Справа № 750/2187/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/47/18
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 березня 2018 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Печора РФ, проживаючої по АДРЕСА_1 , засудженої за ч. 3 ст. 149, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 149 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

Вищевказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку щодо засудженої ОСОБА_6 ..

Місцевий суд своє рішення мотивував тим, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом десяти років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання.

Згідно копії довідки Державної прикордонної служби України від 06.06.2006 року, ОСОБА_6 залишила територію України 10.02.2006 року, а відповідно до копії довідки ДІТ МВС України вона перебуває у розшуку як особа, що ухиляється від відбування покарання за вироком суду.

Таким чином, згідно ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупинено, і передбачений законом 10-річний строк не сплив.

На вищевказану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та постановити нову, якою звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку апеляційного суду Чернігівської області від 17 квітня 2006 року. Зазначає, вищевказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 149, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 149 КК України та засуджено із застосуванням ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі. З урахуванням положень п. 4 ч. 1 ст. 80 КК України строк давності виконання вироку закінчився 17.04.2016 року, а тому твердження суду про виконання вироку при в`їзді засудженої на територію України є помилковим, оскільки вона б підлягала звільненню від відбування покарання. Перебування ОСОБА_6 у міжнародному розшуку та запит про її видачу в разі затримання на території іноземної держави суперечили б вимогам п. б ч. 1 ст. 57 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних сімейних та кримінальних справах 1993 року, ст. 10 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, п. 7 ч. 2 ст. 575 КПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає її обґрунтованою.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком апеляційного суду Чернігівської області від 17 квітня 2006 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 149, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 149 КК України та засуджено із застосуванням ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі.

З урахуванням положень п. 4 ч. 1 ст. 80 КК України строк давності виконання вироку закінчився 17 квітня 2016 року, а тому твердження місцевого суду про виконання вироку при в`їзді засудженої на територію України є помилковим, оскільки вона підлягала б звільненню від відбування покарання.

Перебування ОСОБА_6 у міжнародному розшуку та запит про її видачу в разі затримання на території іноземної держави суперечили б вимогам п. б ч. 1 ст. 57 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних сімейних та кримінальних справах 1993 року, ст. 10 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, п. 7 ч. 2 ст. 575 КПК України, оскільки міжнародним законодавством передбачена можливість видачі для приведення вироку до виконання, а не звільнення у зв`язку із закінченням строків давності.

В ч. 3 ст. 80 КК України зазначено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини 1 цієї статті, подвоюються.

При цьому, навіть якщо засуджений ухилявся від відбування покарання, строк давності виконання обвинувального вироку для нього не може бути більше 10 років.

Аналогічна позиція викладена і в рішеннях Верховного Суду України від 05 вересня 2013 року №5-6кс 13 та 24 грудня 2015 року №5-324кс15.

Таким чином, оскільки подвоєний строк на даний час минув та не переривався вчиненням нового злочину, засуджена ОСОБА_6 підлягає звільненню від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 539 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 березня 2018 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку апеляційного суду Чернігівської області від 17 квітня 2006 року.

Касаційному оскарженню ухвала не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4