судді ОСОБА_1
до постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 травня 2018 року у провадженні № 51-1110км18 (справа №775/7574/16-к)
20 квітня 2018 року м. Київ
1. Колегія Касаційного кримінального суду Верховного Суду постановою від 20 квітня 2018 року залишила без зміни вирок Апеляційного суду міста Києва від 03 березня 2017 року щодо ОСОБА_2 . Цим вироком апеляційний суд скасував вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року, яким Тинського виправдано, і визнав останнього винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України (далі КК).
2. Я не можу погодитися з рішенням більшості колегії, вважаю, що в діяннях Тинського відсутній склад злочину, передбаченого частиною першою статті 382 КК, і Суд на цій підставі мав скасувати оскаржену вирок апеляційного суду і закрити провадження відповідно до пункту 2 частини першої статті 284 та статті 440 КПК.
3. Тинський засуджений за те, що не виконав рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року, яке набрало законної сили 22 січня 2015 року. Відповідно до цього рішення він був зобов`язаний передати Гаражно-будівельному кооперативу «Березняки» (далі Кооператив) в особі його голови ОСОБА_3 низку документів кооперативу, перелічених у рішенні.
4. За версією сторони обвинувачення, Тинський, достовірно знаючи про рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року і не передавши документи ОСОБА_3 , умисно це рішення не виконав.
5. Тинський не заперечував фактичні обставин справи. Позиція захисту зводилася до того, що на момент відкриття виконавчого провадження за рішенням від 18 листопада 2014 року сталися такі зміни в обставинах, які виключали наявність складу злочину у діях Тинського. Зокрема, на час відкриття виконавчого провадження були постановлені судові рішення, внаслідок яких дійсним головою правління ГБК «Березняки» був саме Тинський.
6. На відміну від своїх колег, я вважаю, що за таких обставин не може йти мова про умисне невиконання судового рішення, оскільки фактично це рішення вже було виконане.
7. Хочу звернути особливу увагу на те, що рішення від 18 листопада 2014 року було постановлено на користь Гаражно-будівельного кооперативу «Березняки», а не на користь ОСОБА_3 як такого, і стягувачем за цим рішенням у виконавчому провадженні був Кооператив, а не ОСОБА_3 .
8. Тинський, який за рішенням суду мав передати відповідні документи Кооперативу, власне на час відкриття виконавчого провадження і був уособленням Кооперативу як голова його правління відповідно до статуту організації.
9. На жаль, особи, відповідальні за виконавче провадження, не прийняли до уваги цих обставин, хоча і були про них повідомлені, і продовжували вимагати від Тинського з завзятістю, гідною кращого застосування, передачі документів саме ОСОБА_3 , який на той час вже не представляв Кооператив. Тобто, від Тинського вимагалося дещо повністю протилежне змісту судового рішення від 18 листопада 2014 року: замість того, щоб забезпечити передачу документів Кооперативу, від Тинського вимагали здійснити дії, завдяки яким документи вибули б з під контролю Кооперативу.
10. Ситуація виглядає таким чином:
Тинський, як повноважний представник стягувача (Кооперативу) у виконавчому провадженні, діяв як розумний, обачливий і відповідальний керівник і не дозволив Кооперативу втратити контроль над документами.
Тинський, як боржник у тому ж виконавчому провадженні, діючи як законослухняний громадянин, утримався від вчинення дій, які могли ускладнити виконання рішення, не передавши документи Кооперативу сторонній особі (виконавши, до речі, вимоги пункту 1 частини п`ятої статті 19 Закону «Про виконавче провадження).
В результаті Тинський же був звинувачений і засуджений.
11. Я не можу погодитися з судовим рішенням, яке схвалює такий стан речей, коли кримінальне переслідування використовується для покарання за розумну і законослухняну поведінку.
12. Я не можу погодитися також і з таким висновком колег у постанові:
«Покликання захисника на ту обставину, що рішенням зборів ГБК «Березняки» від 12 червня 2014 року було обрано головою правління ГБК «Березняки» ОСОБА_2 , колегія суддів вважає безпідставним, оскільки станом на 29 липня 2015 року згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців керівником ГБК «Березняки» був ОСОБА_3 ( т. 2, а. к. п. 18)».
13. Цим висновком більшість ставить під сумнів статус Тинського як голови правління Кооперативу.
14. Однак я вважаю, що відомості в реєстрі не можуть спростувати той факт, що Тинський був дійсним головою правління Кооперативу на час виконавчого провадження, що підтверджено матеріалами справи. Наявність чи відсутність певних фактів, що мають юридичне значення, не визначається їх внесенням до реєстру. Навпаки, реєстр є відображенням відомостей про факти, які існують вже до того, як внесені в реєстр.
15. Навіть третя особа не може посилатися у спорі на відсутність певних відомостей у Реєстрі, якщо вона знала або могла знати ці відомості. Тим більше суд, і тим більше у кримінальній справі, не може посилатися на відсутність відомостей у реєстрі як на підставу не визнавати факти, які доведені іншими доказами, у цьому випадку первинними документами, судовими рішеннями тощо.
Суддя ОСОБА_1