АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/26/18 Справа № 199/5744/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвокатів обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

представника потерпілих,

адвоката ОСОБА_13 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження №0000797 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_13 в інтересах потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , самого ОСОБА_7 , заперечення захисника ОСОБА_9 , та його підзахисного ОСОБА_7 на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_13 на вирок Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2017 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпрі, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого неповнолітніх дітей, працюючого менеджером в ПП «Євротехресурс», зареєстрованого у АДРЕСА_1 ; проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 24.02.2016 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.263 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75, 76 КК України, з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки;
засуджено за ст.124 КК України на 1 рік 10 місяців обмеження волі.

Вироком суду, ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 25.04.2015 року приблизно о 21 год. на автомобілі «Toyota Camrі V6», державний номер НОМЕР_1 , приїхав до аптеки ТОВ «Регіональна аптечна мережа РУАН», яка знаходиться в будинку №14 по вул. Маршала Малиновського в м. Дніпрі, де у дворі зустрівся з малознайомою не встановленою особою на ім`я ОСОБА_14 , з яким почав спілкуватися. Дійшовши до будинку №20 по вул. Маршала Малиновського, ОСОБА_7 і ОСОБА_14 зупинилися та побачили двох раніше їм незнайомих чоловіків, а саме ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, які почали чіплятися до ОСОБА_7 і ОСОБА_14 та провокувати на конфлікт. В цей момент між ОСОБА_17 та ОСОБА_15 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_15 підійшов і почав погрожувати ОСОБА_18 спричиненням йому тілесних ушкоджень, намагався нанести удари.
Після чого, ОСОБА_7 з метою самозахисту дістав ніж, який був при ньому, та став його тримати у своїй правій руці, сподіваючись, що ОСОБА_15 злякається та припинить вчиняти відносно нього протиправні дії і піде від нього. В цей момент до них підійшов ще один товариш ОСОБА_15 ОСОБА_19 , який також вступив у конфлікт на стороні ОСОБА_15 і ОСОБА_16 . Після цього, приблизно з 21 год. 15 хв. до 21 год. 20 хв. ОСОБА_20 , перебуваючи у дворі будинку №20 почав з ОСОБА_14 рухатися до свого автомобіля «Toyota Camri V6», який він раніше залишив у дворі біля будинку №14. Однак біля вказаної аптеки їх наздогнав ОСОБА_15 , поруч із яким була група осіб в кількості не менше 4 осіб, у тому числі ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ще декілька невстановлених осіб, які тримали у руках каміння, палки та йшли у його сторону.
При цьому потерпілий ОСОБА_15 вказував своїм товаришам, що ОСОБА_20 є особою, яка раніше його образила і його необхідно побити. З метою припинення протиправних дій з боку ОСОБА_15 та його товаришів, ОСОБА_7 , розуміючи, що його дії можуть призвести до тяжких наслідків, з метою самозахисту, а також з метою не підпустити до себе осіб, які намагалися вчинити проти нього протиправні дії, перебуваючи в стані необхідної оборони, тримаючи в своїй правій руці ніж, почав махати ним перед собою.
Однак ОСОБА_15 разом із особами, які були разом з ним, не зважаючи на вказані дії ОСОБА_23 , продовжував наступ на останнього. При цьому хтось із зазначених осіб з боку ОСОБА_15 умисно кинув в бік ОСОБА_7 камінь, який потрапив в лобну область голови останнього в результаті ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно - мозкової травми, забію головного мозку 1-го ступеню, втисненого перелому передньої стінки лобної пазухи праворуч, забійної рани в лобній області праворуч, ближче до надбрівної дуги з переходом на неї, та інші, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Після цього, ОСОБА_20 , діючи умисно, передбачаючи те, що його дії можуть привести до тяжких наслідків, навмисно продовжуючи махати перед собою ножем, з метою самозахисту, перебуваючи у стані необхідної оборони, але перевищуючи її межі, умисно спричинив ОСОБА_15 , в руках якого нічого не було, і який знаходився до нього ближче від усіх, - один удар ножем в область передпліччя, тим самим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді: непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням лівої підключичної артерії, яке ускладнилося розвитком гострої крововтрати, та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень та перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_15 , від якого він помер на місці. Згідно додаткового висновку експерта №982/555-ЕД від 22.11.2016 року, тілесне ушкодження у ОСОБА_15 у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням лівої підключичної артерії - відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

В апеляційних скаргах:

- не погодившись з даним вироком суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження відносно нього за ст. 124 КК України закрити, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю, на його думку, у його діянні складу кримінального правопорушення.

