Справа № 746/93/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/709/2018
Категорія - ч.2 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

їх захисника адвоката ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула в судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 50000223 від 22.11.2017 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 травня 2018 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сокиринці Срібнянського району Чернігівської області, громадянина України, з повною базовою освітою, не працюючого, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Олександрівка Рокитнівського району Рівненської області, громадянина України, з повною базовою освітою, не працюючого, не одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Стягнуто із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави по 8 239 грн 38 коп. з кожного процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що 21.11.2017 року, приблизно о 02 годині, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прибули до будинку ОСОБА_10 , розташованого за адресом: АДРЕСА_4 , де знаходився потерпілий. Під час розмови між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 з одного боку та ОСОБА_10 з іншого, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, виник словесний конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нанесли ОСОБА_10 не менше 17 ударів руками та ногами в область голови, тулуба та верхніх кінцівок, притискали голову потерпілого обличчям до невстановлених у ході досудового розслідування предметів з високою температурою, розтягували ліву вушну раковину, чим спричинили йому тяжкі тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_10 помер.

Через побиття ОСОБА_7 та ОСОБА_6 потерпілого ОСОБА_10 , останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, термічний опік ІІ ступеня лівої половини обличчя з саднами з повздовжнім окресленням на його фоні, термічний опік ІІ ступеня правої половини обличчя, рвану рану лівої вушної раковини, забійну рану правої вушної раковини, синець верхньої повіки правого ока, синці на верхній та нижній повіках лівого ока, дві забійні рани верхньої губи по центру та зліва, забійну рану нижньої губи, травматичне видалення 21, 23 та 24 зубів, два крововиливи з внутрішньої поверхні м`яких тканин голови, плямистий субарахноїдальних (під м`яку мозкову оболонку) крововилив лівої потиличної долі, дифузний субарахноїдальних крововилив правої півкулі головного мозку та право півкулі мозочку, забій головного мозку (гістологічне); закриту травму органів грудної клітки та шиї: поперечний продовгуватий синець з саднами передньої поверхні грудної клітки, шиї та обох плечових суглобів з прямим переломом великого ріжка під`язичної кіски зліва, прямий перелом 6-го ребра зліва по середньо-ключичній лінії, непрямий перелом 11-го ребра зліва по задній паховій лінії, два садна лівої бічної поверхні грудної клітки; синець та садна обох верхніх кінцівок та садна крила здухвинної кістки зліва, які в своєму комплексі відповідно висновку експерта № 301 від 22.01.2018 мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок набряку-набухання головного мозку внаслідок закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під м`які мозкові оболонки та забоями речовини головного мозку.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, а також невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого та особам обвинувачених. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 винними у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити їм покарання у виді 10 років позбавлення волі кожному.

Аргументує тим, що суд не обґрунтував підстави виключення з обвинувачення такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення злочину за попередньою змовою. Суд не звернув уваги на єдність умислу обвинувачених, які діяли узгоджено при завданні ударів потерпілому, удари наносились обвинуваченими по черзі.

Попередня змова на вчинення злочину може виражатись шляхом здійснення конклюдентних дій, при яких особи, заздалегідь не домовляючись про позбавлення життя потерпілого, узгоджено вчиняють такі дії для досягнення цієї мети.

На порушення вимог кримінально-процесуального закону, у формулюванні обвинувачення, яке суд вважав доведеним, не встановлено, з якою метою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наносили потерпілому тілесні ушкодження, від яких останній помер.

Згідно висновку судово-медичної експертизи, ОСОБА_10 були спричинено не менше 17 травматичних впливів, з яких не менше 12 в область голови, тобто в життєве важливий орган.

Удари ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наносились з такою силою, що були вибиті зуби, переламані ребра та спричинена тяжка черепно-мозкова травма. Навіть після отримання такої кількості ударів, потерпілий міг залишатись живим близько 6-12 годин, але у судовому засіданні не було отримано доказів того, що обвинувачені якимось чином намагались надати йому допомогу.

При цьому, обвинувачені намагались приховати сліди злочину, викинувши та знищивши одяг, в якому перебували на момент його вчинення. Злочин ними вчинений у стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою обставиною та збільшує суспільну небезпеку скоєного.

