Постанова

Іменем України
5 червня 2018 року

м. Київ
справа № 243/10716/16-к

провадження № 51-1782 км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги засудженої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 14 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 19 липня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002941, за обвинуваченням
ОСОБА_8 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Слов`янська Донецької області, проживаючої в АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК) не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.115 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 квітня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з відбуванням покарання в кримінально-виправній установі закритого типу.
Згідно з вироком ОСОБА_8 визнано винуватою у тому, що вона 9 жовтня 2016 року о 19 год. 30 хв., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні житлового будинку в АДРЕСА_3 , під час сварки з співмешканцем ОСОБА_9 на ґрунті неприязних стосунків, що виникли раптово, знаходячись у приміщенні кухні вказаного будинку, взяла зі столу кухонний ніж та знаходячись в безпосередній близькості до потерпілого, який перебував по відношенню до неї спиною, умисно нанесла ножем один удар в область лівої лопатки спини ОСОБА_9 , чим спричинила останньому проникаюче колото-різане поранення грудної клітини ліворуч з ушкодженням нижньої долі лівої легені, що ускладнилось розвитком кровотечі у ліву плевральну порожнину, що призвело до недокрів`я внутрішніх органів. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 19 липня 2017 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 залишено без змін.

Вимоги касаційних скарг і узагальненні доводи осіб, які її подали
У касаційних скаргах засуджена та захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просять судові рішення скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. При цьому вказують, що судом першої інстанції після дослідження експертиз захисником було заявлено клопотання про виклик до суду експерта для роз`яснення висновку, що стосується механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, у задоволенні якого було відмовлено. Крім того, зазначають, що судом першої інстанції було порушено право на захист засудженої, оскільки судом стороні захисту не надано можливості підготуватися до судових дебатів. При цьому захисник вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статтей 370, 419 Кримінально процесуального кодексу України (далі КПК), оскільки суд апеляційної інстанції не дав вичерпних відповідей на доводи, наведені у апеляційній скарзі засудженої і, залишаючи без задоволення, не зазначив конкретних підстав, з яких її визнано необґрунтованою.

Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважала касаційні скарги необґрунтованими і просила їх залишити без задоволення.

Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженої та захисника, які підтримали подані касаційні скарги, прокурора ОСОБА_5 та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що касаційні скарги засудженої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як встановлено ч.ч. 1, 2 ст.438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412414 цього Кодексу.
Зі змісту вироку місцевого суду вбачається, що суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК, у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним.
Судом об`єктивно, повно і всебічно встановлено обставини кримінального провадження. У вироку суду у повній відповідності до вимог ст. 374 КПК наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 , які досліджені та оцінені із дотриманням положень ст. 94 КПК. В основу обвинувального вироку покладені виключно ті докази, які не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.
Дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК кваліфіковано судом правильно.
Покарання засудженій призначено відповідно до вимог ст. 50, 65 КК, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 і попередження нових злочинів.
Доводи, викладені в касаційних скаргах, щодо невмотивованості відмови місцевого суду в задоволенні клопотання захисника про виклик і допит у судовому засіданні експерта є безпідставними.
Відповідно до вимог ст. 356 КПК за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку.
У результаті прослуховування аудіозапису судового засідання суду першої інстанції було встановлено, що захисник заявляв клопотання про допит у місцевому суді експерта для роз`яснення висновку, що стосується механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. У задоволенні цього клопотання йому було відмовлено на тих підставах, що клопотання захисника є невмотивованим, оскільки експертом було надано висновок щодо механізму нанесення удару потерпілому з урахуванням пояснень свідка.

