Ухвала

16 липня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-6596 ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні № 0000326 у суді першої інстанції, на вирок Бородянського районного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 07 березня 2018 року щодо виправданої ОСОБА_4 ,
встановила:
Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 червня 2018 року касаційну скаргу прокурора, у зв`язку з недотриманням вимог статей 427, 438 КПК України залишено без руху та надано п`ятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

У цій ухвалі касаційного суду зазначалося, що усупереч п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга прокурора не містила правового обґрунтування заявлених ним вимог щодо необхідності скасування оскаржуваних рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а також неправильного застосування судами закону України про кримінальну відповідальністьвідповідно до ч. 2 ст. 438 КПК України з урахуванням положень статей 370, 404, ч. 1 ст. 412, статей 413, 419 цього Кодексу.

У межах встановленого строку прокурор повторно звернувся до суду з касаційною скаргою, однак, як убачається з її змісту, вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України не дотримався і не усунув усі недоліки, зазначені в ухвалі від 18 червня 2018 року.

Формально посилаючись на незаконність судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, прокурор у касаційній скарзі не навів обґрунтування своїх вимог відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК (касаційна скарга не містить вказівки на те, яким чином порушення судами вимог цього Кодексу, на які посилається прокурор, перешкодили чи могли перешкодити цьому суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення). Також він не посилається на жодну з безумовних підстав, передбачених ч. 2 ст. 412 цього Кодексу, для скасування рішень.

Вказуючи на неправильне застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність (п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України), прокурор не наводить конкретних доводів щодо незаконності оскаржуваних рішень зі згаданої підстави.

Натомість доводи прокурора зводяться до неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції, а також підставою для зміни чи скасування судового рішення цим судом.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Оскільки, прокурор не усунув зазначені в ухвалі суду недоліки в установлений строк, його касаційна скарга підлягає поверненню.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:
Повернути касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні у суді першої інстанції, на вирок Бородянського районного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 07 березня 2018 року щодо виправданої ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3