знаходилась малолітня дитина.
Показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 , яка показала, що з ОСОБА_10 вона перебуває у шлюбі, від якого мають спільну малолітню дитину. 29.08.2017 року після засідання комісії у справах дітей з приводу визначення місця проживання дитини, вона разом з ОСОБА_7 , який є її двоюрідним дідом, своєю матір`ю, працівником служби Кукліновською поїхали до ОСОБА_10 . Він впустив в квартиру лише її, але дитину не віддав. ОСОБА_7 тримав двері за ручку та ОСОБА_10 схопив його за руку і скрутив йому пальця. Потім вдарив її по обличчю, але дитини не віддав. В цей час прийшла ОСОБА_13 - мама ОСОБА_10 , забрала в нього з рук дитину і пішла в кімнату, а ОСОБА_8 почала йти за нею. В цей час ОСОБА_10 , який був позаду неї, вдарив її кулаком по голові.
Показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 , який показав, що 29 серпня 2017 року після засідання у справах дітей, вони з працівником служби ОСОБА_14 та працівником поліції ОСОБА_15 , пішли до квартири ОСОБА_10 . Останній з дитиною на руках відкрив для них двері. Цвіркун пред`явив посвідчення, потім зачитав рішення комісії. Він стояв біля дверей, а ОСОБА_8 була в коридорі квартири. Його рука знаходилась на ручці дверей квартири. ОСОБА_10 лівою рукою тримав дитину, а правою схопив за ручку, на якій був його палець, взяв за нього і повернув проти годинникової стрілки. Він відчув як у нього тріснув палець, який потім посинів і почав набухати. Після того приїхала мама ОСОБА_10 , забрала у нього з рук дитину. Коли ОСОБА_8 вийшла з квартири, у неї з рота йшла кров. До приходу в квартиру ніяких тілесних ушкоджень в ОСОБА_8 не було.
З показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , матері потерпілої ОСОБА_8 слідує, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 існує спір з приводу місця проживання їх спільної малолітньої дитини. 29 серпня 2017 року після засідання комісії у справах дітей вони разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 і працівником поліції пішли до квартири ОСОБА_10 . ОСОБА_7 тримав рукою ручку дверей і ОСОБА_10 схопив його за руку і скрутив йому пальця. В квартирі ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_8 по обличчю. Після того як ОСОБА_13 забрала в ОСОБА_10 дитину , ОСОБА_8 пішла за нею, а ОСОБА_10 вдарив її в голову. Потім рукою схопив її за обличчя і порвав їй рота з якого пішла кров. До приходу в квартиру ОСОБА_16 будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не було.
Як показала в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , дружина ОСОБА_7 , 29 серпня 2017 року, після засідання комісії у справах дітей вона з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , працівником служби Ларисою поїхали до квартири ОСОБА_10 , який не пускав їх в квартиру, телефонував в поліцію, до матері. ОСОБА_7 тримався за ручку дверей, а ОСОБА_10 хотів їх зачинити. В цей час схопив за руку з ручкою і в цей час ОСОБА_7 скривився. В квартиру зайшла ОСОБА_8 , а за нею її матір. Працівник поліції кілька раз зачитував рішення служби у справах дітей. До приходу в квартиру ОСОБА_10 ні у ОСОБА_8 ні у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не було.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показала, що вона працює головним спеціалістом служби у справах дітей Полонської РДА. До них звернулась ОСОБА_8 та попросила, щоб з нею пішов хтось до квартири ОСОБА_10 щоб побачити дитину. ОСОБА_10 відкрив їм двері, в нього на лівій руці була дитина. В квартиру він пустив ОСОБА_8 та хотів закрити двері. ОСОБА_7 тримався за ручку дверей. До приходу в квартиру ОСОБА_10 , ні у ОСОБА_8 , ні у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не було. Коли ОСОБА_8 вийшла з будинку, у неї на губах була кров. Вона розповідала, що це ОСОБА_10 порвав їй рот.
Свідок ОСОБА_13 , мати ОСОБА_10 , в судовому засіданні показала. що 29 серпня 2017 року близько 16 години до неї зателефонував її син ОСОБА_10 і попросив викликати поліцію, тому що в квартиру прийшло багато людей і хочуть забрати дитину. Вона приїхала приблизно через 15 хвилин. В квартирі була поліція. ОСОБА_8 була в квартирі, жінки в під`їзді. Крові в ОСОБА_8 вона не бачила.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що в кінці літа на початку осені 2017 року він працював на посаді інспектора превенції. Коли прийшли до квартири ОСОБА_10 , він представився, пред`явив посвідчення та зачитав рішення служби у справах дітей. Був одягнений в цивільний одяг. ОСОБА_10 почав себе агресивно поводити, телефонувати в поліцію та до матері. До приходу в квартиру ОСОБА_10 ні у ОСОБА_8 , ні у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не було. Коли ОСОБА_8 вийшла з квартири, у неї на губах була кров. Після цього він дізнався, що ОСОБА_10 для ОСОБА_7 пошкодив пальця, як це відбувалось, він не бачив.
Об`єктивно вина обвинуваченого підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицями від 10 жовтня 2017 року ОСОБА_8 вказувала на обставини та механізм спричинення для неї тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , які відповідають її показанням в судовому засіданні (а.к.п.58); протоколом слідчого експерименту з фототаблицями від 18 жовтня 2017 року за участю ОСОБА_7 слідує, що останній розповідав про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та за допомогою статиста показував як ОСОБА_10 наносив удари для ОСОБА_8 (а.к.п.63); висновком експерта №415 від 29.08.2017 року у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: синець на шкірі обличчя в проекції кута нижньої щелепи зліва, рана на слизовій правої щоки, струс головного мозку, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я (а.к.п.66); рішенням засідання комісії з питань захисту прав дитини Полонської РДА №6 від 29 серпня 2017 року вбачається, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 дійсно існує спір з приводу визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_19 (а.к.п.69) та іншими матеріалами кримінального провадження.
Всім зібраним доказам у їх сукупності суд дав належну оцінку, вірно кваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.1 ст.122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я ( щодо епізоду з потерпілим ОСОБА_7 ) та за ч.2 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (щодо епізоду з потерпілою ОСОБА_8 ).
Покарання обвинуваченому ОСОБА_10 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням ступені тяжкості вчиненого ним злочинів та обставин, що обтяжують покарання.

