печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання сторони кримінального провадження №0000400 від 31.01.2013 року прокурора групи прокурорів Генеральної прокуратури України заступника начальника управління особливо важливих справ начальника процесуально-аналітичного відділу Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :

12.09.2018 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження №0000400 від 31.01.2013 року прокурора групи прокурорів Генеральної прокуратури України заступника начальника управління особливо важливих справ начальника процесуально-аналітичного відділу Департаменту міжнародно - правового співробітництва Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна.
Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити.

Дослідивши матеріали провадження за клопотанням, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом управління особливо важливих справ Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000400 від 31.01.2013 за фактом створення у лютому 2010 року злочинної організації з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, вчинення таких злочинів у період з 2010 року до теперішнього часу на території України та інших держав, а також легалізації (відмивання) коштів, здобутих злочинним шляхом, у тому числі з використанням підконтрольних підприємств нерезидентів, за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 258-5, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 212 та іншими статтями КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що злочинна організація, через підконтрольні підприємства та через пов`язаних осіб, зокрема ОСОБА_4 та наближених до нього осіб, володіє та управляє низкою підприємств, їх рахунками, розпоряджаючись злочинним шляхом здобутими коштами задля придбання активів на території Швейцарії, Королівства Монако та інших держав.

У своєму клопотанні прокурор вказує, що підставою накладення арешту є те, на рахунку «DAIRY S.A.» можуть зберігатися кошти, що незаконно отримані ОСОБА_4 та/або особами під його керівництвом внаслідок вчинення злочинів на території України та в подальшому легалізовані ним через підконтрольні суб`єкти підприємницької діяльності з ознаками фіктивності, а також через підконтрольні йому банківські установи, з метою запобігання ризикам перетворення, відчуження майна, забезпечення спеціальної конфіскації, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, належної підготовки запиту про надання міжнародної-правової допомоги.

Разом з тим, доказів на підтвердження необхідності накладення арешту прокурором не надано.

Крім того, на час подання клопотання про накладення арешту запит про надання міжнародної-правової допомоги до матеріалів не додано.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підставу та мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадках передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Враховуючи, що слідчим не доведено необхідність такого арешту, та не надано доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, а відсутність вказаних доказів позбавляє слідчого суддю можливості перевірити факти викладені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора про арешт майна задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання сторони кримінального провадження №0000400 від 31.01.2013 року прокурора групи прокурорів Генеральної прокуратури України заступника начальника управління особливо важливих справ начальника процесуально-аналітичного відділу Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1