АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/402/2018 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч.5 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_11 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року, ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, з конфіскацією всього належного йому майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 , встановлено рахувати з 22 березня 2017 року, зарахувавши у строк відбування покарання, з урахуванням Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», строк попереднього ув`язнення в період з 21 березня 2014 року по 02 квітня 2014 року, а також з 22 березня 2017 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили, з урахуванням Закону України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_9 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишено без змін.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити правову кваліфікацію дій підсудного на іншу більш м`яку частину статті 185 КК України, оскільки не доведено факту заподіяної шкоди в особливо великих розмірах, а тому дії ОСОБА_9 не підпадають під ознаки ч.5 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за більш м`якою частиною статті 185 КК України, з застосуванням ст.ст. 66, 69 КК України, без реального відбуття покарання. Також просить дослідити позитивно характеризуючі дані та докази, щодо стану здоров`я ОСОБА_9 та членів його сім`ї.

На обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом у вироку не вірно зазначено про те, що ОСОБА_9 не одружений, оскільки з показань його цивільної дружини ОСОБА_12 достовірно вбачається, що вони довгий час проживають однією сім`єю із ОСОБА_9 та характеризує його виключно позитивно. Також судом не враховано те, що ОСОБА_13 працює, позитивно характеризується, має незадовільний стан здоров`я. Від потерпілого ОСОБА_14 в матеріалах справи є письмова заява про те, що грошові кошти повернуті повністю та претензій у нього не має.
Крім того апелянт вказує, що в клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 22 березня 2014 року, у протоколі огляду місця події від 21.03.2014 року під час огляду особистих речей ОСОБА_9 , також в судовому вироку встановлено, що в ОСОБА_9 вилучено 56 600 грн., що не підпадає під дію частини п`ятої статті 185 КК України, а тому дії ОСОБА_9 слід перекваліфікувати на більш м`яку частину ст.185 КК України та відповідно призначити більш м`яке покарання.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 03.11.2017 року стосовно ОСОБА_9 скасувати, в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю його тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості та в частині встановлення суми викраденого останнім майна, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та призначити за новим вироком ОСОБА_9 покарання за ч.5 ст. 185 КК України у виді 10 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.
Також апелянт просить визнати належними та допустимими доказами копію протоколу огляду місця події від 29.12.2014, згідно якого проведено огляд ОСОБА_15 , копію протоколу огляду від 23 березня 2014 року, згідно з яким, здійснено огляд грошових коштів, вилучених 21 березня 2014 року в ОСОБА_15 , копію протоколу огляду місця події від 21 березня 2014 року, згідно з яким, здійснено огляд ОСОБА_16 , копію протоколу огляду від 23 березня 2014 року, згідно з яким, здійснено огляд грошових коштів, вилучених 21 березня 2014 року в ОСОБА_16 Зазначивши в описовій та мотивувальній частині вироку, що ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб, таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_14 на загальну суму 460 000 гривень, завдавши останньому матеріальну шкоду в особливо великих розмірах. В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає про те, що судом при призначенні покарання ОСОБА_9 не надано належної і достатньої оцінки тяжкості вчиненого засудженим кримінального правопорушення, конкретним обставинам справи, зокрема, судом не взято до уваги, що ОСОБА_9 раніше притягався до кримінальної відповідальності, хоча в силу ст. 89 КК України він не вважається судимий. Тобто ОСОБА_9 будучи раніше притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності, що свідчить про не бажання останнього жити доброчесним життям.
Також суд не надав належної оцінки тому факту, що ОСОБА_9 , ухилився від суду та перебував у розшуку, що також свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.
Крім того апелянт зазначає, що в порушення вимог ст.ст. 85, 409, 411 КПК України суд безпідставно визнав неналежними наступні докази:
- копію протоколу огляду місця події від 29.12.2014, згідно якого проведено огляд ОСОБА_17 ;
- копію протоколу огляду від 23 березня 2014 року, згідно з яким, здійснено огляд грошових коштів, вилучених 21 березня 2014 року в ОСОБА_15 ;
- копію протоколу огляду місця події від 21 березня 2014 року, згідно з яким, здійснено огляд ОСОБА_16
- копію протоколу огляду від 23 березня 2014 року, згідно з яким здійснено огляд грошових коштів, вилучених 21 березня 2014 року в ОСОБА_16 .
Апелянт вважає, що копії наведених вище протоколів, які суд не взяв до уваги є належними та допустими доказами, оскільки у матеріалах кримінального провадження міститься постанова про виділення матеріалів досудового розслідування, а самі вказані протоколи завірені належним чином.
Таким чином апелянт вважає, що державним обвинуваченням доведено ту обставину, що ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 викрав у потерпілого ОСОБА_14 грошові кошти в сумі саме 460 000 грн., а не 210 000., як зазначає суд.
Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у провадженні та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , частково дослідивши докази у провадженні, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_9 , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Вказані вимоги кримінально-процесуального закону судом першої інстанції належно не виконані, внаслідок чого допущено невідповідність його висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, яке полягає в тому, що суд безпідставно не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки в частині розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Апеляційним судом встановлено наступне: 21 березня 2014 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 із салону автомобіля марки «Тойота Ленд Круйзер», д.н. НОМЕР_1 , припаркованого на стоянці біля спорткомплексу «Авангард», розташованого по вул. Мельникова, 48 в м. Києві, яка не охороняється таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_14 , завдавши потерпілому матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.

Так, ОСОБА_9 21 березня 2014 року, приблизно о 15 годині 10 хвилин, разом зі двома своїми знайомими, засудженими вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 03.10.2014, на автомобілі "Шевролє Авео" НОМЕР_2 , під керуванням однієї з цих осіб, прибули до спорткомплексу «Авангард», розташованого по вул. Мельникова, 48 в м.Києві. Знаходячись за вказаною адресою, ОСОБА_9 вийшов з автомобіля та пішов по особистих справах, а особи, засуджені вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 03.10.2014 залишились в автомобілі. На стоянці ОСОБА_9 помітив припаркований на автостоянці автомобіль марки «Тойота Ленд Круйзер», д.н. НОМЕР_1 , з якого вирішив вчинити крадіжку чужого майна, яке належить ОСОБА_14 , при цьому, про умисел вчинити крадіжку осіб, засуджених вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 03.10.2014, не повідомив.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, діючи самостійно на власний розсуд, ОСОБА_9 , приблизно о 15 годині 30 хвилин, підійшов до автомобіля «Тойота Ленд Круйзер», д.н. НОМЕР_1 , і за допомогою спеціально пристосованого металевого предмета конусоподібної форми, який мав при собі, розбив скло лівих пасажирських дверей автомобіля. Продовжуючи далі свої злочинні дії, через розбите скло автомобіля ОСОБА_9 проник до салону автомобіля, звідки з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_14 , а саме: два чоловічі портфелі, ціною 350 гривень кожен, в середині яких знаходились грошові кошти в сумі 460 000 гривень, а також речі, які не представляють для потерпілого матеріальної цінності, зокрема: паспорт громадянина України; паспорт громадянина на прізвище ОСОБА_18 ; свідоцтво про народження ОСОБА_19 ; військовий квиток на його прізвище, а всього майна на загальну суму 460 700 гривень.

З викраденим у ОСОБА_14 чужим майном, ОСОБА_9 сів до салону автомобіля, де на нього чекали особи, засуджені вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 03.10.2014 та наказав останнім їхати. По дорозі в напрямку вул. Сирецька в м. Києві ОСОБА_9 у салоні автомобіля "Шевролє Авео" НОМЕР_2 , повідомив осіб, засуджених вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 03.10.2014 про вчинену ним крадіжку та заздалегідь не обіцяно передав їм на зберігання кожному невстановлену частину викрадених у ОСОБА_14 грошей.
Вчиненою крадіжкою ОСОБА_9 завдав потерпілому матеріальну шкоду в особливо великих розмірах, тобто на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
В подальшому ОСОБА_9 та особи, засуджені вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 03.10.2014 були затримані працівниками міліції та викрадене ОСОБА_9 майно у них було вилучено.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_9 визнається винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, а саме, в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в особливо великих розмірах.