Поза увагою суду залишився той факт, що за життя потерпілий мав проблеми зі здоров`ям, погано ходив через хворобу ніг, а тому об`єктивно був позбавлений можливості захисти своє життя від незаконних посягань двох молодих чоловіків.

Такі дії обвинувачених, на думку апелянта, беззаперечно свідчать про наявність умислу саме на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_10 та бажання настання його смерті.

Наголошує на тому, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були вірно кваліфіковані за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, що повністю підтверджується із здобутими та дослідженими в ході судового розгляду доказами та встановленими обставинами.

Жоден з обвинувачених не зміг пояснити, яка образа з боку потерпілого спонукала їх до таких жорстоких дій, а отже, вони фактично безпідставно забили потерпілого до смерті, достеменно знаючи про те, що за своїм станом здоров`я він не зможе захиститись.

Вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких. Призначаючи покарання обвинуваченим, суд не врахував, що внаслідок їх дій навмисно позбавлена життя людина, ці наслідки є невідворотними, а тому покарання повинно бути адекватним суспільній небезпеці вчиненого та особам обвинувачених.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив про скасування рішення суду та ухвалення нового вироку, яким засудити обвинувачених за п. 12 ч.2 ст. 115 КК України до позбавлення волі на 10 років кожного, обвинувачених та їх захисника, які заперечували проти доводів сторони обвинувачення та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити

Допитавши обвинувачених, перевіривши докази, зібрані в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів,

У С Т А Н О В И Л А :

21 листопада 2017 року, приблизно о 02 годині, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прибули у будинок ОСОБА_10 , розташований за адресом: АДРЕСА_4 , де під час розмови з власником будинку ОСОБА_10 у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , раптово на ґрунті особистих неприязних стосунків, виник словесний конфлікт.

Під час конфлікту ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи узгоджено, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді смерті потерпілого та бажаючи таких наслідків, завдали ОСОБА_10 не менше 17 ударів руками та ногами в область голови, тулуба та верхніх кінцівок, притискали голову потерпілого обличчям до невстановлених у ході досудового розслідування предметів з високою температурою, розтягували ліву вушну раковину, чим заподіяли тяжкі тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_10 помер.

Допитаний під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 пояснював, що наміру убити потерпілого він не мав, разом ОСОБА_7 після відпочинку в кафе, відвідування гуртожитку, ішли до нього додому. Помітили у будинку сусіда ОСОБА_10 світло, зайшли до нього у будинок, спитали чи є у нього спиртне. ОСОБА_10 відповів, що спиртного у нього немає, при наявності коштів він знає, де можна купити. Він не дав грошей ОСОБА_10 через що виник словесний конфлікт. ОСОБА_7 не витримав і ударив ОСОБА_10 в голову. Коли він став розбороняти бійку ОСОБА_10 його облаяв нецензурними словами через що він завдав ударів в ніс та кілька ударів коліном по тулубу. Коли вони залишали будинок ОСОБА_10 був живий.

Допитаний під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 також пояснював, що наміру убити потерпілого він не мав, під час словесного конфлікту ударив разів п`ять потерпілого ОСОБА_10 по голові. Після його ударів та ударів ОСОБА_6 потерпілий залишався живим.

Судово-медичні данні вказують на те, що на тілі ОСОБА_10 , 1965 року народження, було виявлені сліди не менше ніж як від 17 травматичних дій, з яких 12 в області голови ( том1 а. с. 155-163)

Причиною смерті ОСОБА_10 став набряк-набухання головного мозку, який розвинувся внаслідок закритої черепно- мозкової травми з крововиливом під м`які мозкові оболонки та забоями речовини головного мозку. Окрім цих тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 була закрита травма грудної клітки з прямим переломом 6 ребра та непрямим переломом 11 ребра, з численними крововиливами та саднами, закрита травма шиї з прямим переломом великого ріжка під`язикової кістки зліва, вибиті три зуби, садна, крововиливи на обличчі, а також термічні опіки 3 го ступеня лівої та правої половини обличчя.

