В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.05.2018 Справа №607/5948/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002710 про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2017 року близько 07 год. 10 хв. у ОСОБА_3 , який перебував біля торгової каси супермаркету «Сільпо», що по вул. Симона Петлюри, 26 в м. Тернополі та побачив на прилавку мобільний телефон торгової марки «Samsung Grand Neo» білого кольору виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 16 серпня 2017 року близько 07 год. 10 хв. ОСОБА_3 , який перебував біля торгової каси супермаркету «Сільпо», що по вул. Симона Петлюри, 26 в м. Тернополі, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, таємно викрав з прилавку експрес - каси супермаркету «Сільпо», що по вул. Симона Петлюри, 26 в м. Тернополі мобільний телефон торгової марки «Samsung Grand Neo» вартістю 467 гривень, в якому була вмонтована сім-картка оператора стільникового зв`язку «Київстар» вартістю 25 гривень, який знаходився в чохлі білого кольору типу «книжка» торгової марки «Melkco», який для потерпілого матеріальної цінності не становить. Із викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 492 гривні.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

22 лютого 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України за встановлених у обвинувальному акті обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному злочинному діянні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме: за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_3 , позицію потерпілого ОСОБА_5 , викладену у заяві, де він вказує на те, що жодних претензій до обвинуваченого не має, умови угоди підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, думку прокурора, яка не заперечувала проти затвердження угоди, вивчивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч. 3 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченого, що він розуміє викладені в ч. 5 ст. 474 КПК України обставини, зокрема, те, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують та має права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатись самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_3 , яким затвердити угоду про примирення від 22 лютого 2018 року, укладену між ОСОБА_3 , який на даний час перебуває в статусі обвинуваченого та потерпілим ОСОБА_5 та визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за викладених в угоді обставин та з врахуванням пом`якшуючих обставин, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданої шкоди, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.

Окрім того, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 судові витрати в дохід держави, а саме: вартість проведення судової товарознавчої експертизи від 13.02.2018 року у розмірі 1144 грн., що підтверджується актом №1 здачі-приймання висновку судового експерта №139/18-22 від 13.02.2018 року.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 314, 370, 373, 374, 471, 473-475, 476 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити укладену 22 лютого 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про примирення.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесять) грн.

Стягнути із ОСОБА_3 вартість проведення судової товарознавчої експертизи 13.02.2018 року у розмірі 1144 (тисяча сто сорок чотири) грн. в дохід держави.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копії вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1