На підтвердження встановлених фактичних обставин, свідчать наступні досліджені безпосередньо судом докази, які на думку колегії суддів, суд першої інстанції оцінив їх з точки зору належності, допустимості, достатності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Так, допитаний в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 свою винуватість у вчиненні крадіжки майна потерпілого ОСОБА_14 визнав повністю та щиро розкаявся. Щодо обставин вчиненого дав показання про те, що напередодні 21 березня 2014 року, він зустрівся зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_20 , який розповів йому про те, що у вказаний день, з 11 до 15 години, на паркувальному майданчику біля спорткомплексу «Авангард», що поруч станції метро «Дорогожичі», буде припаркований автомобіль «Тойота Ленд Крузер», всередині якого будуть знаходитись грошові кошти в сумі 50000. ОСОБА_20 запропонував йому викрасти ці гроші, а потім віддати йому 10000, а решту забрати собі, на що він, у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, дав свою згоду.
21 березня 2014 року, приблизно за півтори години до події, до нього в гості приїхали знайомі, засуджені вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 03.10.2014, на автомобілі «ШевролеАвео», після чого, вони разом поїхали кататися. Він запропонував заїхати на автостоянку біля спорткомплексу «Авангард». Там він побачив припаркований автомобіль "Тойота Ленд Крузер", всередині якого знаходились дві валізи. Зрозумівши, що це той самий автомобіль з грошима, про який йому розповідав ОСОБА_20 , він підібрав із землі камінець та розбив ним вікно лівих задніх пасажирських дверей, узяв дві валізи і повернувся до автомобіля «Шевроле Авео». Він наказав особі, який був за кермом, їхати до нього до дому. Дорогою він відкрив валізи, всередині однієї з яких побачив пачки з грошима купюрами по 100 грн., дістав їх, частину забрав собі, а решту розділив між особами, засудженими вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 03.10.2014, оскільки не мав куди їх собі покласти. При цьому, він не розповідав останнім з приводу крадіжки грошей, а попросив потримати гроші деякий час у себе, після чого, він мав намір забрати у них ці гроші. У другій валізі він побачив газету і не думав, що там також лежать гроші. Крім того, дорогою він сказав особі-водію заїхати до гаражів поблизу його дому, де викинув викрадені валізи. Коли вони приїхали до нього до дому, то у дворі їх затримали працівники міліції.
Свідок ОСОБА_21 , який є співробітником Управління карного розшуку м. Києва, в судовому засіданні суду першої інстанції дав показання, згідно з якими, близько чотирьох років тому, точну дату він не пам`ятає, під час відпрацювання території він з колегами побачив, як було вчинено крадіжку з автомобіля на стоянці в районі метро «Дорогожичі» у м. Києві. Після чого, був затриманий ОСОБА_9 і ще двоє осіб. На місце події вони викликали слідчо-оперативну групу, учасники якої в подальшому проводили необхідні процесуальні дії. При цьому свідок зазначив, що не пам`ятає деталей події у зв`язку із плином часу. На скільки він пригадує, то була викрадена з автомобіля сумка з грошовими коштами. Здається в ОСОБА_9 вилучали значну суму грошових коштів.
Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні суду першої інстанції дав показання про те, що приблизно 3 роки тому, працюючи в карному розшуці та перебуваючи разом з ОСОБА_21 та ОСОБА_23 під час несення служби на вулиці Мельникова в м.Києві, на стоянці біля спортклубу «Аванград» помітили двох раніше невідомих молодих чоловіків, серед яких був обвинувачений ОСОБА_9 , який підійшов до автомобіля «Тойота Ленд Крузер», в якому розбив заднє ліве скло, та з салону забрав дві сумки. Після чого, ці два чоловіки побігли до автомобіля «Шевроле Авео», сірого кольору, водій якого на великій швидкості рушив з місця в напрямку метро «Дорогожичі». Його колеги, поїхали за згаданим автомобілем, а він залишився на місці події, куди невдовзі підійшов потерпілий, який повідомив про зникнення двох сумок з грошовими коштами та іншими речами. Зазначив, що потерпілий спочатку повідомив про зникнення 300 000 грн., а потім згадав, що в сумках була сума, але яка саме конкретно не міг зазначити. Про обставини затримання обвинуваченого ОСОБА_9 та інших осіб йому нічого не відомо.
Згідно з даними, що містяться у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 21 березня 2014 року, ОСОБА_14 повідомив що 21 березня 2014 року, у період часу з 13 год. 00 хв. до 15 год. 30 хв., по вул. Мельникова в м. Києві невстановлена, особа шляхом розбиття скла задніх лівих дверей проникла до автомобіля «Тойота Ленд Крузер», звідки викрала портфель з грошовими коштами в сумі близько 300000 грн. та документами (два паспорти та свідоцтво про народження).
