Справа №581/685/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/589/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_11 на вирок Липоводолинського районного суду Сумської області від 15 березня 2018 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Фурманов Іванівської області Російської Федерації, громадянки України, яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , з середньою освітою, офіційно не працюючої, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_11 , в яких:

- прокурор просить вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальні відповідальність та у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити їй покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Крім того, прокурор просить повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінальності провадження та процесуальні документи, а саме: звукозапис судового процесу, допитати потерпілого ОСОБА_11 , обвинувачену ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , дослідити протоколи слідчих експериментів з участю потерпілого, свідків, фототаблиці (відеозаписи) цих слідчих дій та інші письмові докази;

- потерпілий просить вирок районного суду відносно ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати останню винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, призначити їй покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, стягнути на його користь 9818 грн. 96 коп. матеріальної шкоди та 7446 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винною за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено їй покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 КК України додатково покладено на ОСОБА_7 обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 9818 грн. 96 коп. матеріальної шкоди та 7446 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та правильність кваліфікації її дій, прокурор у кримінальному провадженні обґрунтовує вимоги поданої апеляційної скарги тим, що суд першої інстанції призначив останній покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновок, та причин цього у вироку не навів.

При цьому, прокурор вказує на те, що суд у вироку не зазначив до категорії якої тяжкості віднесені тілесні ушкодження, що спричинені потерпілому ОСОБА_11 , що суттєво впливає на кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_7 та доведеність її вини, а також, що судом в основу вироку покладено, як докази, протоколи слідчих експериментів від 20 квітня 2017 року, 22 травня 2017 року, 25 липня 2017року, однак не було розкрито суті цих слідчих дій.

Крім того, прокурор зазначає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд визнав обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття, однак, належним чином не вмотивував, в чому воно полягає, в той час як ОСОБА_7 не відшкодувала потерпілому кошти за лікування, під час допиту в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину не визнавала та запевняла, що тяжкі тілесні ушкодження потерпілому не наносила, і лише в судовому засіданні 15 березня 2018 року, під вагою неспростовних доказів, зазначила, що вину визнає, але тільки тому, що боїться відповідальності за вчинений злочин та що у скоєному розкаюється.

Також прокурор вказує на те, що в судовому засіданні обвинувачена підтверджувала сама, що на момент вчинення злочину була в стані алкогольного сп`яніння, що підтвердили свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , однак, визнавши доведеним факт перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння, при призначенні їй покарання, суд першої інстанції безпідставно не визнав обставиною, що обтяжує покарання - вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, при цьому послався лише на те, що в обвинувальному акті ця обставина не зазначена як обтяжуюча.

Крім того, прокурор посилається на те, що судом необгрунтовано застосовано ст. 75 КК України, при тому, що підстав для звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням на час розгляду справи встановлено не було і мотивів такого рішення у вироку не наведено.

Також прокурор зазначає, що у мотивувальній частині вироку суд, формулюючи обвинувачення, що визнано судом доведеним, зазначив, що потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження спричинили ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, при тому що в межах даного кримінального провадження обвинувачення ОСОБА_13 не висувалось, а тому, згідно ст. 17 КПК України, зазначення судом у вироку його прізвища є неприпустимим.

Потерпілий ОСОБА_11 навів аналогічні з апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні мотиви незгоди з вироком суду першої інстанції щодо призначення ОСОБА_7 покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, безпідставного невизнання обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, необґрунтованого визнання обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття та безпідставного звільнення останньої від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, 19 червня 2016 року близько 22 год., перебуваючи в парку «Козацький» на березі річки Хорол в сел. Липова Долина Сумської області під час святкування дня селища та розпивання спиртних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбулася сварка. ОСОБА_7 , діючи умисно та цілеспрямовано на завдання тілесних ушкоджень, перебуваючи навпроти ОСОБА_11 , штовхнула його з лавки, внаслідок чого потерпілий опинився на землі в положенні лежачи. Відійшовши разом з ОСОБА_11 на деяку відстань від цього місця, продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_7 нанесла декілька ударів долонею руки по обличчю потерпілого. В цей час в їхню сутичку втрутився ОСОБА_13 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадженні, який діючи умисно та протиправно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс удар кулаком руки в обличчя спереду зліва ОСОБА_11 , від якого останній отримав синець повік лівого ока. Після цього ОСОБА_13 наніс удар ногою по лівій нозі потерпілого, від якого ОСОБА_11 впав на землю на лівий бік. Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_13 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, наніс рукою та ногою близько чотирьох ударів в область живота потерпілому, від чого останній відчув сильний фізичний біль. У цей час ОСОБА_7 , перебуваючи позаду ОСОБА_11 , який лежав на землі на лівому боці, нанесла останньому 5 ударів ногою в ліву поперекову ділянку спини, які являлися небезпечними для життя в момент їх заподіяння, внаслідок чого ОСОБА_11 отримав забій нирок, переломи задніх відділів з 9 по 10 ребро зліва, травматичний двохетапний розрив селезінки.

