Справа № 136/1314/18
УХВАЛА
04 липня 2018 року м. Липовець

Слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора та слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій та недотримання розумних строків проведення досудового розслідування, -

ВСТАНОВИВ:
02.07.2018 року адвокат ОСОБА_3 звернувся в інтересах потерпілого ОСОБА_2 до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність старшого слідчого СВ Липовецького ВП ОСОБА_4 , прокурорів Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 щодо не розгляду клопотань представника потерпілого, неповідомлення результатів розгляду клопотань представника потерпілого, невиконання вказівок прокурора, порушення процесуальних строків, невжиття заходів щодо попередження та усунення бездіяльності слідчого, нездійсненні процесуального керівництва, неповідомлення ОСОБА_8 підозри у вчиненні злочину, не направленні обвинувального акту до суду, визнання бездіяльності слідчого і прокурорів з приводу створення умов для уникнення ОСОБА_8 кримінальної та цивільно-правової відповідальності, встановлення процесуального строку для завершення досудового розслідування, зобов`язання слідчого розглянути клопотання представника потерпілого від 06.03.2018 року та виконати вказівки прокурора, зобов`язання процесуальних керівників виконувати обов`язки, завершити досудове розслідування, дотримуватись процесуальних строків, приймати законні процесуальні рішення, завершити досудове розслідування у встановлений судом строк, повідомити про підозру тощо.

Під час ознайомлення зі скаргою встановлено, що в провадженні СВ Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області знаходиться кримінальне провадження по факту спричинення 07.08.2017 року ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_2

06.03.2018 року представник потерпілого звернувся до слідчого СВ Липовецького ВП ОСОБА_4 з клопотанням про проведення слідчих дій, яке останній отримав 13.03.2018 року. Результати розгляду вказаного клопотання потерпілому та його представнику до цього часу не відомі, що стало приводом для звернення до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність старшого слідчого СВ Липовецького ВП ОСОБА_4 щодо не розгляду клопотання представника потерпілого.

Згідно з частиною 1 статті 220 КПК України клопотання про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

З зазначеного слідує, що старший слідчий СВ Липовецького ВП ОСОБА_4 був зобов`язаний розглянути клопотання представника потерпілого від 06.03.2018 року у визначений законом строк, про що скаржнику було достовірно відомо.

Згідно ст. 303 ч.1 п.1 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Статтею 304 ч. 1 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

В пункті 5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12 "Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування" роз`яснено, що при оскарженні бездіяльності обчислення строку оскарження починається із дня, що наступає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії.

З вищезазначеного слідує, що обчислення десятиденного строку звернення зі скаргою на бездіяльність старшого слідчого СВ Липовецького ВП ОСОБА_4 до слідчого судді слід рахувати з 24.03.2018 року. Як встановлено судом, скаржник звернувся до слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області із скаргою на бездіяльність старшого слідчого СВ Липовецького ВП ОСОБА_4 щодо не розгляду клопотання представника потерпілого лише 02.07.2018 року, тобто по закінченню строку на оскарження бездіяльності.

Відповідно до ст. 304 ч. 2 п. 3 КПК України скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

З урахуванням встановлених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_2 та його представник мали можливість звернутися до суду із скаргою на бездіяльність слідчого у строк визначений чинним законодавством, у зв`язку з чим підстав для поновлення строку скаржнику суд не вбачає.

Враховуючи зазначене, керуючись ст. 304 ч. 2 п. 3 КПК України, слідчий суддя вважає за доцільне матеріали вищевказаної скарги в цій частині повернути особі, яка її подала.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування регламентовано положеннями Глави 26 КПК України.

Згідно пункту 18 статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У відповідності до вимог статті 113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження суд (ч. 1, 2 статті 28 КПК України).

За вимогами до статті 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Натомість, згідно положень статті 219 КПК України, обов`язковою умовою відліку строку досудового розслідування є вчинення процесуальної дії у формі оголошення конкретній особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Одною із загальних засад кримінального провадження є законність, відповідно до якої, прокурор, керівник органу розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до частини 1 статті 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину (ст. 219 ч.1 п.2 КПК України).

Відповідно до частини 1 статті 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Згідно статті 276 ч.1 п.3 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Повідомлення особи про підозру є важливим процесуальним рішенням, яке приймає прокурор або слідчий за погодженням з прокурором до закінчення розслідування у кримінальному провадженні. В цьому процесуальному рішенні на основі доказів, зібраних у ході проведення досудового розслідування, конкретна особа набуває статусу підозрюваного.

Статтею 277 КПК України встановлено перелік відомостей, які повинно містити письмове повідомлення про підозру.

Відповідно частини 1 статті 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в таких випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Достатність доказів, що дають підстави для вручення особі повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, визначається слідчим та (або) прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, за своїм внутрішнім переконанням шляхом оцінки сукупності зібраних доказів.

Норми КПК України, в тому числі статей 276 - 278 КПК України, не містять визначення конкретних строків щодо здійснення прокурором або слідчим за погодженням із прокурором повідомлення про підозру особі у вчиненні кримінального правопорушення в межах кримінального провадження. Зазначені особи органу досудового розслідування можуть це зробити в будь-який момент протягом строку досудового розслідування за наявності до того підстав, передбачених законом, а саме у випадках, зазначених п. 1-3 ч.1 ст. 276 КПК України.

Вирішення питання про достатність доказів для повідомлення особі про підозру належить до виключної компетенції слідчого та прокурора. Оскарження недотримання слідчим чи прокурором розумних строків під час досудового розслідування, як про те зазначає представник потерпілого у скарзі, може відбуватись в порядку, передбаченому статтею 308 КПК України.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З зазначеного слідує, що слідчий суддя не вправі зобов`язувати орган досудового розслідування притягнути певну особу до кримінальної відповідальності, тобто оголосити їй про підозру у вчиненні кримінального правопорушення або визначити для цього відповідний процесуальний строк виконання зазначених дій, зазначене питання орган досудового розслідування вирішує на власний розсуд шляхом оцінки фактичних обставин справи, зібраних доказів і співставлення їх з положеннями закону про кримінальну відповідальність.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 статті 303 КПК України.

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що у відкритті провадження у справі в іншій частині скарги слід відмовити, оскільки вона подана на бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Керуючись ст. 28, 303, 304 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого СВ Липовецького ВП ОСОБА_4 щодо не розгляду клопотання представника потерпілого, - повернути особі, яка подала скаргу.

У відкритті провадженні в іншій частині скарги представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора та слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій та недотримання розумних строків проведення досудового розслідування, - відмовити.

Ухвала про повернення скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1