Згідно з даними, що містяться у витягу з кримінального провадження № 0002694 від 21 березня 2014 року, «21.03.2014 року в період часу з 13.00 по 15.30 по вул. Мельникова, 48 в м.Києві невстановлена особа шляхом розбиття заднього лівого скла проникла до автомобіля марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. НОМЕР_1 , звідки викрала портфель з грошовими коштами в сумі 460000 гривень та документами, чим спричинила ОСОБА_14 матеріальну шкоду в особливо великих розмірах на вказану суму».
Згідно з даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 21 березня 2014 року та фототаблиці до нього, проведено огляд ділянки місцевості за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 48, де розташований автомобіль марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. НОМЕР_1 . В ході огляду вказаного автомобіля встановлено, що заднє ліве бокове скло вибите. В середині автомобіля, зокрема, під сидінням виявлено чорні поліетиленові пакети з одягом та спортивним обладнанням, чорну матерчату сумку. У бардачку між передніми сидіннями виявлено три мобільні телефони.
Згідно з даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 21 березня 2014 року та фототаблиці до нього, в присутності двох понятих, у дворі будинку АДРЕСА_2 біля автомобіля`Шевролє Авео" д.н. НОМЕР_2 , проведено огляд особистих речей ОСОБА_9 , під час якого, серед іншого, виявлено та вилучено: у лівій внутрішній кишені пальто останнього грошові кошти купюрами по 100 грн. в упаковках з паперовими стрічками АТ «Імексбанк» МФО 328384 18 бер. 2014, ОСОБА_24 . Грошові кошти знаходяться в п`яти упаковках. Крім упаковок, в тій же кишені грошові кошти купюрами по 100 грн. в кількості 66 купюр, в сумі 6600 грн. Одна, з п`яти упаковок, розірвана, в ній наявні грошові кошти купюрами по 100 грн. в кількості 100 купюр. З лівого боку в кишені брюк грошові кошти в сумі 500 грн. купюрами дві по 100 грн. та шість по 50 грн. У правій внутрішній кишені пальто чотири картонних аркуші з написом на трьох з них «гривні, 100 гривень, АТ «Імексбанк» МФО 328384 18 бер. 2014 касир та підпис. В цій же кишені вузькі білого кольору стрічки.
Згідно з даними, що містяться у протоколі огляду від 05 квітня 2014 року, здійснено огляд речей, вилучених в ОСОБА_9 , зокрема: двох аналогічних картонних аркушів тусклого білого кольору розміром 14х8 см, на яких надруковано текст Гривні 100 гривень АТ «Імексбанк МФО 328384 18 березня 2014 року касир ОСОБА_24 , підпис касира; двох шматочків паперової стрічки біло чорного кольору для банку України 100 аркушів по 100 грн. Сума 10000 грн.»; на білому папері відтиск печатки із надписом синього та червоного кольору АТ «Імексбанк МФО 328384 18 березня 2014 року касир ОСОБА_24 »; чотирьох пластикових стрічок білого кольору, кінці кожної окремо скріплені між собою.
Згідно з даними, що містяться у протоколі огляду від 23 березня 2014 року, здійснено огляд грошових коштів в сумі 56600 грн., вилучених в ОСОБА_9 21 березня 2014 року, а саме, п`яти упаковок, кожна з яких перемотана паперовою стрічкою навхрест. На паперовій стрічці є напис «Банкноти національного банку України», 100 аркушів по 100 грн., а також синього кольору відбиток печатки з написом АТ «Імексбанк МФО 328384 18 бер. 2014». Перерахувавши п`ять упаковок, у кожній по 10000 грн. купюрами по 100 грн. Також оглянуто грошові кошти не в упаковці, сума яких складає 6600 грн. купюрами номіналом 100 грн.
Згідно з даними, що містяться у розписці ОСОБА_9 від 04 квітня 2014 року, останній в приміщенні Шевченківського РУ ГУ МВС України отримав від слідчого належні йому речі, зокрема, мобільний телефон НТС z710е та 500 грн.
Згідно з даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 21 березня 2014 року та фототаблиці до нього, здійснено огляд території гаражного кооперативу на вул. Сирецька № 39 в м. Києві. На даху однієї гаражної будівлі виявлено дві сумки чорного кольору, в одній із яких знаходяться грошові кошти та документи: чотири упаковки грошових коштів скріплені паперовою стрічкою, на якій зазначено 100 аркушів по 100 грн., в одній упаковці знаходиться 10000 грн., а в чотирьох упаковках загальна сума 40000 грн.; упаковка купюрами по 200 грн. в кількості 116 штук, на загальну суму 23200 грн.; купюри номіналом по 100 грн. в кількості 100 штук, на загальну суму 10000 грн.; купюри номіналом по 100 грн. в кількості 100 штук, на загальну суму 10000 грн.; купюри номіналом по 100 грн. в кількості 100 штук, на загальну суму 10000 грн.; купюри номіналом по 100 грн. в кількості 100 штук, на загальну суму 10000 грн.; купюри номіналом по 100 грн. в кількості 100 штук, на загальну суму 10000 грн.; купюри номіналом по 100 грн. в кількості 100 штук, на загальну суму 10000 грн.; купюри номіналом по 100 грн. в кількості 100 штук, на загальну суму 10000 грн.; купюри номіналом по 100 грн. в кількості 100 штук, на загальну суму 10000 грн.; купюри номіналом по 100 грн. в кількості 98 штук, на загальну суму 9800 грн. Загальна сума перерахованих грошових коштів складає 153000 грн. Також наявні купюри номіналом 2 грн. в кількості 23 шт., на загальну суму 46 грн.; купюри номіналом по 1 грн. в кількості 454 штук, на загальну суму 454 грн. Всього грошових коштів у сумі 153500 грн. Окрім того, в сумці, серед іншого, виявлено паспорти на ім`я ОСОБА_18 та ОСОБА_14 . Виявлене в ході огляду місця події майно, вилучено.
Згідно з даними, що містяться у протоколі огляду від 24 березня 2014 року та фототаблиці до нього, здійснено огляд двох сумок чорного кольору, вилучені під час огляду місця події 21 березня 2014 року.
Згідно з даними, що містяться у протоколі огляду від 23 березня 2014 року та фототаблиці до нього, здійснено огляд грошових коштів в сумі 153000 грн., вилучених на вул. Сирецька № 39 в м. Києві: дві упаковки купюрами номіналом по 100 грн., скріплені паперовою стрічкою з написом «Банкноти національного банку України 100 аркушів по 100 грн. На стрічці є відтиск печатки синього кольору з написом «Райфайзен Банк Аваль» 19 бер. 2014. Перерахувавши вказані грошові кошти виявлено купюри номіналом по 100 грн. в кількості 100 штук в одній пачці на суму 10000 грн., в другій пачці 100 купюр номіналом по 100 грн. на суму 10000 грн., а загальна сума 20000 грн. Наступні дві упаковки є розірвані з грошовими коштами купюрами номіналом по 100 грн. На розірваних паперових стрічках є напис «Банкноти національного банку України 100 аркушів по 100 грн. сума 10000 гривень». Також на паперових стрічках синього кольору є відтиск печатки з написом 18 бер. 2014 ОСОБА_24 МФО НОМЕР_3 , АТ «Імексбанк». Перерахувавши грошові кошти в упаковках, кількість купюр номіналом по 100 грн., у кожній по 100 штук, на суму по 10000 грн., загальна сума у двох 20000 гривень. Окрім цього, наявні вісім упаковок з грошовими коштами, купюрами номіналом по 100 грн., які скріплені резиновими стрічками, в кожній по 100 штук на суму 10000 грн., а всього на загальну суму 80000 грн. Окрім цього, наявні грошові кошти купюрами номіналом по 100 грн., в роздріб, кількістю 98 штук, на суму 9800 грн. Загальна кількість купюр номіналом по 100 грн. становить 1298 штук на суму 129800 грн. Також наявна упаковка грошових коштів, скріплена резиновою стрічкою жовтого кольору, купюрами номіналом по 200 грн. в кількості 116 штук на суму 23200 грн. Окрім того, наявні в роздріб грошові кошти купюрами номіналом 1 грн. в кількості 454 штук та купюрами номіналом по 2 грн. в кількості 23 штуки на суму 46 грн. Загальна сума оглянутих коштів складає 153500 грн.
Згідно з даними, що містяться у розписці ОСОБА_14 , останній 24 березня 2014 року отримав від слідчого грошові кошти в сумі 436900 грн. та дві сумки чорного кольору, які зобов`язався зберігати до вирішення справи.