Вважає, що вирок ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, мало місце неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що він під час спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 допустив перевищення меж необхідної оборони та винний у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 124 КК України.

На його думку, суд першої інстанції проігнорував його доводи щодо захисту саме від нападу групи осіб, а не тільки від агресивних дій одного ОСОБА_15 .

Вважає, що пояснення свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_19 , ОСОБА_27 в своїй сукупності доводять факт групового нападу на нього із спричиненням йому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що відповідно до ч. 5 ст.36 КК України не є перевищенням меж необхідної оборони, та спростовують висновок суду про перевищення меж необхідної оборони з його боку.

Вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідивши докази в справі, які доводять спричинення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_15 з метою самооборони та в стані необхідної оборони під час відбиття нападу осіб в кількості не менше ніж 8-10 чоловік, які були озброєні палками та камінням, не застосував положення ч. 5 ст. 36 КК України, які виключають перевищення меж необхідної оборони під час захисту від нападу групи осіб, що свідчить про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення.

Також ОСОБА_7 вважає, що суд мусив закрити кримінальне провадження відносно нього, оскільки досліджені всі обставини щодо нанесення йому ушкоджень середньої та легкої тяжкості, а також внаслідок існування реальної загрози його життю, але не закрив провадження після встановлення відсутності в його діянні складу кримінального правопорушення, що, на його думку, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального Закону.

- захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з аналогічними по суті вимогами та доводами апеляційної скарги.

- адвокат ОСОБА_13 в інтересах потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити суворе покарання в межах санкції даної статті. Також просить цивільний позов потерпілих задовольнити в повному обсязі.

Вказав, що потерпіла сторона безліч разів зверталась до різних інстанцій з приводу однобічного та необ`єктивного проведення досудового розслідування, посилаючись на ту обставину, що за наявності показів свідків (котрі були очевидцями події 25.04.2015 року), а саме: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , котрі чітко вказували на те, що ОСОБА_20 навмисно, діючи з метою спричинення смерті ОСОБА_15 , наздогнав його за автомобілями та наніс останньому удар ножем в грудну клітину, від якого ОСОБА_15 невдовзі й помер на місці події. Посилається, що при наявності відмови підозрюваного ОСОБА_23 від дачі показів, орган судового розслідування, на його думку, приймав рішення щодо перекваліфікації дій ОСОБА_23 з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України, відповідно до витягу з ЄРДР від 28.04.2015 року.

Також адвокат посилається на пояснення експерта, який був допитаний в судовому засіданні та пояснив, що при вчиненні удару «на отмаш», неможливо нанести таке тілесне ушкодження, як у потерпілого, що клинок ножа в даному випадку рухався в одному напрямку цілеспрямовано, він не міг рухатися по дузі, що це був удар не випадковий.

Зазначив, що після проведеного судового розгляду стороною обвинувачення було змінено державне обвинувачення зі ст. 119 КК України на ст. 124 КК України, та що в матеріалах кримінального провадження мається висновок судового експерта (котрий й допитувався в судовому засіданні 16.03.2016 року) № 982/208-Е від 26.05.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_28 було спричинено: непроникаюче колото-різане поранення грудної клітини з ушкодженням лівої підключичної артерії; садна на задній поверхні лівого передпліччя у нижній третині, на тильній поверхні лівої кісті, на передній поверхні лівого колінного суглобу і на передній поверхні у верхній третині лівої гомілки, що виникли прижиттєво, незадовго до настання смерті.

Вважає, що при наявності вищевказаних обставин, сторона обвинувачення, грубо порушуючи вимоги Кримінального Закону, ігноруючи свідчення свідків та експертні висновки, при наявності в діях обвинуваченого прямого причинного зв`язку із нанесеним тілесним ушкодженням потерпілому ОСОБА_28 у вигляді «непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням лівої підключичної артерії, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_15 , від якого останній помер на місці, його смерть настала внаслідок гострої крововтрати».

На його думку, перекваліфікація дій обвинуваченого зі ст. 119 КК України на ст.124 КК України, є необґрунтованим.

На його думку, сторона обвинувачення, прийнявши позицію та сторону самого обвинуваченого ОСОБА_23 , навмисно взяла за основу саме подію, котра сталася вже після нанесення ОСОБА_17 удару ножем ОСОБА_15 , створюючи оману щодо протиправних дій самого ОСОБА_15 , та тим самим намагаючись у такий спосіб перекласти провину тих подій на потерпілого та його знайомих. Свідки, котрі були допитані в ході судового слідства : ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 пояснили про обставини, котрі відбувалися після нанесення смертельного удару ОСОБА_17 потерпілому, а безпосередні свідки (очевидці) вказують саме не навмисне нанесення удару ножем ОСОБА_15 .

Крім того, вважає, що допитаний свідок ОСОБА_25 взагалі надала суду першої інстанції неправдиві свідчення, котрі були спростовані переглядом відеозапису з камер спостереження, що й зумовило повторний виклик до суду першої інстанції для усунення чисельних суперечностей, оскільки при першому допиті даний свідок взагалі зазначав ОСОБА_31 потерпілою особою, та повідомляв про ті обставини, котрих взагалі не було саме з метою створення , на думку апелянта, штучних доказів невинуватості обвинуваченого ОСОБА_32 .

Обвинувачений ОСОБА_33 , в запереченні на апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_13 , просить залишити останню без задоволення.

Обґрунтовуючи свої заперечення, обвинувачений ОСОБА_33 вказав, що доводи представника потерпілих про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми Кримінального Кодексу України, що його дії необхідно кваліфікувати за ст. 121 КК України - нанесення умисних тяжких тілесних ушкоджень, вважає необгрунтованими.

На його думку, ситуація, яка передувала нанесенню тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , супроводжувалася спричиненням йому легких тілесних ушкоджень та тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що він реально побоювався за своє життя та здоров`я, оскільки серед нападаючих були особи у нетверезому стані, у них в руках було каміння, палки та ножі, та що це була група осіб, яка була агресивно налаштована проти нього.

Зазначив, що у процесі сутички він захищався від неправомірних дій групи осіб, в результаті чого йому були заподіяні легкі, та середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Вважає, що наведені свідчення свідків в своїй сукупності доводять факт групового нападу на нього із спричиненням йому тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим, він мав підстави захищатися від нападу з боку Невідомого та його приятелів.

На його думку, свідки, на яких посилається представник потерпілого, є друзями та знайомими Невідомого, а жоден з вказаних свідків «не бачив» хто саме спричинив йому тілесні ушкодження, що свідчить, на його думку, про упередженість вказаних свідків.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в запереченні на апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_13 , просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_13 , в якій останній послався на пояснення в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19 , який бачив, як Лакіза махнув лівою рукою зліва направо біля ОСОБА_15 , та останній в цей час стояв до Лакізи чуть боком, та поясненнями в судовому засіданні в якості свідка судового експерта.

На його думку, з таким твердженням адвоката ОСОБА_13 не можна погодитися, оскільки вони суперечать матеріалам справи та висновку експерта по експертизі № 982/262-Д від 12.06.2015 року - «Раньовий канал пораження прямує зліва направо спереду назад та незначно знизу вверх та не міг утворитися шляхом ковзного удару (тобто замахом руки зліва направо)», а також поясненнями в судовому засіданні в якості свідка 16.03.2016 року експерта ОСОБА_34 , який підтвердив висновок проведеної експертизи № 982/245-Є про те, що колото-різане поранення не могло утворитися за механізмом вказаним підозрюваним махаючи ножем зліва-направо, з права-наліво. Має місце тичкове направлення - прямий удар.

Вважає, що суд не взяв до уваги пояснення ОСОБА_19 , в частині, нанесення

ОСОБА_17 удару ножем ОСОБА_15 , оскільки такі пояснення є суперечливими,

матеріалам справи, встановлені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який просив апеляційні скарги залишити без задоволення , а вирок суду без змін, думку обвинуваченого та його захисників, які кожен окремо прохали задовольнити їхні апеляційні скарги, адвоката ОСОБА_13 в інтересах потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які прохали апеляційні скарги захисника та обвинуваченого залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_13 задовольнити, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг,та заперечення до неї, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, а також відповідати за змістом вимогам ст.374 КПК України.

Перевіркою матеріалів справи колегією суддів встановлено, що вказаних вимог Закону районний суд не дотримався.

