Справа № 164/501/18
Провадження №1-кп/157/37/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2018 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000495 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:

вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 червня 2013 року за статтями 198, 71, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць;

вироком Маневицького районного суду Волинської області від 15 листопада 2016 року та ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 25 квітня 2018 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого від відбування покарання зі встановленням іспитового строку 2 роки,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

ОСОБА_7 10 грудня 2016 року біля 15 години, знаходячись у літній кухні житлового будинку за місцем свого тимчасового проживання, що по АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи значення своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно кулаком правої руки завдав своїй співмешканці ОСОБА_6 три удари в ліву бокову поверхню волосистої частини голови, один удар в ліву частину обличчя, один удар в ділянку лівого ока, від чого потерпіла впала на підлогу. Затим ОСОБА_7 , продовжуючи свої дії, ногами наніс ОСОБА_6 один удар у ділянку правого вуха, один удар у ділянку перенісся, один удар у ділянку рота, три удари в ділянку правої сторони грудної клітки, внаслідок чого заподіяв потерпілій тілесне ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, терміном більше 21 дня.

Крім того, ОСОБА_7 10 грудня 2016 року біля 16 години, знаходячись у літній кухні житлового будинку за місцем свого тимчасового проживання, що по АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи значення своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень, кухонним ножем умисно наніс один удар у задню поверхню лівої половини грудної клітки ОСОБА_6 , внаслідок чого заподіяв потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_7 винуватість в інкримінованому йому злочині визнав частково. Показав, що 10 грудня 2016 року в післяобідню пору додому повернулася його співмешканка ОСОБА_6 . Із собою принесла пляшку горілки та продукти. Потерпіла розповіла, що отримала державну допомогу на дітей. Він запропонував їй передати отримані кошти дітям, які в неї відібрали через неналежне виконання батьківських обов`язків. ОСОБА_6 заперечила за запропонувала перерахувати кошти дітям після Нового року. З цього приводу в них виникла сварка, в ході якої кухонним ножем він ударив потерпілу в бік, а після цього ніж вкинув у грубку. Усіх обставин нанесення ударів потерпілій не пам`ятає, оскільки перебував у стані сильного душевного переживання з приводу відібрання у них малолітніх дітей. Уночі наступного дня він прокинувся та помітив, що ОСОБА_6 тяжко дихає, а навколо неї багато крові. Тоді він пішов у будинок, де мешкає ОСОБА_8 , щоб попросити телефон та викликати швидку допомогу. Також визнав, що 10 грудня 2018 року під час описаних ним подій перебував у стані алкогольного сп`яніння. У скоєному щиро кається. Цивільний позов визнає повністю.

Оцінюючи покази обвинуваченого, суд не вважає їх визнавальними та не приймає як щире каяття у вчинених злочинах.

Попри часткове визнання обвинуваченим своєї винуватості у скоєному, його вина вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_6 про те, що 10 грудня 2016 року в літній кухні, де вони проживали разом із ОСОБА_7 , останній зчинив сварку через кошти, які вона напередодні отримала як державну допомогу на дітей. Обвинувачений вимагав перерахувати ці кошти дітям, які в неї відібрали через неналежне виконання батьківських обов`язків. В ході сварки ОСОБА_7 наніс їй кілька ударів у голову та по тулубу, від чого вона впала на підлогу. Коли, приблизно через 10 хвилин вона підвелася, обвинувачений продовжив сварку та вдарив її кухонним ножем у бік. Отримавши удар, вона вибігла на вулицю та одразу ж повернулася в приміщення. ОСОБА_7 запитав у неї куди подіти ніж і, не отримавши відповіді, кинув його в грубку. Після цього вони лягли спати. Біля другої години ночі наступного дня до них прийшов ОСОБА_8 , який проживає в житловому будинку того ж господарства, щоб попросити сірники. Тоді ОСОБА_7 взяв у нього телефон та зателефонував до своєї матері ОСОБА_9 , яка наказала йому викликати швидку допомогу. Також потерпіла вказала, що того дня вживала спиртні напої разом з обвинуваченим. На обранні ОСОБА_7 суворого покарання не наполягає.

Показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що він проживає в житловому будинку по АДРЕСА_2 . В тому ж господарстві проживають ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які орендують літню кухню. Вночі, біля 2 год. 11 грудня 2016 року він прокинувся та пішов до ОСОБА_7 , щоб попросити сірники. Натомість ОСОБА_7 попросив у нього телефон, щоб зателефонувати до своєї матері ОСОБА_9 . З їх розмови він дізнався, що напередодні обвинувачений завдав ножових поранень своїй співмешканці. Мати ОСОБА_7 сказала йому викликати швидку допомогу, однак швидку викликав свідок. При цьому ОСОБА_7 просив його зателефонувати у швидку пізніше, після 6 год., аби він мав можливість сісти у проїзд.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , яка підтвердила, що 11 грудня 2016 року біля 2 години ночі до неї зателефонував її син ОСОБА_7 з телефону ОСОБА_8 та повідомив, що накоїв лихого, однак чітко пояснити, що трапилося не зміг. Тоді ОСОБА_8 розповів, що ОСОБА_7 завдав ножових поранень ОСОБА_6 . Вона наказала ОСОБА_8 викликати швидку допомогу, а ОСОБА_7 чекати на поліцію.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується також дослідженими в судовому засіданні документами, зокрема: витягом з кримінального провадження № 0000495 (т. 1 а.с. 101), проколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.12.2016 року (т. 1 а.с. 106), протоколом огляду місця події від 11.12.2016 року (т. 1 а.с. 110-115), з яких встановлено, що свої протиправні дії щодо потерпілої обвинувачений вчинив у період часу з 15 по 16 годину 10.12.2016 року в приміщенні літньої кухні житлового будинку АДРЕСА_2 . Протоколами проведення слідчого експерименту від 28.12.2016 року (т. 1 а.с. 119), від 27.03.2018 року (т. 2 а.с. 20), в ході проведення яких обвинувачений та потерпіла вказали на час та місце, де відбувалася бійка, а також відтворили механізм нанесення потерпілій тілесних ушкоджень.