Згідно протоколу огляду місця події від 21.11. 2017 року тіло ОСОБА_10 було виявлене на власному дивані. Обличчя нагадувало криваву масу. На табуретці біля вікна були виявлені краплі бурого кольору схожі на кров. Такі ж плями були виявлені на батареї, на шпалерах, на поверхні печі, на постільній білизні. На поверхні лінолеуму був виявлений відбиток взуття, по якому можна було судити, що людина, яка забруднила черевики речовиною схожою на кров, вийшла з будинку. З місця вчинення злочину були вилучені відбитки слідів рук, серед яких відбиток долоні розміром 43Х91 мм, був залишений на підвіконні будинку потерпілого обвинуваченим ОСОБА_7 , що підтверджується дактилоскопічною експертизою № 1630 від 01.12.2017 року (том1 а. с. 188-211).

На зимових черевиках ОСОБА_7 була виявлена кров, яка при серологічному дослідженні могла належати потерпілому ОСОБА_10 , що підтверджується висновком судово-імунологічної експертизи № 129 від 12.01. 2018 року.

За зупинкою на автодорозі Київ Суми-Юнакіївка поблизу с. Сокиринці Срібнянського району, були виявлені сині джинси, які ОСОБА_6 зняв та закинув, так як вони були забруднені у кров потерпілого. Висновки судово-імунологічної експертизи показали, що на джинсах, знайдених за зупинкою виявлена кров людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_10 .

Згідно роз`яснень, що містяться у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» про наявність умислу на навмисне убивство необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

Висновки суду про відсутність у обвинувачених попередньої змови та умислу на навмисне вбивство потерпілого, суперечать доказам, зібраним та перевіреним під час судового засідання.

За змістом ч. 2 ст. 28 КК України, злочин, визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб, дві і більше, які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовились про його спільне вчинення. Форма змови вербальна (словесна)-усна чи письмова або у формі конклюдентних дій для наявності співучасті, не має значення. Змова про вчинення злочину може відбуватися задовго до вчинення злочину чи прямо перед його вчиненням, але до замаху на нього.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження і це підтверджують обвинувачені, вони не укладали угоду та не планували убивство потерпілого до приходу в його дім.

Обидва обвинувачені до цього вживали спиртні напої і прийшли до ОСОБА_10 , щоб безкоштовно випити, коли останній відмовив пригостити спиртним через його відсутність, вчинили з ним сварку, після чого діючи спільно, маючи намір на позбавлення життя потерпілого, забили останнього до смерті.

Краплі та бризки крові потерпілого виявлені на шпалерах у кімнаті, де відбувалося побиття, на поверхні печі, батареї опалення, табуретці, сліди опіку на обличчі потерпілого, а також кількість завданих ударів потерпілому в голову поряд з прямим переломом великого ріжка під`язикової кістки зліва, який міг утворитись від удару по шиї, вказують на те, що потерпілого обвинувачені вбивали, і діяли з прямим наміром на позбавлення його життя.

Пояснення обвинувачених, що після їх побиття потерпілий залишався живим, наявність у висновку експерта посилання, що після отриманої закритої черепно мозкової травми ОСОБА_10 міг самостійно пересуватись та жити близько 06-12 годин, при своєчасному наданні кваліфікованої медичної допомоги прогноз до життя також був сприятливим, не виключають спрямованості умислу на убивство.

З показань потерпілої ОСОБА_11 , яка направила апеляційному суду заяву про розгляд справи без її участі, вбачається, що її брат ОСОБА_10 зловживав спиртними напоями і через хворобу ніг ледве пересувався по будинку. Смерть ОСОБА_10 могла настати 21 листопада 2017 року орієнтовно з 14 до 17 години дня. Тіло виявила сусідка ОСОБА_12 о 19 годині 21 листопада 2017 року, коли зайшла у будинок ОСОБА_10 на прохання його сестри, після чого викликала швидку медичну допомогу та поліцію.

Заявляючи про небажання смерті потерпілому, який перебував у крові, обвинувачені не надали йому допомоги, після побиття близько 5 години ранку втекли з населеного пункту та позбавились від одягу, на якому залишилися плями крові.

Заперечення сторони захисту, що обвинувачені не завдавали термічного опіку обличчя, не розривали ушну раковину, потерпілий через травму голови міг сам упасти на поверхню печі або до неї прихилитись, щоб утриматись на ногах, не заслуговують на довіру. Опіки обличчя з обох сторін, а не з однієї, що вказує на те, що потерпілого притискали обличчям до печі з обох сторін.