Не заслуговують на увагу посилання обвинуваченого про суперечність висновків суду стосовно механізму виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 з огляду на таке.

Відповідно до висновку експерта №416 від 29.08.2017 року у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження: перелом голівки середньої фаланги другого пальця лівої кисті, синець на шкірі другого пальця лівої кисті, надрив зв`язок другого пальця лівої кисті, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупих твердих предметів, могли виникнути в строк та при обставинах вказаних в постанові та обстежуваним, а саме внаслідок викручування пальця сторонньою людиною.

Слід залишити поза увагою і доводи апеляційної скарги обвинувачення про відсутність вини у заподіянні умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_7 спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким судом надана належна оцінка і наведені докази не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки узгоджуються між собою, є логічними, послідовними, в основу вироку покладено показання обвинуваченого, потерпілих та свідків, які були ними надані в судовому засіданні в суді першої інстанції, та які в своїй сукупності спростовують доводи апеляційної скарги обвинуваченого.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він не спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_8 спростовуються матеріалами кримінального провадження та розцінюється колегією суддів як намагання уникнути відповідальності.

Разом з тим, підлягає задоволенню заява обвинуваченого ОСОБА_10 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до п. «в» ст.1 зазначеного Закону звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у ОСОБА_10 на утриманні знаходиться малолітня дитина ОСОБА_19 , 2016 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.к.п.74).

Керуючись ст.ст.407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 задоволити частково.

Вирок Полонського районного суду від 08 лютого 2018 року відносно ОСОБА_10 змінити.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання призначеного за ч.1 ст.122 КК України у виді 3 років обмеження волі, за ч.2 ст.125 КК України 2 років обмеження волі, на підставі ч.1 ст. 70 КК України - остаточного покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2