Висновками судово-медичної експертизи № 83 від 15.12.2016 року (т. 1 а.с. 138) та додаткової судово-медичної експертизи № 14 від 03.03.2017 року (т. 1 а.с. 142), доведено, що потерпілій ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження: проникаюча колото-різана рана задньої поверхні лівої половини грудної клітки з розвитком лівобічного гемо-пневмотораксу, яке за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, та закритий перелом VІІІ ребра справа, яке по ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я (більше 21 дня) відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Висновками судових імунологічних експертиз (т. 1 а.с. 156-207), встановлено, що на одязі та руках ОСОБА_7 , а також на вилученому з його помешкання ножа виявлена кров ОСОБА_6 , що об`єктивно доводить той факт, що саме обвинувачений завдав потерпілій тілесних ушкоджень.

З висновку медичного огляду ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 108) та акта наркологічної експертизи від 21.03.2018 року № 165 (т. 1 а.с. 211) встановлено, що обвинувачений у момент вчинення злочинів перебував у стані простого алкогольного сп`яніння та не перебував у стані патологічно алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження, а саме умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, та злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_6 тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд не вбачає.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, та рецидив злочинів.

Виходячи з наведеного, враховуючи ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчинених правопорушень, обставини їх вчинення, особу винного, зокрема, його негативну характеристику за місцем проживання, те, що він у минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, маючи незняту та непогашену судимість, знову вчинив два умисні злочини в період набрання попереднім вироком законної сили, свою винуватість у вчиненому визнав лише частково, що не може свідчити про його щире каяття у скоєному, суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання лише у виді реального позбавлення волі в межах санкцій статей, по яких він притягується до кримінальної відповідальності, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи кількість вчинених обвинуваченим злочинів, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання за правилами ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Остаточне покарання слід визначити з урахуванням положень ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутого покарання за попереднім вироком.

Заявлений прокурором в інтересах держави в особі управління фінансів Маневицької районної державної адміністрації Волинської області цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_6 на суму 3620 грн. 63 коп. підлягає до повного задоволення. Наданими стороною обвинувачення документами доведено, що потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Маневицької центральної районної лікарні з 11 по 24 грудня 2016 року (т. 2 а.с. 51-52). На її лікування вказаним лікувальним закладом були затрачені кошти в сумі 3620 грн. 63 коп. Тому суд вважає, що вказана сума коштів є обґрунтованою та підлягає стягненню з обвинуваченого як з винної особи на користь управління фінансів Маневицької районної державної адміністрації Волинської області.

До набрання вироком законної сили суд залишає раніше обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки, врахувавши особу обвинуваченого, тяжкість та обставини вчинених злочинів, будь-яких виняткових випадків для звільнення обвинуваченого з-під варти відповідно до ч. 3 ст. 377 КПК України, не вбачає.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судово-дактилоскопічної та судово-імунологічних експертиз на загальну суму 8671 грн. 46 коп., що підтверджуються розрахунками вартості та калькуляцією проведених експертиз, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись статтями 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 122 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 121 КК України 6 (шість) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Маневицького районного суду Волинської області від 15 листопада 2016 року та остаточно визначити ОСОБА_7 до відбування 7 (сім) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з дня постановлення вироку 25 червня 2018 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 15 березня по 24 червня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, що становить 3 (три) місяці 12 (дванадцять) днів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Цивільний позов задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь управління фінансів Маневицької районної державної адміністрації Волинської області (р/р 0287, МФО 803014, банк ГУДКСУ у Волинській області) витрати, понесені Маневицькою центральною районною лікарнею на лікування потерпілої ОСОБА_6 , в сумі 3620 (три тисячі шістсот двадцять) гривень 63 копійки.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави 8671 (вісім тисяч шістсот сімдесят одну) гривню 46 копійок процесуальних витрат на залучення експертів для проведення судово-дактилоскопічної та судово-імунологічних експертиз.

Речові докази: ніж кухонний, вирізка з матрацу, вирізка з підодіяльника салатового кольору, вирізка з підодіяльника синього кольору, змиви речовини бурого кольору з металевого кутника кухонної плити, змиви речовини бурого кольору із внутрішньої сторони вхідних дверей, змиви речовини бурого кольору із внутрішньої сторони дверей з кухні в кімнату, три липкі прозорі стрічки зі слідами пальців рук, змиви з обох рук ОСОБА_7 , зрізи з нігтевих пластин ОСОБА_7 , зразки крові ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Маневицького ВП ГУНП у Волинській області, знищити; чоловічу кофту, яка зберігається там же, повернути власнику ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги через Камінь-Каширський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий: ОСОБА_1