Плями крові на батареї, на шторі та табуреті, разом із відбитком долоні обвинуваченого ОСОБА_7 на підвіконні, вказують на те, що потерпілого били в різних місцях будинку, в тому числі і на дивані, де були виявлені бризки крові.

Аналіз зібраних доказів, а саме показань обвинувачених у співставленні з даними протоколу огляду місця події, висновку судово-медичної експертизи, імунологічних експертиз та дактилоскопічних експертиз, поза розумним сумнівом доводить, що ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , яка відбулася у будинку потерпілого, використовуючи незначний привід з метою вбивства, руками та ногами завдали багаточисленних ударів в область голови ОСОБА_10 , а коли потерпілий став стікати кров`ю, покинули його помирати, після чого позбулися одягу зі слідами крові та виїхали за межі населеного пункту, де вчинили вбивство.

Версія обвинувачених, що вони не хотіли смерті потерпілому, спростовується силою ударів в область голови, їх кількістю, станом обвинувачених, які цілий вечір відпочивали шляхом вживання спиртних напоїв після чого не пам`ятають як потрапили у будинок потерпілого, за що розсердились на нього, кількості ударів.

Матеріали НСРД, з яких вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 під час розмови із співкамерниками пояснював, що він із співучасником побили мужика, який помер, вони не думали, що чоловік «вріже дуба», не підтверджують справжніх мотивів та намірів обвинувачених, а лише вказують на задовільні реакції самозахисту.

Дії обвинувачених належить кваліфікувати як злочин, передбачений п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачені раніше до кримінальної відповідальності не притягувались, обидва мають на утриманні малолітніх дітей, не зважаючи на працездатний вік та задовільний стан здоров`я, офіційно не працевлаштовані, стабільного джерела доходу не мають.

ОСОБА_6 притягувався до адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство та перебування в стані алкогольного сп`яніння у громадських місцях.

З урахуванням характеру злочину, його обставин, часткового визнання провини обвинуваченими, їх ставлення до своїх дій, відсутність критики та жалю з приводу вчиненого, наявність у обвинувачених малолітніх дітей, а також з урахуванням того, що потерпілі не наполягають на суровому покаранні, колегія суддів вважає погодитись з прокурором та призначити покарання у мінімальних межах, передбачених санкцією статті.

Судові витрати покласти на обвинувачених. Питання речових доказів вирішити згідно положень ст. 100 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-407, 409, 420, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 травня 2018 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з 23 листопада 2017 року, обвинуваченому ОСОБА_7 - з 22 листопада 2017 року.

Стягнути із засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави по 8 239 грн 38 коп. з кожного процесуальних витрат на залучення експертів.

Речові докази: пару черевик синього кольору, джинси синього кольору, куртку сірого кольору, мобільний телефон марки «Нокіа-1280» з сім картою оператора ПрАТ «Киїхвстар», які належать засудженому ОСОБА_7 і зберігаються в камері зберігання речових доказів Прилуцького ВП ГУНП -передати родичам останнього, а у разі відмови одержати- знищити.

Мобільний телефон марки «Леново Z403» з сім- картою НОМЕР_1 , який зберігаються в камері зберігання речових доказів Прилуцького ВП ГУНП і належить засудженому ОСОБА_6 передати його родичам.

Оптичний диск з результатами негласних слідчих дій, відбитки пальців, флеш карту з відеозаписом слідчих експериментів, які долучені до матеріалів кримінального провадження, зберігати в справі.

Пару гумових капців блакитного кольору, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Прилуцького ВП ГУНП -передати за належністю ОСОБА_13

14 пар взуття, вилучених 22.11. 2017 року з будинку ОСОБА_10 та залишені на зберігання ОСОБА_11 , залишити їй.

Одяг та речі, які зберегли на собі плями крові, зразки крові, хрящі, під`язикову кістку, фрагменти лінолеуму, шпалер, тканин, зрізи нігтьових пластинок, волосся, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Прилуцького ВП ГУНП знищити.

Вирок набуває законної сили негайно і може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженими, які тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16