В обгрунтування доведеності вини обвинуваченого та юридичної кваліфікації ним скоєного за ст..124 КК України, районний суд послався на те. що ОСОБА_7 , будучи неодноразово допитаним під час судового розгляду, частково визнавав вину як за ст.119 ч.1 КК України, так і за ст.124 КК України, та остаточно після останнього уточнення обвинувального акту, провину у вчиненні злочину, передбаченого ст.124 КК України, не визнав, показав, що він дійсно 25.04.2015 року приблизно о 21 год. приїхав на автомобілі до аптеки ТОВ «Регіональна аптечна мережа РУАН», що розташована у будинку №14 по вул.Маршала Малиновського в м.Дніпрі, але аптека вже була зачинена. Удворі будинку він побачив раніше йому малознайомого хлопця, на ім`я ОСОБА_14 , з яким почав спілкуватися та прогулюватися до будинку АДРЕСА_3 , де вони помітили конфлікт між раніше їм незнайомими чоловіками, як потім йому стало відомо ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були в стані алкогольного сп`яніння. Потім останні підійшли до них та почали чіплятися, намагалися нанести удари, провокували конфлікт, виникла словесна перепалка. З метою уникнення конфлікту вони повернулись у до автомобіля, а ОСОБА_15 почав скликати знайомих йому осіб, які підійшли до них і чисельно переважали. Потім приблизно з 21 год. 15 хв. до 21 год. 20 хв., їх наздогнав ОСОБА_15 , поруч із яким була група осіб в кількості не менше 15 чоловік, які тримали у руках каміння, палки, ножі та йшли у його сторону. При цьому ОСОБА_15 вказував своїм товаришам, що ОСОБА_20 є особою, яка раніше його образила і його необхідно вбити. Тоді з метою припинення протиправних дій з боку ОСОБА_15 та його оточення, він вибив ніж з руки ОСОБА_16 , взяв цей ніж у свою руку з метою самозахисту, а також з метою не підпустити до себе осіб, які намагалися вчинити проти нього протиправні дії, тримаючи ніж в своїй правій руці, почав махати ним перед собою. Тоді ОСОБА_15 разом із особами, продовжував наступ на нього, та хтось із оточення з боку ОСОБА_15 умисно кинув в лобну область голови камінь, чим йому було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження. Після цього від продовжував відмахуватись ножем, та можливо в цей час він міг ковзким ударом ножем задіти по руці ОСОБА_15 ,який знаходився до нього ближче від усіх. Також ОСОБА_7 поясняв, що умисно він його не бив, не визнає своєї вини, вважає, що діяв в тих обставинах в межах необхідної оборони, захищаючи себе. Як і коли впав ОСОБА_15 біля сходинок аптеки, він не бачив, оскільки став тікати від нападників з палками, ухиляючись від каменів.

Далі районний суд послався, що ОСОБА_7 виним себе у вчиненні ним злочину, передбаченого ст.124 КК України, (відповідно до зміненого обвинувального акту від 08.12.2016 року ) не визнав, та в обґрунтування доведеності вини за вказаним обвинуваченням послався на пояснення: потерпілої ОСОБА_11 , представника малолітнього потерпілого ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_24 , свідка ОСОБА_25 .

Але пояснення вказаних потерпілих та 2 свідків, за своїм змістом у вироку, не підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченому ст.124 КК України, а носять загальні за змістом характеризуючі відомості.

Далі суд послався на пояснення свідка ОСОБА_26 про те, що він 25.04.2015 року приблизно о 21 год. вийшов на вулицю покурити біля під`їзду свого буд. АДРЕСА_3 , та побачив, як зі сторони торця 16-го та 14-го будинків по вул.М.Малиновського біжить чоловік високого зросту, крупної статури, одягнутий у темний піджак, який був весь у крові, по обличчю у нього текла кров, який зупинився біля його автомобіля «Фольцваген Туарег», припаркованого недалеко біля його будинку, де в цей момент до нього почали бігти чоловіки в кількості приблизно до 8 осіб, які кричали, погрожували. Всі разом вони побігли повз нього в сторону проїзної частини, а він направився в сторону аптеки, де на сходинках лежав невідомий чоловік весь у крові.

Але перевіркою матеріалів провадження встановлено, даний свідок фактично був очевидцем того, що коли декілька осіб побігли за Лакізою, то останній від них втікав. Коли вони пробігли повз свідка, то останній направився в сторону аптеки, де на сходинках вже лежав невідомий чоловік у крові. Тобто, свідок ОСОБА_26 по суті надавав пояснення, що стосуються обставин вже після того, коли було спричинено ножове поранення ОСОБА_15 .. За яких обставин та хто саме спричинив поранення потерпілому, вказаний свідок не бачив. ОСОБА_26 також не бачив аби ОСОБА_15 разом із особами, які були разом з ним, продовжував наступ на останнього, а той відмахувався від них ножем.

Також районний суд, в обгрунттування доведеності обвинувачення за ст..124 КК України послався на свідка ОСОБА_16 , який ввечері вказаного дня разом із своїми друзями: ОСОБА_15 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , знаходились біля буд.№14 по вул. М.Малиновського у м. Дніпрі, де пили пиво. Через деякий час, приблизно о 21 год., ОСОБА_38 , ОСОБА_39 та ОСОБА_37 пішли, а він разом із ОСОБА_15 залишились удвох, ніяких предметів в руках, ножів у них не було. Далі біля 4 підїзду між незнайомими хлопцями, одним з яких був ОСОБА_7 виник словесний конфлікт і ОСОБА_40 почав виражатись в їх сторону нецензурною лайкою, а потім ОСОБА_15 підійшов до цих хлопців для з`ясування стосунків, але незнайомці дістали з карманів ножі. До них підійшов і ОСОБА_41 і далі всі розбіглися; а коли він повернуся до буд. АДРЕСА_4 , то побачив, що на сходинках аптеки лежав ОСОБА_15 без свідомості. Хто і за яких обставин наніс колото-різану рану ОСОБА_15 , він також не бачив.

В свою чергу свідок ОСОБА_19 поясняв про те, що приблизно після 21 год. 25.04.2015 року він проходив біля будинків по вул.Малиновського в м.Дніпрі, де побачив ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , які конфліктували з двома незнайомими чоловіками, та коли він підійшов ближче, то побачив, що губи ОСОБА_15 були розбиті, а незнайомі хлопці тримали в руках ножі, та виникла суперечка. Один з чоловіків, як йому потім стало відомо саме ОСОБА_7 , приблизився до ОСОБА_15 та рукою, в якій знаходився ніж, замахнувся в сторону ОСОБА_15 , після чого останній схватився за руку, невідомі чоловіки оточили ОСОБА_15 за автомобілем, де почали удвох наносити удари. Вони кинулись на допомогу, тоді ОСОБА_42 та інший чоловік відійшли; та на багажнику автомобіля вони побачили ОСОБА_15 , до якого підійшов ОСОБА_39 та повів його в сторону аптеки «РУАН», біля якої ОСОБА_15 впав. Далі він крикнув своїм друзям, що необхідно піймати тих чоловіків, які спричинили ОСОБА_15 тілесні ушкодження, та побіг через двір буд.№18 до буд.№20 по вул.Малиновського разом із ОСОБА_43 , ОСОБА_36 та іншими двома знайомими хлопцями, де у дворі буд.№20 він побачив цих незнайомців, які почали тікати в різні сторони. Після того він повернувся до аптеки «РУАН», де лежав ОСОБА_15 , але той був вже мертвим.

Тобто, з пояснень даного свідка вбачається, що саме ОСОБА_7 , приблизився до ОСОБА_15 та рукою, в якій знаходився ніж, замахнувся в сторону ОСОБА_15 , після чого останній схватився за руку, а обидва чоловіки оточили ОСОБА_15 за автомобілем, та удвох наносили йому удари.

При цьому ОСОБА_19 , як і ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ,кожен окремо, неодноразово поясняли, що на ОСОБА_44 гуртом з ножами,палицями перед тим, як той наніс удар ОСОБА_15 , вони не наступали,що загрози життю чи здоров`ю обвинуваченого не було.

З цього приводу свідок ОСОБА_21 поясняв,що бачив, як у вказаний час до ОСОБА_15 пристали раніше двоє незнайомих чоловіків, які були настроєні агресивно, дістали ножі та побігли в їх сторону. Тому ОСОБА_15 і він почали втікати. При цьому ОСОБА_15 побіг в сторону колишнього супермаркету, але його наздогнали вказані двоє незнайомих чоловіків. Він побіг за ними та побачив, що ОСОБА_40 лежав на багажнику легкового автомобіля, а ОСОБА_7 , тримав його, а інший чоловік втік. Він відштовхнув у плече ОСОБА_7 , та побачивши поріз у лівій частині плеча ОСОБА_15 , повів його до аптеки «РУАН», де той на східцях впав та втратив свідомістьВ цей час до них підбіг ОСОБА_45 , та почав кричати, щоб затримали ОСОБА_7 з особою, що була з ним, але ті втекли. Сикида також поясняв,що поранення потерпілому спричинив ОСОБА_7 ..