Тому місцевий суд вмотивовано відмовив захиснику у задоволенні його клопотання та не допустив порушень ст.ст. 350, 356 КПК.
В суді апеляційної інстанції клопотань про виклик та допит експерта для роз`яснення висновку експерта сторона захисту не заявляла.
Доводи захисника та обвинуваченої про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про надання часу для підготовки до судових дебатів не менше ніж добу та надав лише 30 хвилин, що на їх думку порушило право ОСОБА_8 на захист, також є безпідставними.
У ст. 322 КПК визначено вичерпний перелік випадків відкладення судового засідання, які не вважаються порушенням безперервності судового розгляду, проте відкладення судового розгляду для підготовки до участі у судових дебатах до них не відноситься.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, станом на 6 квітня 2017 року судом першої інстанції під час з`ясування обставин та перевірки їх доказами допитано потерпілу, чотирьох свідків, досліджено всі письмові докази та розгляд кримінального провадження відкладено на 13 квітня 2017 року для виклику двох свідків, тому ОСОБА_8 та захисник передбачали можливість закінчення судового слідства та переходу до судових дебатів після допиту свідків 13 квітня 2017 року. До того ж усім учасникам кримінального провадження попередньо був відомий обсяг доказів, що підлягали дослідженню.
13 квітня 2017 року після дослідження всіх доказів та обставин кримінального провадження головуючим, відповідно до ч. 1 ст. 363 КПК, було запропоновано учасникам кримінального провадження скористатись правом щодо доповнення судового розгляду, але ОСОБА_8 та її захисник не скористались таким правом і згідно з ч. 3 ст. 363 КПК судом було прийнято законне рішення про перехід до судових дебатів.
Право підозрюваного на захист закріплено у ст.ст. 59, 63, 129 Конституції України. Конституцією України забезпечується кожному право на професійну правничу допомогу, вказується, що кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Закріплене у ст. 6(3)b Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) право обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту застосовується на усіх етапах кримінального провадження, у тому числі й під час судового провадження.
Це право було розтлумачено Європейським судом з прав людини як вимога, яка надає обвинуваченому змогу організувати (підготувати) свій захист належним чином та без обмежень можливостей викласти усі відповідні аргументи сторони захисту перед Судом і, таким чином, повпливати на перебіг судового розгляду (рішення у справі «Can v. Austria»).
Для забезпечення права мати достатній час та можливості для підготовки до захисту слід враховувати низку умов, зокрема: характер справи, її складність, стадію, на якій знаходиться кримінальне провадження, завантаженість захисників; дотримання чіткого балансу між забезпеченням права, гарантованого ст. 6(3)b Конвенції в частині достатності часу, і розумними строками провадження (ст. 6(1) Конвенції) та інші.
Судові дебати обов`язкова частина стадії судового розгляду, в якій виступають його учасники з аналізом доказів, які були досліджені в судовому розгляді, та пропозиціями про вирішення кримінального провадження.
Учасники судового розгляду мають право заявити суду клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні для підготовки до судових дебатів. Однак тривалість цієї перерви має визначатись судом з урахуванням таких критеріїв, як складність та обсяг кримінальних проваджень. Зокрема, до складних слід відносити багатоепізодні справи; справи про злочини, вчинені злочинними групами чи злочинними організаціями, тощо.
З матеріалів провадження вбачається, що під час всього судового розгляду ОСОБА_8 надавалась кваліфікована правова допомога захисника, справа одноепізодна, знаходиться в двох томах, кримінальне провадження перебувало в суді першої інстанції з 26 грудня 2016 року по 18 травня 2017 року, тобто справа перебувала в суді тривалий час, протягом якого ОСОБА_8 та її захисник мали достатній час і можливості узгодити свою позицію та підготуватись до судових дебатів, а тому доводи захисника та ОСОБА_8 про порушення права на захист останньої під час судових дебатів є необґрунтованими.
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 419 КПК дав належну оцінку викладеним в апеляційній скарзі засудженої доводам, в тому числі і тим, на які засуджена посилається у касаційній скарзі та обґрунтовано відмовив у її задоволенні.
На думку суду, в процесі судового та апеляційного розгляду кримінального провадження істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Суд
ухвалив:
вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 14 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 19 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженої та захисника без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3