ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 274/2078/15-к
Провадження № 1-кп/0274/33/18
25.05.2018 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ;
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чуднів Житомирської області, громадянина України, з професійно - технічною освітою, перебуваючого в цивільному шлюбі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення злочину військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, раніше несудимого, за ч. 3 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в :
14 серпня 2014 року старший сержант ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний на військову службу на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21 липня 2014 року № 607/2014 та направлений для подальшого проходження служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 14 серпня 2014 року № 99, старшого сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду - командир відділення автомобільного відділення першого протитанкового артилерійського взводу четвертої протитанкової артилерійської батареї другого протитанкового артилерійського дивізіону.
Так, відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Разом з тим, відповідно до ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, старший сержант ОСОБА_4 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов' язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Однак, старший сержант ОСОБА_4 , під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, вирішив стати на злочинний шлях.
Так, 28 серпня 2014 року діючи з прямим умислом та з метою ухилитися від проходження військової служби на певний час, в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов"язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, старший сержант ОСОБА_4 самовільно без дозволу командування частини та поважних причин залишив військову частину тривалістю понад 1 місяць, службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, не виконував, маючи об`єктивні можливості до місця проходження військової служби (військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ,) не прибув та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 .
Кримінальна відповідальність за вчинення злочину, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнається винним, передбачена ч. 3 ст. 407 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав повністю та показав, що в серпні 2014 року його ІНФОРМАЦІЯ_2 призвано під час мобілізації на військову службу, яку він проходив у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 . В серпні 2014 року через погіршення стану здоров"я, він вирішив пролікуватися. У зв"язку з цим, самовільно, без дозволу командування, залишив військову частину та поїхав додому в АДРЕСА_2 . Спочатку він лікувся самотужки вдома. Під новий рік його прооперували, бо виявили виразку шлунку. Після видужання він повернувся у військову частину, однак за станом здоров"я його комісували. У вчиненому розкаюється.
Крім визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні злочину стверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, відповідно до витягу з наказу тво командира військової частини польова пошта В НОМЕР_2 № 99 від 14.08.2014 року військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період старшого сержанта ОСОБА_4 призваного ІНФОРМАЦІЯ_3 з 14.08.2014 року зараховано в списки особового складу частини на всі види забезпечення і призначено на посаду - командира відділення автомобільного відділення першого протитанковогом артилерійського взводу четвертої протитанкової артилерійської батареї другого протитанкового артилерійського дивізіону, ВОС-843182А. (а.п. 36 т. 1).
Згідно витягу з наказу тво командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.08.2014 року № 110, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період старшого сержанта ОСОБА_4 , командира відділення другого протитанкового артилерійського дивізіону, визнано таким, що самовільно залишив частину 28.08.2014 року, з 30.08.2014 року знято з котлового забезпечення частини (а.п. 37 т. 1).
З наказу тво командира військової частини польова пошта В НОМЕР_2 № 1036 від 24.09.2014 року вбачається, що за особисту недисциплінованість, самовільне залишення військової частини, старшого сержанта ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності (а.п. 38 т. 1).
За час проходження військової служби в батареї ОСОБА_4 зарекомендував себе з негативної сторони, про що свідчить службова характеристика (а.с. 33 - 35 т. 1).
Відповідно до медичної характеристики, старший сержант ОСОБА_4 за час військової служби у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 за медичною допомогою до медичного пункту не звертався (а.с. 47 т. 1).
За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_4 в самовільному залишенні військовослужбовцем військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць доведеною та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 407 КК України.
Обираючи вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання.
Суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше, вину у вчиненні злочину визнав повністю, за місцем служби характеризується негативно, перебуває в цивільному шлюбі, на стаціонарному лікуванні в Житомирській обласній психіатричній лікарні № 1 не перебував, за архівними даними не значиться, під час досудового розслідування оголошувався в розшук.
Обставиною, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, помякшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, враховуючи обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, має сім`ю, відсутність будь-яких тяжких наслідків скоєного, суд вважає за можливе застосувати щодо ОСОБА_4 положення ч. 1 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальних витрат немає.
Арешт на майно обвинуваченого не накладався.
Підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 369-371, 374, 376 КПК України, суд, -
Визнати винуватим ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 (одного) року іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий: ОСОБА_1