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_11 отримав ушкодження в області живота, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, переломи з 9 по 10 ребро зліва відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, забій нирок має ознаки легких тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка просила задовольнити вимоги апеляційної скарги прокурора та потерпілого, і ухвалити новий вирок відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання, при цьому письмове клопотання прокурора ОСОБА_15 щодо повторного дослідження доказів не підтримала, представника потерпілого ОСОБА_9 , яка також просила задовольнити вимоги поданих прокурором та потерпілим апеляційних скарг, думку обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які заперечували щодо задоволення апеляційних скарг та просили вирок суду першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_11 підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Положеннями п. 2 ч. 3 ст.374 КПК України передбачено, що у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Колегією суддів встановлено, що при розгляді даного кримінального провадження та при ухваленні вироку відносно ОСОБА_7 судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано не було.

Так, як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку відносно ОСОБА_7 , при встановленні фактичних обставин щодо вчинення останньою інкримінованого злочину, судом першої інстанції, також, було встановлено обставини, у який спосіб, у якій кількості наносив потерпілому тілесні ушкодження інша особа, а саме - ОСОБА_13 .

Зокрема, у вироку суду від 15 березня 2018 року, яким ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні криміналь ного правопорушення, суд встановив і інші обставини, а саме , що … 19 червня 2016 року близько 22 год., перебуваючи в парку «Козацький» на березі річки Хорол в сел. Липова Долина Сумської області між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбулася сварка… в їхню сутичку втрутився ОСОБА_13 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадженні, який діючи умисно та протиправно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс удар кулаком руки а обличчя спереду зліва ОСОБА_11 , від якого останній отримав синець повік лівого ока . Після цього ОСОБА_13 наніс удар ногою по лівій нозі потерпілого, від якого ОСОБА_11 впав , а ОСОБА_13 , наніс рукою та ногою близько чотирьох ударів в область живота потерпілому, від чого останній відчув сильний фізичний біль.

Тобто, в порушення вимог ст. 337 КПК України, при формулюванні обвинувачення відносно ОСОБА_7 , суд першої інстанції фактично встановив обставини та вину ОСОБА_13 у заподіянні потерпілому ОСОБА_11 побоїв, та можливо тілесних ушкоджень певного ступеню тяжкості, при тому, що в межах даного кримінального провадження обвинувачення ОСОБА_13 не висувалось, на що вірно посилається прокурор в поданій апеляційній скарзі.

Також, як вбачається зі змісту вироку, матеріали відносно ОСОБА_13 виділені в окреме провадження. Тобто, на момент апеляційного перегляду, та в усякому разі на момент ухвалення судом першої інстанції вироку відносно ОСОБА_7 існувало кримінальне провадження відносно ОСОБА_13 , однак, причетність ОСОБА_13 до заподіяння певних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , а саме спосіб, нанесення ударів, їх кількість та локалізація, судом було прямо встановлено вироком відносно ОСОБА_7 .

Крім того, звертає на себе увагу і та обставина, що як зазначалося вище фактично встановивши у вироку обставини побиття потерпілого ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , суд першої інстанції, в ході судового розгляду допитує зазначену особу ОСОБА_13 в якості свідка, попередивши про кримінальну відповідальність за відмову давати показання та за завідомо неправдиві показання, що також є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки ці порушення суттєво впливають на процесуальні права ОСОБА_13 .

Такі порушення суду першої інстанції, виявлені колегією суддів, є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.

При цьому, колегія суддів погоджується з твердженнями прокурора в його апеляційній скарзі про те, що суд, поклавши в основу вироку, в якості доказів на обґрунтування вини ОСОБА_7 , протоколів слідчих експериментів від 20 квітня 2017 року, 22 травня 2017 року, 25 липня 2017 року, взагалі не розкрив суті цих слідчих дій.

Таким чином, з врахуванням вищезазначеного, відповідно до загальних засад кримінального провадження, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст.7, ч. 6 ст. 9 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав, передбачених п.3 ч.1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України, для скасування вироку суду першої станції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, оскільки, в силу ст. 404 КПК України, усунути, допущені судом першої інстанції вищенаведені процесуальні порушення, в ході апеляційного перегляду вироку, апеляційний суд позбавлений можливості.

Під час нового розгляду в суді першої інстанції, суду необхідно вжити заходів до усунення виявлених недоліків, провести судовий розгляд у відповідності до вимог кримінального та кримінального процесуального закону, всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини кримінального правопорушення, у тому числі належним чином перевірити і інші доводи апелянтів в їх апеляційних скаргах, дати відповідну оцінку зібраним і дослідженим доказам у їх сукупності та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення, яке відповідатиме вимогам ст.ст. 368, 370 КПК України.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, колегія суддів відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, тому доводи апелянтів щодо м`якості призначеного покарання, невірне встановлення обставин що пом`якшують та обтяжують покарання, ( щире каяття та стан алкогольного сп`яніння обвинуваченої) підлягають детальній перевірці при новому судовому розгляду.

При цьому, колегія суддів, не вирішуючи питання про доведеність ОСОБА_7 в пред`явленому обвинуваченні та можливості застосування того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність зазначає, що в даному випадку такими, що заслуговують на увагу є доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілого про те, що суд першої інстанції, при звільненні обвинуваченої ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки, як вбачається з оскаржуваного вироку, належних обґрунтувань та мотивів прийняття такого рішення у вироку від 15 березня 2018 року, суд не навів, що також відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку.

Враховуючи, що вирок суду першої інстанції скасовується судом апеляційної інстанції, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, тому апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_11 , підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Липоводолинського районного суду Сумської області від 15 березня 2018 року відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним звільненням від відбування покарання з випробуванням та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4