Номер провадження 1-кп/737/26/18
Справа № 737/384/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.18 смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Куликівського районного суду Чернігівської області кримінальне провадження № 0000087 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гладке Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, освіта повна середня, не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 07.12.2017 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 240 годин громадських робіт,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 240 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 10.01.2018 року.

22 січня 2018 року ОСОБА_4 був поставлений на облік у Куликівському районному секторі з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України та належним чином письмово ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт. Цього ж дня йому було видане направлення до Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області для відбування покарання, до виконання якого він повинен був приступити з 23 січня 2018 року.

Однак ОСОБА_4 , будучи попередженим 22.01.2018, 29.03.2018, 03.04.2018, 06.04.2018 року про передбачену ч. 2 ст. 389 КК України кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, в порушення вимог ст. 37 КВК України не виконав покладених на нього обов`язків, без поважних причини більше двох разів протягом місяця не виходив на громадські роботи.

У березні 2018 року ОСОБА_4 не виходив на громадські роботи більше двох разів без поважних причин. Згідно з графіком за березень 2018 року повинен був відпрацювати 84 години, але не відпрацював 32 години призначеного покарання.

У квітні 2018 року ОСОБА_4 не виходив на громадські роботи більше двох разів без поважних причин. Згідно з графіком за квітень 2018 року повинен був відпрацювати 80 годин, але станом на 06.04.2018 року не відпрацював 20 годин призначеного покарання та в подальшому продовжує ухилятися від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Своїм умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 389 КК України - ухилення засудженим від відбування покарання у виді громадських робіт.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України визнав повністю та пояснив, що з присуджених йому 240 годин громадських робіт частину відпрацював. Перестав виходити на роботу, бо йому потрібні були гроші, треба було шукати заробітку. Не відбув призначене судом покарання, бо за громадські роботи йому не платили грошей.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд враховує, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не заперечують проти такого порядку дослідження доказів, правильно розуміють зміст цих обставин, не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд прийняв до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, докази, які ніким не оспорювались, та дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.
Судом не встановлено обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_4 .
Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив новий злочин в період невідбутої частини покарання, раніше притягувався до адміністративної відповідальності, свою вину визнав повністю, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, не перебуває на обліку у лікарів психіатра і нарколога; формальну нейтральну характеристику з місця проживання, та приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_4 в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді арешту, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Злочин, щодо якого розглядається дане кримінальне провадження, ОСОБА_4 вчинив після набрання чинності вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2017 року в період невідбутої частини покарання, тому покарання йому має бути призначене за правилами ст.ст. 71, 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт, 52 години громадських робіт відповідають 6,5 дням арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази, витрати на проведення експертизи, цивільні позови та майно, на яке накладено арешт у провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти місяців 25 днів арешту.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2017 року у виді 52 годин громадських робіт та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді п`яти місяців тридцяти днів арешту.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1