Згідно з даними, що містяться у протоколі пред`явлення речей для впізнання від 24 березня 2014 року, потерпілий ОСОБА_14 серед наданих йому для впізнання сумок вказав на сумку під № 2 фірми «NUMANNI», яку невідома особа викрала з його автомобіля 21 березня 2014 року та в якій знаходились грошові кошти і документи.
Згідно з даними, що містяться в протоколі огляду від 24 березня 2014 року, здійснено огляд, вилучених в ході огляду місця події від 21 березня 2014 року за адресою: м. Київ вул. Сирецька № 39, зокрема: двох паспортів громадянина України: один серія НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; другий на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно з даними, що містяться в протоколі огляду від 24 березня 2014 року, здійснено огляд, вилученого в ході огляду місця події від 21 березня 2014 року за адресою: м. Київ вул. Сирецька № 39, свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно з даними, що містяться у розписках ОСОБА_14 , останній 24 березня 2014 року отримав від слідчого блокнот чорного кольору, два паспорти на ім`я ОСОБА_14 та ОСОБА_18 , свідоцтво на ім`я ОСОБА_25 , а 15 травня 2014 року документи.
Згідно з даними, що містяться в протоколі огляду від 25 березня 2014 року, здійснено огляд, вилучених в ході огляду місця події від 21 березня 2014 року за адресою: м. Київ вул. Сирецька № 39, документів з рукописним та друкованим текстом на 62 аркушах, які належать ОСОБА_14 .
Згідно з даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 21 березня 2014 року та фототаблиці до нього, здійснено огляд автомобіля марки «Шевроле Авео», д.н. НОМЕР_2 , який знаходиться при в`їзді у двір будинку АДРЕСА_2 , в ході якого вилучено два конусоподібної форми металевих стержні з загостреним кінцем, чоловічу шапку сірого кольору.
Згідно з даними, що містяться в протоколі огляду від 23 березня 2014 року, здійснено огляд автомобіля Шевроле Авео, д.н. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_5 , який знаходиться у дворі Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві за адресою: м. Київ вул. Герцена № 9, за документами цей автомобіль 2007 року випуску, належить ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно з даними, що містяться у розписці ОСОБА_16 , останній 23 квітня 2014 року отримав від слідчого автомобіль марки «Шевроле Авео», 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_5 , ключ до автомобіля з брелоком сигналізації, свідоцтво про реєстрацію на вказаний автомобіль НОМЕР_6 .
Згідно з даними, що містяться в протоколах огляду від 05 квітня 2014 року, здійснено огляд двох металевих заточених стержнів; чорної матерчатої шапки з емблемою та надписом «Адідас»; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 на автомобіль марки «Renault Logan», серійний номер НОМЕР_8 , д.н. НОМЕР_9 , ОСОБА_26 , пластикової картки «Play»; гумової рукавиці.
Також в судом першої інстанції опитано свідків захисту, які дали наступні показання.
Свідок ОСОБА_27 дала показання про те, що вона проживає однією сім`єю із ОСОБА_9 , якого може охарактеризувати виключно з позитивного боку. Зазначає, що обвинувачений доглядає за бабусею, яка майже не рухається, та мамою, яка має ряд захворювань.
Свідок ОСОБА_28 , яка є матір`ю обвинуваченого, дала показання, що вона часто хворіє і син є єдиним помічником в родині, який доглядає за бабусею, прикутою до ліжка, а також допомагає їй. Також свідок повідомила, що ОСОБА_9 працював водієм у клініці «Добробут».
Дослідивши надані стороною обвинувачення, стороною захисту докази, оцінивши їх в сукупності та взаємозв`язку, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.
Дії ОСОБА_9 суд першої інстанції вірно кваліфікував за ч.5 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в особливо великих розмірах.

Аналізуючи наведені вище та безпосередньо досліджені судом першої інстанції докази, щодо обставин вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України обвинуваченим ОСОБА_9 , суд першої інстанції не вбачав підстав піддавати їх сумніву, оскільки вони узгоджувались між собою, з чим погоджується і колегія суддів.

В той же час колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в судовому засіданні залишилась не доведеною сума викрадених ОСОБА_9 грошових коштів, яка згідно з обвинувальним актом становить 460 000 грн. з наступних підстав.
