Номер провадження: 11-сс/785/1270/18
Номер справи місцевого суду: 495/6299/18 1-кс/495/3528/2018
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області від 13.07.2018 року, якою відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїлі Одеської області, громадянина України, працюючого по найму, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України в рамках кримінального провадження №0002209, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

встановив:

Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Ізмаїльська УВП №21» м. Ізмаїла Одеської області.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 діб і обчислюється з моменту проголошення ухвали, тобто з 13.07.2018 року, а припиняє свою дію 11.09.2018 року, включно.

Визначено заставу в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 13.07.2018 року складає 36820 (тридцять шість тисяч вісімсот двадцять) грн.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_8 покладені обов`язки: не відлучатися за межі м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти про зміну свого проживання; з`являтися до слідчого за його викликом; здати слідчому ОСОБА_10 паспорт громадянина України та інші документи, які надають право на перетинання державного кордону України; заборонити відвідувати бари, кафе, ресторани, інші місця, де продаються спиртні напої на розлив; заборонити спілкуватися зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив в ухвалі, що крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, він на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан та наявність судимостей.
Так, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не визнає себе винним, хоча його вина повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема показаннями потерпілого, томуслідчий суддя дійшов до висновку про неможливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Враховуючи матеріальне становище, вік та стан здоров`я підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя визначив розмір застави у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї, ОСОБА_8 зазначив, що не погоджується з ухвалою слідчого судді, з таких підстав:

- ухвалюючи рішення про застосування до нього запобіжного заходу, слідчий суддя не врахував ряд обставин, які могли вплинути на результати розгляду клопотання слідчого, зокрема те, що він не приймав участі у вчиненні злочину, а слідчим та прокурором не надано доказів, які, на його думку, свідчать про його непричетність до скоєного (відеозапис з камер спостереження, покази свідків, які безпосередньо були присутніми на місці злочину), а впізнання проведено з порушенням норм КПК України.

Посилаючись на наведені доводи, підозрюваний просить звільнити його з-під варти та обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З матеріалів, долучених до клопотання слідчого, очевидно випливає, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких, умисних корисливих злочинів та знову обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого корисливого злочину, а у разі визнання його винуватим, йому може бути призначене покарання від чотирьох до шести років позбавлення волі.

Статтею 194 КПК України передбачено, щопід час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав в повній мірі та врахував їх при постановленні ухвали.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується матеріалами провадження, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 ..

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, проаналізувавши вищевказані докази, дійшов обґрунтованого висновку про наявність на даній стадії кримінального провадження обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

При цьому, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що не витребуваний відеозапис з місця події та не здійснені усі необхідні слідчі дії для встановлення особи, яка вчинила злочин, оскільки орган досудового розслідування визначає обсяг слідчих та інших процесуальних дій достатніми у кожному кримінальному провадженню окремо та досудове розслідування ще триває.

Посилання підозрюваного ОСОБА_8 на те, що він вважається таким, що не має судимостей, спростовуються відомостями, які містяться в довідці про наявність судимостей, а саме, ОСОБА_8 був засуджений Ізмаїльським міськрайсудом Одеської області 27.07.2006 року за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України до 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна (звільнений 31.03.2014 року по відбуттю строку покарання).

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Таким чином, після відбуття покарання за зазначеним вироком суду, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину до спливу шести років з дня відбуття покарання, тому вважається таким, що має судимість.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Зазначені вище обставини, а також відсутність у підозрюваного стабільних, законних джерел доходу, багаторазові притягнення до кримінальної відповідальності свідчать про те, що ОСОБА_8 є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень, тому ризики переховування підозрюваного від органу досудового слідства та суду і вчинення нових злочинів, є реальними.

За таких обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу підозрюваного, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та дійшов правильного висновку про те, що під час досудового розслідування, він має утримуватись під вартою, а доводи апеляційної скарги підозрюваного про недоцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є безпідставними і спростовуються наявними у кримінальному провадженні доказами та іншими матеріалами справи.

Суд апеляційної інстанції також вважає, що слідчий суддя, на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, з урахуванням обставин справи, дійшов правильного висновку про визначення розміру застави.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін;
2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги підозрюваного та скасування ухвали немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що у даному випадку, тільки тримання під вартою, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання вказаним в ухвалі ризикам.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області від 13.07.2018 року, якою відносно ОСОБА_8 ,підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України в рамках кримінального провадження №0002209, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави строком до 11.09.2018 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3