Справа № 496/4644/17
Провадження № 1-кп/496/33/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Біляївка, клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не одноразово судимий, який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться вказане кримінальне провадження.
21 липня 2018 р. спливає двомісячний термін тримання ОСОБА_4 під вартою.
Прокурором до суду подано клопотання про продовження щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, посилаючись на наявність достатньої кількості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в зв`язку із чим вважав що відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому.
Обвинувачений просив застосувати щодо нього домашний арешт.
Прокурор вважав, що відсутні обставини, відповідно до яких можливо застосування відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши думки прокурора, обвинуваченого, вивчивши клопотання та матеріали що додані до клопотання, обвинувальнитй акт, суд дійшов до наступного:
При вирішенні питання про продовження тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у злочині, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родин й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.
Як встановлено в судовому засіданні з наявних матеріалів справи, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, який скоїв у період іспитового строку, 5 разів притягувався до кримінальної відповідальності.
Приймаючи рішення про можливість продовження строку тримання під вартою суд приймає до уваги, що у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:
- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /дело Stogmuller против Austria/;
- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /дело Stogmuller против Austria/;
- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /дело Matznetter против Austria/;
- ризик, що особа порушить громадський порядок /дело Letellier против France/.
Доцільність залишення під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні злочину середньої тяжкості, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.
Продовження тримання під вартою може бути виправдано в тому випадку, якщо існують конкретні ознаки того, що це дійсно вимагається виходячи з інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують правило поваги особистої свободи /дело W. против Switzerland, судебное решение от 26 января 1993 года § 30/.
Оцінюючи ризик того, що ОСОБА_4 , може ухилятися від правосуддя, суд приймає до уваги те, що обвинувачений не має постійного місця роботи чи навчання, не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, 5 разів притягувався до крімінальної відповідальності.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину не визнав.
Перевіряючи обґрунтованість обвинувачення, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.
Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, враховуючи те, що інші характеризуючі данні ніж зібрані досудовим слідством, що можуть мати значення, стороною захисту не надані, а також те, що особа обґрунтовано обвинувачується у скоєнні злочину середньої тяжкості проти власності, враховуючи інші зібрані досудовим слідством матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, та вважає необхідним продовжити ізоляцію ОСОБА_4 від суспільства, оскільки зазначені фактори виправдовують тримання данної особи під вартою.
Інших доводів, які мають бути враховані судом, і які об`єктивно вказують на зміну тих обставин, що були підставою для обрання та подальшого продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту чи обвинуваченим не надано.
Приймаючи до уваги викладені обставини та встановлені в судовому засіданні ризики, враховуючи те, що 21 липня 2018 р. спливає термін тримання під вартою, суд приходить до висновку про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтСУ в Одеській області, підлягає продовженню.
В клопотані обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашний арешт слід відмовити.
З огляду на вищезазначене керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 331, 395 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з 11 липня 2018 року по 09 вересня 2018 року, включно.
Утримання обвинуваченого проводити в ОСІ.
Клопотання ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

11 липня 2018 року