Справа № 504/281/18
Провадження № 1-кс/504/213/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018 смт. Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , попередньо розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 4, смт. Доброслав, скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 , про закриття кримінального провадження № 0002011 від 26.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року скаржник звернувся із даною скаргою.

Внаслідок самовідводів слідчих суддів Комінтернівського районного суду Одеської області ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) справу 14.05.2018 року повторно розподілено слідчому судді ОСОБА_1 .

Відповідно до положень п.п. д, п.1 ч.1 ст.106 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження за порушення правил щодо відводу (самовідводу).

В силу положення п.4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Свою позицію з приводу сумнівів у неупередженості судді висловив ЄСПЛ у п.п. 31, 32 справи «Газета «Україна Центр» проти України, яке набуло статус остаточного 15.10.2010 року.

У контексті об`єктивного критерію у цій справі окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58 Reports of Judgments and Decisions, 1996III).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, «правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45, Reports of Judgments and Decisions, 1998VIII).

Ухвалами слідчого судді ОСОБА_1 від 08.05.2018 року та від 14.03.2018 року в межах цього самого кримінального провадження слідчого СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області зобов`язано вчинити певні процесуальні дії, зокрема, проведення одночасного допиту потерпілого та свідків.

На цій підставі слідчим суддею ОСОБА_1 заявлено самовідвід від розгляду справи за скаргою ОСОБА_2 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п.12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів, передбачено, що при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь- яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення.

Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому- небудь спорі.

Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін у конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому.

І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Таким чином, у учасників даного кримінального провадження можуть виникнути об`єктивні побоювання щодо існування вищевказаного мною факту, що у підсумку призведе до обгрунтованого сумніву в безсторонності суду.

За правилами ч. 2 ст. 81 КПК України усі інші відводи під час судового провадження розглядає суд, який його здійснює.

Тобто, заява про самовідвід має бути розглянута тим судом, який здійснює судове провадження.

Слідчий суддя вважає заявлений самовідвід вмотивованим, обгрунтованим, і з метою забезпечення усунення будь- яких сумнівів як у учасників процесу, так і у суспільства в цілому, вважає необхідним самовідвід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ч. 6 ст. 9, ст. 7, ч. 2 ст. 81, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву слідчого судді ОСОБА_1 про самовідвід у даному кримінальному провадженні задовольнити.

Матеріали скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 , про закриття кримінального провадження №0002011 від 26.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - передати до апарату Комінтернівського районного суду Одеської області для визначення іншого судді в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1