АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/3439/16-к Номер провадження 11-кп/786/761/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.187 КК - О.Т.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора потерпілих представників потерпілихОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисників обвинуваченихОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 та прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 2 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_14 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Петрівка Глобинського району Полтавської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, судимий,

визнаний винуватим та засуджений:

- за ч.4 ст.187 КК України на 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч.2 ст.121 КК України на 9 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно засуджений на 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_14 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 14414 грн 10 коп.

ОСОБА_13 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.121 КК України на 7 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_13 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 13358 грн 58 коп.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, обвинувачені визнані винуватими у вчиненні злочинів за таких обставин.

19 квітня 2016 року близько 1 год. 40 хв. ОСОБА_13 , перебуваючи неподалік приміщення ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованого по вул. Небесної Сотні, 61, у м. Полтава, під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_15 , умисно наніс декілька ударів рукою по голові та тулубу потерпілого, збивши останнього на асфальтоване покриття автодороги, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, які в подальшому призвели до настання смерті потерпілого.
Після того, як ОСОБА_15 пішов з місця події, ОСОБА_14 , який був присутнім під час вказаних подій, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, неподалік будинку №8 по пров. Рибальському у м. Полтава, вчинив розбійний напад на ОСОБА_15 , під час якого наніс йому численні удари по голові та тулубу, внаслідок чого заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до настання смерті потерпілого.
Під час нападу ОСОБА_14 заволодів належними потерпілому ОСОБА_15 мобільними телефонами «Нокіа» і «Самсунг GT Е1200М», курткою та банківською карткою «ПриватБанку» загальною вартістю 697 грн. 15 коп.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_13 просить скасувати вирок місцевого суду відносно нього та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. При цьому зазначає про відсутність умислу на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень та стверджує, що намагався припинити конфлікт між потерпілим ОСОБА_15 та обвинуваченим ОСОБА_14 .
Ставить під сумнів показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які були на місці вчинення злочину, оскільки вони перебували у стані алкогольного сп`яніння.
Стверджує, що суд не надав належної оцінки показанням свідка події ОСОБА_19 , який є його братом.
Вважає, що тілесні ушкодження були нанесені потерпілому ОСОБА_15 іншою особою на місці, де був виявлений його труп, а саме по пров. Рибальському, 8, в м. Полтава, а не біля приміщення ПАТ КБ «ПриватБанк».
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 просить закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_14 за ч.2 ст.121 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину. Водночас, за епізодом заволодіння майном потерпілого ОСОБА_15 , просить перекваліфікувати дії підзахисного з ч.4 ст.187 на ч.1 ст.186 КК України.

При цьому зазначає, що факт нанесення потерпілому ОСОБА_15 тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_13 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_20 , а також протоколами слідчих експериментів.

Ставить під сумнів показання свідка ОСОБА_19 - брата обвинуваченого ОСОБА_13 , з огляду на їх родинні стосунки. Наголошує про суперечливість показань цього свідка.

Вказує, що місцевим судом залишено поза увагою дані, отримані під час слідчого експерименту, проведеного з підозрюваним ОСОБА_14 , показання якого не суперечать висновкам судово-медичних експертиз.

Вважає, що місцевим судом належним чином не досліджено питання стосовно проміжку часу, протягом якого потерпілому були нанесені тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок стосовно ОСОБА_14 у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочинів та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_14 за ч.4 ст.187, ч.2 ст.121, ч.1 ст.70 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

При цьому зазначає, що місцевим судом не в повній мірі враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_14 , який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих та насильницьких злочинів, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисні злочини, в тому числі особливо тяжкий.

Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та їх захисників на підтримання доводів принесених апеляційних скарг, думку прокурора про необхідність посилення покарання обвинуваченому ОСОБА_14 , міркування потерпілих та їх представників, які погодилися з доводами прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

Факт настання смерті потерпілого внаслідок тяжкої черепно-лицьової травми з крововиливами під оболонку головного мозку, а також перебування в цей час на місці вчинення злочину обох обвинувачених і наявність конфлікту між ними та потерпілим, встановлений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, оціненими відповідно до ст.94 КПК України та ніким із учасників провадження не оспорюються.

Не заперечується також факт заволодіння обвинуваченим ОСОБА_14 речами потерпілого ОСОБА_15 .

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_13 про відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, спростовуються такими доказами.

Як правильно встановив місцевий суд, конфлікт між ОСОБА_13 та ОСОБА_15 виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин після того, як потерпілий, намагаючись нанести удар ОСОБА_21 , вдарив ОСОБА_13 .

Після чого ОСОБА_13 умисно наніс ОСОБА_15 декілька ударів рукою по голові. При цьому потерпілий впав.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_13 про те, що він лише сидів зверху на потерпілому та відштовхувався від нього рукою, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_16 та обвинуваченого ОСОБА_14 , які були поряд під час вчинення злочину та підтвердили обставини нанесення ОСОБА_13 близько трьох ударів правою рукою в лице потерпілого.

Такі їх показання узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , які бачили, як ОСОБА_13 , сидячи зверху на потерпілому, замахувався рукою та наносив удари.

Крім того, показання цих свідків підтверджуються даними протоколу слідчого експерименту від 28 квітня 2016 року, відповідно до яких ОСОБА_19 брат обвинуваченого, пояснював, що бачив, як його брат, будучи зверху над потерпілим, наносив йому удари кулаком правої руки, в тому числі, в область голови та щелепи.

Більше того, як показав в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 водій таксі, який відвозив братів Манжосів, а також свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 і ОСОБА_18 від приміщення «ПриватБанку», обвинувачений ОСОБА_13 по дорозі хвалився, що побив чоловіка.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_13 про те, що він не міг заподіяти тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, оскільки той самостійно пішов з місця вчинення злочину, є непереконливими.
Так, відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №88 (т.3 а.с.45-84), черепно-лицьова травма потерпілому була нанесена не менше ніж від восьми ударів в обличчя та лобно-скроневі ділянки голови тупими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути кисті рук, стиснені в кулаки, ноги людини у взутті, коліно та інші предмети з подібними характеристиками.
Стосовно живої особи всі ушкодження голови по ступеню тяжкості можуть бути оцінені лише в своїй сукупності, оскільки кожен з ударів міг внести свій еквівалент в розвиток черепно-лицьової травми, яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень і як таких, що в даному конкретному випадку призвели до настання смерті потерпілого.
Нанесення такого характеру черепно-лицьової травми може супроводжуватися короткочасною втратою свідомості, за якою настає «світлий проміжок», коли потерпілий не був позбавлений можливості скоювати самостійні дії (пересуватися, чинити опір), який міг тривати до десятків хвилин. Нанесення інших тілесних ушкоджень не позбавляло можливості ОСОБА_15 самостійно рухатися чи чинити опір.
При цьому, як вказує комісія експертів, переважна локалізація тілесних ушкоджень на передній поверхні тіла може свідчити про те, що під час їх заподіяння потерпілий був обернений обличчям до травмуючи факторів.
Можливість утворення тілесних ушкоджень при падінні на площину чи виступаючу поверхню, як з раніше приданим прискоренням, так і без нього, експерти виключають.
Причину зміни показань свідка ОСОБА_19 , який під час судового розгляду пояснював, що ОСОБА_13 наносив удари не в голову, а в область плеча потерпілого, місцевий суд з`ясував та дійшов вірного висновку, що мала місце спроба з боку близької особи рідного брата, сприяти уникненню від відповідальності обвинуваченого.

Всупереч твердженням в апеляційній скарзі ОСОБА_13 , перебування свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 у стані алкогольного сп`яніння, не спростовує їх показань, які є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та з іншими, дослідженими судом, доказами.
Доводи ОСОБА_13 в тій частині, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_15 продовжували наноситися ще й іншою особою на місці, де був виявлений його труп, а саме по АДРЕСА_3 , є слушними, проте не спростовують висновків суду про винуватість самого ОСОБА_13 .
Доводи захисника ОСОБА_11 про непричетність ОСОБА_14 до розбійного нападу та до спричинення тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть потерпілого, і твердження про винуватість підзахисного лише у відкритому заволодінні його майном є непереконливими.

Як встановив місцевий суд, після побиття потерпілого ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , забравши свої речі, пішов в напрямку, де згодом був виявлений його труп, а за ним вирушив ОСОБА_14 .

При цьому свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 підтвердили, що біля «ПриватБанку» ніяких речей потерпілого не залишалося.
Виявлена у ОСОБА_15 значна кількість тілесних ушкоджень свідчить про те, що його побиття продовжувалося і після конфлікту з ОСОБА_13 .

Враховуючи, крім того, дані протоколів огляду місця події та обшуку, а також висновки судових експертиз, відповідно до яких: у обвинуваченого ОСОБА_14 були виявлені викрадені у потерпілого речі; за місцем проживання ОСОБА_14 були вилучені речі, на яких знайдена кров людини, яка може походити від ОСОБА_15 ; поруч з трупом потерпілого виявлені явні сліди бійки (бризки крові, пошкоджений автомобіль зі слідами крові потерпілого), а також недопалки сигарет з генетичними ознаками клітин, які збігаються з генетичними ознаками крові ОСОБА_14 ; на одязі виявлені сліди крові, які є змішаними і містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість останнього у вчиненні розбійного нападу та заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого.

Всупереч твердженням захисника ОСОБА_11 , місцевий суд об`єктивно з`ясував обставини вчинення злочину, оцінив сукупність усіх зібраних та досліджених доказів, які обґрунтовано визнав належними та допустимими з точки зору достатності та взаємозв`язку, як того вимагають приписи ст.94 КПК України, та ухвалив правильне рішення про винуватість ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а ОСОБА_14 , - ч.4 ст.187 та ч.2 ст.121 КК України та належним чином мотивував своє рішення.

Версії обох обвинувачених про їх непричетність до вчинення злочину були належним чином перевірені місцевим судом і не знайшли свого підтвердження.

Місцевий суд обгрунтовано взяв до уваги той факт, що смерть потерпілого настала не менше ніж від восьми ударів в обличчя та лобно-скроневі ділянки голови. При цьому суд правильно встановив, що обвинувачений ОСОБА_13 наніс близько трьох ударів у цю область, а інші удари були нанесені обвинуваченим ОСОБА_14 .

Призначене обом обвинуваченим покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, є необхідним для їх виправлення та попередження нових злочинів і є справедливим.

Тому підстав для посилення покарання обвинуваченому ОСОБА_14 , про що просив прокурор в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 та прокурора не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.404, ст.405, ст.407 та ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 2 квітня 2018 року щодо ОСОБА_13 та ОСОБА_14 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 та прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , - без задоволення.

В зв`язку з набранням вироком законної сили обвинуваченого ОСОБА_13 взяти під варту в залі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою,- в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4