Крім нього, свідок ОСОБА_22 поясняв про те, що ввечері 25.04.2015 року разом трьома хлопцями він зустрів ОСОБА_46 , ОСОБА_15 по АДРЕСА_4 , які попросили про допомогу затримати 2 незнайомців, які побили ОСОБА_15 , на обличчі якого була кров. Коли вони підбігли до незнайомих чоловіків ближче та побачили, що у обох в руках були ножі. Тому він кинув в них камінь, та став тікати, а за ним побігли незнайомці, які потім побігли за ОСОБА_15 , та загнали його між стіною та припаркованими машинами. Далі незнайомі чоловіки втекли, а ОСОБА_15 пройшов пару метрів та на сходинах аптеки «РУАН» nf впав. З ОСОБА_35 , у якого була палка в руках, та разом з іншими приятелями вони побігли за цими чоловіками.

Отже, з пояснень вказаних свідків не вбачається, в який же конкретно момент було спричинено потерпілому ножове поранення, чи до того, як ОСОБА_7 було нанесено удар каменем в область голови, чи вже після того, як останній спричинив ножове поранення ОСОБА_28 , та за ОСОБА_47 почали гнатись приятелі потерпілого. Адже у вироку зазначено, що ОСОБА_7 , розуміючи, що дії можуть призвести до тяжких наслідків, з метою самозахисту, а також з метою не підпустити до себе осіб, які намагалися вчинити проти нього протиправні дії, перебуваючи в стані необхідної оборони, тримаючи в своїй правій руці ніж, почав махати ним перед собою. Однак ОСОБА_15 разом із особами, які були разом з ним, не зважаючи на вказані дії ОСОБА_23 , продовжував наступ на останнього. При цьому хтось із зазначених осіб з боку ОСОБА_15 умисно кинув в бік ОСОБА_7 камінь, який потрапив в лобну область голови останнього. Після цього ОСОБА_20 , діючи умисно, передбачаючи те, що його дії можуть привести до тяжких наслідків, навмисно продовжуючи махати перед собою ножем, з метою самозахисту, перебуваючи у стані необхідної оборони, але перевищуючи її межі, умисно спричинив ОСОБА_15 , в руках якого нічого не було, і який знаходився до нього ближче від усіх, - один удар ножем в область передпліччя.
В обґрунтування прийнятого рішення суд послався також на протоколи огляду місця події, слідчих екпертиз інших слідчих дій, огляду трупа потерпілого, заключення експертів, на відповідні речові докази.
Але висновок суду не підтверджується поясненнями вказаних вище свідків,експерта, не вбачається з матеріалів провадження і інших беззаперечних доказів щодо необхідності юридичної кваліфікації скоєного ОСОБА_7 за ст.124 КК України.
Відповідно до вимог Закону з`ясування обставин події, часу, місця події, конкретності дій обвинуваченого, направленості умислу та мотиву, причинного звязку та інші обставини, повинні бути ретельно встановлені, досліджені та проаналізовані.
Перевіркою матеріалів провадження австановлено, що вказаних вимог районний суд належним чином, та у повному обсязі,- не дотримався.
Так, згідно висновку експерта №982/208-Е від 26.05.2015 року у ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням лівої підключичної артерії та саден на задній поверхні лівого передпліччя у нижній третині, на тильній поверхні лівої кісті, на передній поверхні лівого колінного суглобу і на передній поверхні у верхній третині лівої гомілки, що виникли прижиттєво; смерть його наступила від непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням лівої підключичної артерії, яке ускладнилося розвитком гострої крововтрати; що виникло від дії плоского колючого предмету до складу якого входило залізо, з шириною клинка на рівні поринулої частини не більше 10 мм, який мав гостре лезо та обух, товщиною біля 1,1 мм, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_15 ; садна на кінцівках, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; в крові ОСОБА_15 виявлений етиловий спирт у концентрації 2,84%, що по відношенню до живих осіб може відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння (т.3 а.п.71-72).

