Справа № 357/2368/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/698/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 14.06.2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2018 року, якою відмовлено у задоволені клопотання начальника Білоцерківської ВК № 35 та засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16 березня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 71 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Із Білоцерківської виправної колонії до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання начальника ДУ «Білоцерківська ВК № 35» та засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування невідбутої частини строку покарання за вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16 березня 2016 року.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2018 року у вищевказаному клопотанні відмовлено.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить застосувати до нього ст. 81 КК України, враховуючи те, що до кінця строку покарання йому залишилося менше року.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відбуваючи покарання в Білоцерківській ВК № 35 він сумлінно виконував вимоги режиму тримання, має три заохочення, працевлаштований, не має жодного стягнення, що доводить його виправлення.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котрий не підтримав подану апеляційну скаргу та просив ухвалу суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається із характеристики затвердженої начальником ДУ «Білоцерківська ВК № 35» засуджений ОСОБА_7 покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 15 лютого 2016 року в СІЗО м. Чернігова, де характеризувався посередньо, до праці не залучався. З 27 травня 2016 року утримувався в СІЗО м. Києва, де характеризувався також посередньо, до праці не залучався.

В ДУ «Білоцерківська ВК № 35» засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання з 16 червня 2016 року, за час відбування покарання в установі характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок установи. За виконання покладених обов`язків робітника їдальні та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочений 2 рази. Стягнень не має.
Також встановлено, що засуджений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, вже звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково та вчиняв нові злочини в період іспитового строку.
Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав однозначно стверджувати про виправлення засудженого ОСОБА_7 , оскільки його поведінка за час відбування покарання не завжди була сумлінною, а відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 81 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення останнього.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду клопотання повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України та обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, з чим погоджується і колегія суддів.
При цьому, всупереч доводам апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України, дотримання якого підтверджується позитивною характеристикою останнього.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постановлена судом ухвала стосовно засудженого ОСОБА_7 є законною, обгрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення поданої апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2018 року, якою відмовлено у задоволені клопотання начальника Білоцерківської ВК № 35 та засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без зміни.

СУДДІ: