Ухвала
Іменем України
01 червня 2018 р.

м. Київ
Справа № 387/1131/17
Провадження № 51-6398 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 травня 2018 року,
встановив:
Вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Апеляційним судом Кіровоградської області вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано і постановлено свій вирок від 03 травня 2018 року, яким засуджено ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

У решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити: обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Проте, всупереч законодавчим приписам у поданій скарзі не викладено обґрунтування вимоги про скасування оспорюваних рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, зважаючи також на положення статей 370, 412, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку.
Крім того, засуджений надаючи свою оцінку доказам, по суті вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також, засуджений не зазначив, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість рішення апеляційного суду та які конкретно порушення закону допущено судом апеляційної інстанції при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури.

Необхідно засудженому визначитись з предметом оскарження, оскільки вказавши у касаційній скарзі, що її подано на вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду засуджений долучає до неї вирок апеляційного суду, що є незрозумілим.

Крім того,відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, суд,

постановив:

Касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 на вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 травня 2018 року залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3