Також додатковим висновком експерта№982/245-Е від 04.06.2015 року встановлено, що тілесні ушкодження у ОСОБА_15 у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини, з ушкодженням лівої підключичної артерії, не могли утворитися так, як показував під час слідчого експерименту 28.05.2015 року підозрюваний ОСОБА_7 - від ковзкого удару (т.4 а.п.24-26).

Крім цього, додатковим висновком експерта №982/262-Ед від 12.06.2015 року встановлено, що тілесні ушкодження у ОСОБА_15 у вигляді колото-різаного поранення грудної клітини, з ушкодженням лівої підключичної артерії, є раною грудної клітини, яка є колото-різаною. Вона не могла утворитися шляхом ковзкого удару (т.4 а.п.69-70). Додатковим висновком експерта №982/555-ЕД (2015) від 22.11.2016 року встановлено, що тілесні ушкодження у ОСОБА_15 у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини, з ушкодженням лівої підключичної артерії - відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння (т.5 а.п.191-192).

Допитаний 16 березня 2016 року в судовому засіданні районного суду судовий експерт пояснив про те, що «При ударе на отмаш невозможно нанести такое телесное повреждение как у потерпевшего. Клинок в данном случае двигался в одном направлении - целенаправлено. Клинок не мог двигаться по дуге, это был удар не случайный. Невидомый Виктор не мог самостоятельно (случайно) наткнулся на клинок ножа. Этот удар ножом был направленный, удар со значительной физической силой».

Отже, виходячи з вищенаведеного, суду належним чином необхідно було встановити обставини та механізм спричинення потерпілому ножового поранення, та інших тілесних ушкоджень, які були у нього виявлені.
Після проведенного судового розгляду прокурором ОСОБА_48 було змінено обвинувачення зі ст. 119 КК України на ст. 124 КК України.

В матеріалах даного кримінального провадження, як зазначено вище, мається висновок вказаного судового експерта (котрий, як зазначено вище допитувався в судовому засіданні 16.03.2016 року) № 982/208-Е від 26.05.2015 року відповідно до якого зазначено, що Невідомому ОСОБА_49 було спричинено: непроникаюче колото-різане поранення грудної клітини з ушкодженням лівої підключичної артерії; садна на задній поверхні лівого предпліччя у нижній третині, на тильній поверхні лівої кісті, на передній поверхні лівого колінного суглобу і на передній поверхні у верхній третині лівої гомілки, що виникли прижиттєво, незадовго до настання смерті.Тілесне ушкодження у вигляді непроникаюго колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням лівої підключичної артерії перебуває у прямому причинному звязку із настанням смерті ОСОБА_15 , від якого останній помер на місці. Смерть потерпілого настала в наслідок гострої крововтрати.

Прокурор дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_50 спричинив лише тяжкі тілесні ушкодження, у разі перевищення меж необхідної оборони, та його дії не відносяться до смерті потерпілого Невідомого ОСОБА_51 .

З вказаним рішенням прокурора не були згодні в суді потерпілі та їх адвокат,про що видно з технічного запису.

Але районний суд відповідним доводам з приводу нового обвинувачення надав поспішну оцінку, та не оцінив ретельно зібрані докази з точки зору їх достовірності, достатності, належності, допустимості, зробивши передчасний висновок про юридичну кваліфікацію скоєного обвинуваченим за ст.124 КК України.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» чітко визначено, що питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, врахувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер та локалізацію поранення (поранень), та наявність інших тілесних ушкоджень.

Для кваліфікації злочину за ст.124 КК України заподіяння тяжкого тілесного ушкодження повинно бути вчиненим з метою захисту правоохоронюваних інтересів від суспільно небезпечних посягань або затримання злочинця і доставлення його відповідним органам влади.

Відповідно до ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції не встановлено з достатньою повнотою усіх обставин, які мають значення для правильних висновків суду, та кваліфікації дій обвинуваченого, що свідчить про однобічність, та неповноту судового розгляду.
В зв`язку з цим судове рішення не може бути визнано законним.
Згідно зі ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції зокрема, є:
1) неповнота судового розгляду;
2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити частково вказані апеляційні скарги, даний вирок скасувати, та призначити новий розгляд в суді 1 інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, проаналізувати, надати належну оцінку всім доводам як потерпілих, так і обвинуваченого та захисту, та за результатами ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407,409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , самого обвинуваченого ОСОБА_7 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_13 задовольнити частково.

Вирок Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2017 року, відносно ОСОБА_7 , скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. .

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: