Справа №-613/396/18 Провадження №-1-кп/613/122/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року Богодухівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Богодухові кримінальне провадження № 0000065 від 06 лютого 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозова Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

01 вересня 2010 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 17 лютого 2011 року постановою Богодухівського районного суду Харківської області направлений для відбуття покарання до місць позбавлення волі;

05 березня 2015 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

30 грудня 2015 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; 08 листопада 2017 року звільнений з Темнівської виправної колонії на підставі ЗУ «Про амністію» від 22 грудня 2016 року,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим за скоєння корисливих злочинів, останнього разу 30 грудня 2015 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. 08 листопада 2017 року звільнений з Темнівської виправної колонії на підставі ЗУ «Про амністію» від 22 грудня 2016 року, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову скоїв злочин при наступних обставинах:

ОСОБА_6 , діючи повторно, 05 лютого 2018 року близько 10.30 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи поблизу території домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , скориставшись тим, що його подальші дії ніким помічені не будуть, шляхом вільного доступу, викрав грошові кошти в сумі 400 грн., які знаходилися в бардачку автомобіля марки «ВАЗ-21093» д.н.з. НОМЕР_1 , що належать ОСОБА_5 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Такі дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Під час досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_6 , захисником ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення від 30 березня 2018 року, на підставі ст.ст. 469, 471 КПК України.

Із змісту угоди вбачається, що ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у вчиненому щиро розкаявся, завдану матеріальну шкоду відшкодував. Інші учасники досудового розслідування також не оспорюють викладених вище обставин правопорушення, сторони не мають сумнівів, щодо добровільності та істинності їх позицій. При цьому, сторони дають згоду на застосування до ОСОБА_6 узгодженого покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, у виді арешту строком на три місяці. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди згідно ст.ст. 394, 424, 473, 474, 476 КПК України обговорені сторонами та зрозумілі.

В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що з правами, наданими йому законом у зв`язку з укладенням та затвердженням угоди він обізнаний; характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди з ним узгоджено та є цілком зрозумілим; виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання він в змозі реально, оскільки свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, завдану матеріальну шкоду відшкодував.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Злочин, вчинений ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.

Узгоджене сторонами в угоді про примирення покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме пропонується у межах встановлених в санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не одружений, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, осудний, матеріальну шкоду відшкодував.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення. Потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_4 угоду підтримали, не заперечували проти її затвердження.

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_6 може сприяти покарання у виді арешту і призначає йому покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про затвердження угоди між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 , захисником ОСОБА_4 .

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475, 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 30 березня 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , захисником ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді арешту строком на 3 (ТРИ) місяці.

Початок строку відбуття покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.
Речові докази по кримінальному провадженню:

- дві грошові купюри номіналом 200 грн. кожна, серії ЕЯ № 7751740 та серії УЕ № 3248236 - вважати повернутими власнику;

- компакт-диск «Verbatim» DVD-R 4.7 Гб, з відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду на підставі угоди між потерпілим та підозрюваним про примирення, може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана через Богодухівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Харківської області.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя