УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2018 року

м. Київ
справа № 752/2385/17
провадження № 51-6211ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року.
Суть питання
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією майна.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року зазначений вирок залишений без зміни.
У касаційній скарзі захисник судові рішення скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вказує на те, що судові рішення ґрунтуються на недопустимих та неналежних доказах, є невмотивованими, оскільки суди не надали відповіді на аргументи сторони захисту, зазначає, що судами неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме положень ч. 5 ст. 72, ч. 2 ст. 5 КК щодо зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
За положеннями п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити, зокрема, обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, а також вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
За нормами ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому, виходячи з вимог ч. 1 ст. 438 КПК, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Проте, наведені вимоги кримінального процесуального закону при подачі касаційної скарги захисником належним чином не дотримані.
Так, у поданій касаційній скарзі захисник зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Разом з тим, в обґрунтування наводить доводи, які стосуються оцінки доказів, що, у свою чергу, виходячи з вимог ст. ст. 433, 438 КПК, не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Доводів, у чому саме, з огляду на вимоги ст. 412 КПК, полягали істотні порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону захисник у скарзі фактично не наводить.
При цьому твердження захисника щодо невмотивованості судових рішень також належним чином не обґрунтовано, оскільки захисник не навів конкретних доводів, яким чином це перешкодило чи могло перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення.
Також слід зазначити, що доводи щодо незаконності, на думку захисника, судових рішень, які захисник наводить в обґрунтування істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, фактично стосуються вироку суду першої інстанції, при цьому доводів щодо незаконності ухвали апеляційного суду касаційна скарга захисника не містить, як не містить і доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі на спростування доводів апеляційної скарги захисника та засудженого.
Також у касаційній скарзі, відповідно до вимог ч. 3 ст. 427 КПК, має бути зазначено, чи бажає скаржник взяти участь у касаційному розгляді. Проте зазначених вимог захисником не виконано.
Крім того, в порушення вимог ч. 6 ст. 427 КПК, захисником до касаційної скарги не долучено необхідної кількості її копій для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року залишити без руху і встановити захиснику строк для усунення недоліків сім днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3