Так, суд першої інстанції вважав недопустимими доказами дані, що містяться у фотокопії протоколу огляду місця події від 21 березня 2014 року, згідно з яким, здійснено огляд ОСОБА_15 ; дані фотокопії протоколу огляду від 23 березня 2014 року, згідно з яким, здійснено огляд грошових коштів, вилучених 21 березня 2014 року в ОСОБА_15 ; дані фотокопії протоколу огляду місця події від 21 березня 2014 року, згідно з яким, здійснено огляд ОСОБА_16 ; дані фотокопії протоколу огляду від 23 березня 2014 року, згідно з яким, здійснено огляд грошових коштів, вилучених 21 березня 2014 року у ОСОБА_16 , оскільки фотокопії не є документами в розумінні положень ст. 99 КПК України, а тому прийшов до висновку про те, що не вправі посилатися у вироку суду на дані цих протоколів, як на докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у кримінальному провадженні.

Такий висновок суду першої інстанції, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.
До апеляційного суду прокурором були надані належно завірені копії та оригінали вказаних документів, які суд апеляційної інстанції вважає належними та допустимими, які в сукупності з наведеними вище доказами, покладеними в основу вироку, свідчать про те, що сума викрадених ОСОБА_9 грошових коштів та повернутих потерпілому, а саме 460000 грн. знайшла своє підтвердження. Тому доводи прокурора щодо цього є обґрунтованими, а апеляційна скарга в цій частині такою, що підлягає задоволенню.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України взяв до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним злочину, характеризуючі дані про його особу, стан здоров`я, вік обвинуваченого, сімейний стан, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, а саме те, що ОСОБА_9 раніше не судимий силу ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, за попереднім місцем роботи характеризується позитивно, має матір та бабусю в яких незадовільний стан здоров`я, при цьому остання потребує стороннього догляду.

У якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , суд вважав за можливе врахувати щире каяття. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено, з чим погоджується і колегія суддів.
Колегія суддів вважає необхідним також зазначити, що потерпілому повернуто викрадені у нього грошові кошти та документи. Цивільний позов він не заявляв, тобто тяжкі наслідки від скоєного не наступили. Отже враховуючи обставини вчиненого злочину, наведені вище, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, щире каяття у вчиненому, колегія суддів, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає, що покарання призначене ОСОБА_9 судом першої інстанції у виді позбавлення волі на певний строк в мінімальних межах, з конфіскацією майна, як обов`язкового виду додаткового покарання, є відповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому доводи прокурора в апеляційний скарзі щодо м`якості призначеного судом покарання є безпідставними.
Колегія суддів вважає, що прохання апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про зміну правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 на іншу більш м`яку частину статті 185 КК України, оскільки не доведено факту заподіяної шкоди в особливо великих розмірах, та призначення йому покарання за більш м`якою частиною статті 185 КК України, з застосуванням ст.ст. 66, 69 КК України, без реального відбуття покарання, є необгрунтованими з наведених вище підстав.
Вимога прокурора в апеляційній скарзі про необхідність скасування вироку та ухвалення нового вироку, колегія суддів вважає безпідставною, оскільки відповідно до ч.1 п.3 ст.408 КПК України зменшення сум, які підлягають стягненню або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення тягне за собою зміну вироку.
В даному випадку ОСОБА_9 обвинувачувався в скоєнні крадіжки особистого майна ОСОБА_14 на суму 460000 грн. в особливо великих розмірах, його дії були кваліфіковані за ч.5 ст.185 КК України, а тому вирок щодо нього підлягає зміні, оскільки збільшення суми викраденого, не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
Вимога прокурора про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_9 за додатковою кваліфікуючою ознакою, а саме за попередньою змовою групою осіб за ч.5 ст.185 КК України колегія суддів вважає безпідставною, оскільки така кваліфікуюча ознака відсутня в обвинувальному акті, особа від такого обвинувачення не захищалась.
Під час апеляційного провадження будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 ,- залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_10 , - задовольнити частково.
Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року, яким ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, - змінити в частині розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вказати в мотивувальній частині вироку те, що ОСОБА_9 вчинив таємне викрадення чужого майна(крадіжку), яке належало ОСОБА_14 на загальну суму 460 000 гривень, завдавши йому матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.
В решті вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення. Може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії даного вироку.

Судді:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4