УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2

підозрюваного - ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5

вивчивши та перевіривши матеріали скарги підозрюваного ОСОБА_3 , в порядку ч.1 ст.303 КПК України,

в с т а н о в и в :

до Шевченківського районного суду м. Києва 06 червня 2018 року надійшла скарга підозрюваного ОСОБА_3 в порядку ч.1 ст.303 КПК України.

У скарзі порушується питання про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 05 квітня 2018 року у кримінальному провадженні № 0004131 від 09.04.2016 року, з мотивів: не відповідності викладу фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, наведеним у підозрі кваліфікуючим ознакам, передбачених диспозицією ч.1 ст.365-2 КК України; відсутності вказівки в описовій частини повідомлення про підозру даних щодо розміру неправомірної вигоди; відсутності доказів, що дії ОСОБА_3 були вчинені, з метою отримання неправомірної вигоди як для себе, так і для інших осіб; відсутності в описовій частині вказівки на те, кому саме спричинені тяжкі наслідки; відсутності кваліфікуючої ознаки «Що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичним осіб».

Заслухавши підозрюваного, який підтримав скаргу, з мотивів у ній наведеним, слідчого та прокурора, які заперечували щодо задоволення скарги, з мотивів наведених у письмових запереченнях, які надішли на адресу суду 26.06.2018 року, вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, приходжу до наступних висновків.

Згідно із загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з утратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).

Водночас Конституція України в статті 58 допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Формою реалізації частини першої статті 58 Конституції України є положення частини першої статті 5 КПК 2012 року, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення.

На відміну від кримінального (матеріального) закону, чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження, тобто повернення процесу (процесуальних дій) неможливе.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147 VIII частина перша статті 303 КПК 2012 року була доповнена пунктом 10, а отже, згаданий пункт за загальним правилом підлягає застосуванню з дати набрання чинності цим Законом, в частині таких змін.

Згідно п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону № 2147-VIII положення п.10 ч.1 ст.303 КПК України вводиться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії у часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, після введення в дію цих змін, тобто з 16 березня 2018 року.

Отже, з підстав указаних у п.10 ч.1 ст.303 КПК України, слідчий суддя уповноважений розглянути скаргу на повідомлення слідчого, прокурора про підозру, у справах (кримінальних провадженнях) по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, після введення в дію цих змін, тобто з 16 березня 2018 року.
Як убачається зі скарги, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному проваджені № 0004131 в межах якого ОСОБА_3 повідомлено про підозру, яка ним оскаржується, внесено 09 квітня 2016 року.

А тому дія положення п.10 ч.1 ст.303 КПК України, яка набрала чинності 16 березня 2018 року, не має зворотної дії у часі та у даному випадку застосуванню не підлягає.

На час внесення відомостей до ЄРДР у кримінальному проваджені № 0004131 в межах якого ОСОБА_3 повідомлено про підозру, діяла редакція КПК України 2012 року зі змінами відповідно до Закону № 767-VII від 23.02.2014 року.

У вказаній редакції кримінального процесуального законодавства, положеннями ч.1 ст.303 КПК України, не передбачалось можливості оскарження повідомлення про підозру, та відповідно повноважень слідчого судді на скасування повідомлення про підозру.

А тому, у даному випадку при надходженні даної скарги до неї підлягали застосуванню положення ч. 4 ст. 304 КПК України, згідно яких слідчий суддя мав відмовити у відкритті провадження, оскільки скарга подана на рішення слідчого, що не підлягає оскарженню в порядку ст. 303 КПК України.

Разом із тим, враховуючи те, що слідчим суддею помилково було призначено судовий розгляду за даною скаргою, тобто такими діями фактично відкрито провадження за скаргою ОСОБА_3 , приходжу до висновку про те, що слід відмовити у задоволенні даної скарги, з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 5, 26, 303, 304 КПК України, п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону № 2147-VIII, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні скарги підозрюваного ОСОБА_3 , в порядку ч.1 ст.303 КПК, про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 29 серпня 2017 року у кримінальному провадженні № 0004131 від 09.04.2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя