Справа № 466/7401/16-к Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/18/18 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження № 466/7401/16-к про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1, ч.2 ст.153, ч.2 ст. 152, ч.2 ст. 146 КК України,

з участю секретарів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілої ОСОБА_11

представника потерпілої ОСОБА_12

прокурора ОСОБА_13

за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , прокурора, потерпілої ОСОБА_11 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 21 листопада 2017 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 21 листопада 2017 року ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст. 146 КК України на чотири роки позбавлення волі; за ч.2 ст. 152 КК України на шість років позбавлення волі; за ч.1 ст. 153 КК України на три роки позбавлення волі; за ч.2 ст. 153 КК України на сім років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначено обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання вісім років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишено без зміни до вступу вироку в законну силу.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015) зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення з 05 травня 2016 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволено повністю та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_11 500000 (п`ятсот тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди.

Вирішення питання речових доказів.

ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 03 травня 2016 року в період часу з 20.30 год. до 23.30 год., знаходячись у приміщенні своєї квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом з потерпілою ОСОБА_11 , застосувавши до неї фізичне насильство, незаконно позбавивши її волі шляхом зачинення вхідних дверей вказаної квартири на ключ та позбавлення можливості мобільного зв`язку з родичами чи знайомими, наказавши потерпілій ОСОБА_11 роздягнутися, наносячи їй численні удари руками по голові, обличчю, тулубу, кінцівках, чим спричинив, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 48/2016 від 18.05.2016 ряд тілесних ушкоджень, залякуючи потерпілу за допомогою висловлювань про фізичну розправу, та демонстрації ножа та ножниць, погрожуючи подальшим застосуванням фізичного насильства, зістриг ножицями волосся на голові потерпілої, а також заставив останню зістригати ножицями своє волосся на голові, зв`язував та розв`язував ременями руки та ноги ОСОБА_11 , неодноразово силою нахиляв її голову в унітаз санвузла, при цьому спускаючи воду із зливного бачка унітазу, діючи проти волі потерпілої ОСОБА_11 , вчинив з незначним проміжком часу п`ять актів насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом шляхом орогенітального контакту.

ОСОБА_8 04 травня 2016 року у період часу з 00.00 год. до приблизно 06.00 год. знаходячись у приміщенні своєї квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, діючи повторно, застосувавши до потерпілої ОСОБА_11 фізичне насильство, незаконно позбавивши її волі та насильно утримуючи останню у приміщенні вказаної квартири, діючи проти волі ОСОБА_11 , в приміщенні туалетної кімнати та в кімнаті квартири, з незначними проміжками у часі, чотири рази задовольняв свою статеву пристрасть неприродним способом шляхом неодноразового насильного введення в анальний отвір потерпілої металевої точилки для ножів, чергуючи вказані насильницькі дії з насильницьким вчиненням з ОСОБА_11 , чотирьох актів насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом шляхом орогенітального контакту та один акт насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом шляхом введення свого статевого органу в анальний отвір потерпілої ОСОБА_11 .

Після цього ОСОБА_8 залякуючи потерпілу за допомогою висловлювань та демонстрації ножа і ножниць, погрожуючи застосуванням фізичного насильства та вбивством, зістригаючи ножицями та електричною машинкою волосся на голові потерпілої, неодноразово нахиляв силою її голову в унітаз санвузла, спускаючи при цьому воду із зливного бачка унітазу, діючи проти волі потерпілої ОСОБА_11 , повторно задовольняв свою статеву пристрасть неприродним способом шляхом неодноразового насильного введення в анальний отвір потерпілої вищевказаної металевої точилки для ножів, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 48/2016 від 18.05.2016 ряд тілесних ушкоджень.

ОСОБА_8 04 травня 2016 року в проміжку часу між 06.00-07.00 год., знаходячись у приміщенні своєї квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на насильницьке задоволення статевої пристрасті природним способом з потерпілою ОСОБА_11 , вчинивши до цього з нею неодноразові акти насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом, діючи повторно, застосувавши до ОСОБА_11 фізичне насильство, незаконно позбавивши її волі, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження, вчинив згвалтування ОСОБА_11 , вступивши з нею всупереч її волі два статеві акти.

ОСОБА_8 04 травня 2016 року у період часу з 07 год. 30 хв. по 11.00 год. знаходячись у приміщенні своєї квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом з потерпілою ОСОБА_11 , вчинивши до цього з нею неодноразові акти насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом та зґвалтування, діючи повторно, застосувавши до ОСОБА_11 фізичне насильство, незаконно позбавивши її волі, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження, залякуючи потерпілу за допомогою висловлювань та демонстрації ножа, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, діючи проти волі потерпілої ОСОБА_11 , в оголеному стані насильно заставляв останню протягом 20-30 хв. стояти на колінах перед ним та повторно вчинив з нею декілька актів насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом шляхом орогенітального контакту, заставляючи при цьому потерпілу ОСОБА_11 неодноразово вводити в свій анальний отвір та у піхву дві пляшки з-під горілки, особисто допомагаючи їй у цьому та спостерігаючи за такими діями, чим повторно задовольняв свою статеву пристрасть неприродним способом.

ОСОБА_8 04 травня 2016 року приблизно у період часу з 13.30 год. до 15.00 год., знаходячись у приміщенні своєї квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом з ОСОБА_11 , діючи повторно, продовжуючи останню насильно утримувати у своїй квартирі, подолавши її волю до опору в результаті застосування щодо неї тривалого систематичного фізичного і психічного насильства та постійних моральних принижень, завівши потерпілу ОСОБА_11 в приміщення санвузла, з незначними проміжками у часі вчинив чотири акти насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом шляхом орогенітального контакту, наносячи рукою після кожного такого акту по декілька ударів у живіт потерпілої та силою нахиляючи її голову в унітаз санвузла.

ОСОБА_8 04 травня 2016 року у період часу з 15.00 год. до 15.30 год. знаходячись у приміщенні своєї квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом з ОСОБА_11 , діючи повторно, продовжуючи насильно утримувати останню в своїй квартирі, подолавши її волю до опору в результаті застосування щодо неї тривалого систематичного фізичного і психічного насильства та постійних моральних принижень, після вчинення зґвалтування та численних актів насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом, утримуючи потерпілу ОСОБА_11 в приміщенні кімнати, в присутності свого знайомого ОСОБА_14 , якому він назвав ОСОБА_11 як свою дружину, запевнивши, що це їхні типові подружні статеві стосунки, вчинив один акт насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом шляхом орогенітального контакту.

ОСОБА_8 04 травня 2016 року близько 16.00 год. знаходячись на задньому сидінні салону автомобіля-таксі марки «Шкода-Фабія» номерний знак НОМЕР_1 , під час руху даного автомобіля з вул. Плугової, 2 у м. Львові до приміського залізничного вокзалу, який знаходиться на вул. Городоцькій, 112 у м. Львові, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом з ОСОБА_11 , діючи повторно, продовжуючи насильно утримувати останню поряд з собою, у результаті застосування щодо потерпілої ОСОБА_11 тривалого систематичного фізичного та психічного насильства, постійних моральних принижень, подолавши волю потерпілої до опору, із застосуванням сили вчинив з нею один акт насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом шляхом орогенітального контакту.

ОСОБА_8 у період часу з 20 год. 30 хв. 03 травня 2016 року до 11 год. 45 хв. 04 травня 2016 року маючи умисел на незаконне позбавлення волі потерпілої ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою вчинення із ОСОБА_11 , проти її волі, зґвалтування та насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом, застосувавши до ОСОБА_11 фізичне насильство, а саме заштовхавши потерпілу в приміщення своєї квартири АДРЕСА_2 , де незаконно позбавив її волі та утримував протягом тривалого часу, у нічну та денну пору доби, зачинивши замок вхідних дверей квартири на ключ, витягнув при цьому зарядну батарею з мобільного телефону потерпілої, позбавивши її мобільного зв`язку із родичами чи знайомими. Протягом вказаного часу ОСОБА_8 заподіював потерпілій ОСОБА_11 фізичних і моральних страждань, сильного фізичного болю, принижував її людську гідність, заподіяв їй тілесні ушкодження, задовольняв з потерпілою свою статеву пристрасть неприродним способом та вчинив її зґвалтування. Крім цього, у вказаний період часу ОСОБА_8 залякував потерпілу ОСОБА_11 за допомогою висловлювань та демонстрації ножа та ножниць, приставляв ніж до її шиї, погрожуючи вбивством, водив ножем по обличчю та тілу потерпілої, зістриг ножицями та електричною машинкою волосся на голові потерпілої, а також заставив останню зістригати ножицями своє волосся на голові, зв`язував та розв`язував ременями руки та ноги ОСОБА_11 , неодноразово силою нахиляв її голову в унітаз санвузла, при цьому спускаючи воду із зливного бачка унітазу, в оголеному стані насильно заставляв потерпілу протягом 20-30 хвилин стояти на колінах перед ним, чим спричиняв потерпілій ОСОБА_11 сильний фізичний біль та фізичні страждання.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України та призначити покарання відповідно до санкції статті. Вважає вирок суду таким, що не відповідає вимогам ст. 370 КПК України. Суд першої інстанції прийшов до хибних висновків, що не відповідали фактичним обставинам кримінального провадження та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, чим грубо порушив норми кримінального процесуального закону, що відповідно до ст. 409 КК України є безумовними підставами для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції. На думку сторони захисту суд першої інстанції аналізуючи кількість епізодів та вину обвинуваченого безпідставно та без будь-якого обґрунтування відкинув покази обвинувачення та його твердження про фізичну неспроможність вчинити за короткий період часу стільки статевих актів, при умові вживання великої кількості алкоголю. Окрім цього, вважає що суд першої інстанції неправильно застосував норму закону про зарахування терміну попереднього ув`язнення. ОСОБА_8 свою вину визнає в тому, що побив ОСОБА_15 та постриг її, в статеві акти вступав з нею виключно за її добровільною згодою всього два чи три рази. Потерпіла ОСОБА_16 суду повідомила, що не бажала вступати в статеві акти з ОСОБА_17 , який проти її волі це зробив, і в судовому засіданні 29.11.2016 повідомила, що не може сказати скільки статевих актів мало місце в квартирі ОСОБА_17 на початку травня 2016 року. Аналіз всіх зібраних органом досудового розслідування та досліджених в судовому засіданні доказів дає підстави стверджувати про відсутність будь-яких належних доказів того, що ОСОБА_8 вчинив дії, які підпадають під кваліфікацію ч.1, ч.2 ст.153, ч.2 ст. 152, ч.2 ст. 146 КК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі ч.1 ст. 284 КПК України; змінити розмір моральної шкоди з 500 000 грн. на розумну і доступну для виконання ОСОБА_8 і яка б не перевищувала 50 000-60 000 грн. Вважає вирок суду незаконним, оскільки дана оцінка фактам викладеним як доказ вини ОСОБА_8 в той час як його спростування так званих доказів не перевірені і без обгрунтованої мотивації не взяті до уваги; фактичні обставини провадження не відповідають висновку суду щодо винності ОСОБА_8 . Судом взяті до уваги покази потерпілої ОСОБА_18 . ОСОБА_8 зазначає, що познайомився з ОСОБА_16 до 03.05.2016 та добровільно за згодою вступав в інтимні стосунки, планував одружитись про що також окрім неї сповістив її матері. 03.05.2016 ОСОБА_16 , всупереч викладеному у вироку суду, без будь-якого насильства та погроз приїхала до нього на квартиру АДРЕСА_2 , де за згодою вступала з ним в інтимні стосунки з ознаками сексуальних фантазій й він не заперечував в цьому, приймаючи пропозиції. Перед цим ОСОБА_8 вжив надмірну дозу спиртного, через що в нього часто виникають ознака агресії. Згідно з висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_16 № 48/2016 від 18.05.2016 на тілі потерпілої малися тілесні ушкодження, які відносяться до легких. При цьому у неї не виявлено тілесних ушкоджень характерних при згвалтуванні та чиненні опору, її одяг також був без пошкоджень. З висновку комплексної судово психолого-психіаптричної експертизи № 98 від 20.07.2016 вбачається, що в організмі ОСОБА_8 після надмірного вживання спиртного проявляються ознака особистісного розладу, які викликають агресію та неадекватні сприйняття фактів на події. Окрім показів потерпілої в ході судового розгляду не здобуто доказів їх відповідності фактичним обставинам, в той час як покази ОСОБА_19 мають своє підтвердження.

На думку захисту висновок суду у вироку щодо ОСОБА_8 не відповідає фактичним обставинам,а саме: не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду; за наявності суперечливих показів ОСОБА_16 та ОСОБА_8 суд взяв до уваги покази потерпілої відкинувши ОСОБА_8 не мотивуючи причину такого рішення; не усунуті і не перевірені суперечності в показах потерпілої, яким суд дав віру; не взяті до уваги покази ОСОБА_8 , які підтверджені доказами по суті і які спростовують висунуту йому вину. Вважає, що ОСОБА_8 вчинив відносно ОСОБА_16 протиправні дії, за які йому не було пред`явлено обвинувачення за ст. 125 КК України. Крім цього судом безпідставно задоволено позов потерпілої на суму 500 000 грн. відшкодування моральної шкоди, оскільки нею не надано доказів про її страждання через статеві відносини з ОСОБА_8 проти її волі, а спричинені їй тілесні ушкодження заподіяні ОСОБА_8 на грунті надмірного вжитого спиртного не можуть становити 500 000 грн.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_20 просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.153, ч.2 ст. 153, ч.2 ст.152, ч.2 ст. 146 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст. 153 України - чотири роки позбавлення волі, за ч.2 ст. 152 КК України - вісім років позбавлення волі, за ч.2 ст. 153 КК України - сім років позбавлення волі, за ч.2 ст. 146 КК України - п`ять років позбавлення волі; на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити засудженому ОСОБА_8 остаточне покарання у виді десяти років позбавлення волі; на підставі ч.5 ст. 72 КК України ( а редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015) зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення з 05 травня 2016 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі; в решті вирок залишити без змін. В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Обираючи ОСОБА_8 міру покарання, суд в повній мірі не врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, половина з яких, зокрема, кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 152, ч.2 ст. 153 КК України законодавцем віднесено до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, відповідно на строк від п`яти до десяти років та від трьох до семи років. Кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 153 КК України належать до кримінальних правопорушень середньої тяжкості. Судом не враховано особливий цинізм обвинуваченого ОСОБА_8 , з яким останній вчиняв вказані вище кримінальні правопорушення, їх тривалість та жорстокість. Судом також не надано належної оцінки особі обвинуваченого ОСОБА_8 та ступеню її небезпеки як для окремої особи так і для суспільства в цілому. Наведене свідчить, що високу суспільну небезпеку зазначених кримінальних правопорушень й на те, що призначене вироком суду покарання у виді восьми років позбавлення волі є недостатнім терміном для виправлення засудженого ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_16 просить змінити вирок суду першої інстанції від 21.11.2017 щодо ОСОБА_8 через його м`якість, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і призначити йому більш суворе покарання в межах відповідних статей закону України про кримінальну відповідальність. Не згідна з вироком у тій його частині, де йдеться безпосередньо за міру покарання. Вважає призначене судом ОСОБА_8 покарання надто м`якою мірою відповідальності за ті страждання, які він їй заподіяв. Він майже добу тримав її закритою у квартирі, де бив та ґвалтував у різні неприродні способи, при цьому погрожував ножем та всіляко глумився над нею, постриг її майже наголо, погрожуючи розправою над нею та її рідними. Вона досі не можу прийти до нормального психологічного стану, перебуває у постійній стресовій ситуації, при цьому вона разом з неповнолітнім сином пройшла курс реабілітації у лікаря-психолога. ОСОБА_17 ні на слідстві, ні під час суду так і не вибачився переді нею, навіть формально. В суді не раз погрожував їй та своєю цинічною поведінкою, не раз доводив її до сліз. Вона погоджується з представником прокуратури, який під час судових дебатів попросив в суду покарання для ОСОБА_17 - 10 років позбавлення волі.

В ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисники адвокати ОСОБА_10 , ОСОБА_9 апеляційні скарги підтримали, покликаючись на викладені в них мотиви, та просять їх задоволити.

Прокурор ОСОБА_13 апеляційну скаргу прокурора підтримала, вважає винуватість обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст.153, ч.2 ст. 152, ч.2 ст. 146 КК України, доведеною, а апеляційні скарги захисників необґрунтованими.

Потерпіла ОСОБА_11 свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу прокурора підтримала, апеляційні скарги захисників заперечила; пояснила, що протиправні дії були вчинені обвинуваченим за обставин як це зазначено у вироку суду; дала показання, аналогічні показанням, наданим в суді першої інстанції. Потерпіла доповнила, що в результаті вчинених щодо неї злочинних дій вона зазнала великих моральних страждань, хвилювань, переживань; перенесений нею стрес негативно влинув на її психологічний стан та соціальні зв`язки, вона потребує реабілітації для відновлення попереднього стану.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_12 апеляційні скарги потерпілої та прокурора підтримав, апеляційні скарги захисників заперечив.

Заслухавши доповідь судді, сторону захисту та сторону обвинувачення, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 слід задоволити частково, апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 , прокурора, потерпілої ОСОБА_11 залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст.153, ч.2 ст. 152, ч.2 ст. 146 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Такий висновок підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, зокрема: показаннями потерпілої ОСОБА_11 ; показаннями свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 ; висновком судово-медичної експертизи №48/2016 від 18.05.2016; висновком комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №98 від 20.07.2016; фотозображеннями потерпілої ОСОБА_11 зі слідами тілесних ушкоджень, які вона надала для долучення до протоколу допиту від 28.05.2016; протоколом обшуку від 05.05.2016; речовими доказами по справі.

Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й дав оцінку доказам відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст.153, ч.2 ст. 152, ч.2 ст. 146 КК України, і викладені в апеляційних скаргах сторони захисту доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невинуватість обвинуваченого та відсутність достатніх доказів для доведення його винуватості в суді не бере до уваги як безпідставні.

У ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Показання ОСОБА_8 про те, що злочинів він не вчиняв, суд обґрунтовано не взяв до уваги, давши їм оцінку, й своє рішення мотивував у вироку. Суд розцінив їх як форму захисту, спрямовану на уникнення кримінальної відповідальності, й з таким висновком погоджується колегія суддів.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який вперше притягається до відповідальності, наявність трьох дітей, незадовільний стан здоров`я; відсутність обставин, що пом`якшують покарання; обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння й дійшов правильного висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та необхідність обрання покарання у вигляді позбавлення волі, яке є справедливим і за своїм видом, і за розміром.

Застосування судом принципу часткового складання приначених покарань та визначення ОСОБА_8 остаточного покарання на підставі ст. 70 КК України у виді восьми років позбавлення волі відповідає загальним засадам та правилам призначення покарання і з врахуванням особи обвинуваченого є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для визнання призначеного ОСОБА_8 покарання явно несправедливим за своїм розміром через м`якість немає.

З огляду на викладене колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілої ОСОБА_11 щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Разом з тим вирок у частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 слід змінити.

Згідно з роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я

потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову ОСОБА_11 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500000 грн. не в повній мірі враховано засади розумності, виваженості та справедливості

Винними діями ОСОБА_8 . ОСОБА_11 заподіяна моральна шкода, яка полягає в моральних переживаннях і стражданнях, що їх зазнала потерпіла в зв`язку з вчиненням щодо неї кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 153, ч.2 ст. 152, ч.2 ст. 146 КК України. З урахуванням характеру та обсягу моральних страждань і переживань, глибини фізичних страждань, порушення звичного способу та ритму життя ОСОБА_11 , завдана останній моральна шкода підлягає відшкодуванню в розмірі 150 000 грн., що відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості. Вказану суму слід стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 , змінивши в цій частині вирок.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_8 з 05 травня 2016 року по 13 червня 2018 року (день набрання вироком законної сили після перегляду його судом апеляційної інстанції) перебував в місцях попереднього ув`язнення, на підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) обвинуваченому слід зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 05 травня 2016 року по 13 червня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Що стосується Закону України від 18.05.2017 № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» (який набрав чинності 21.06.2017 і яким викладено нову редакцію ч.5 ст. 72 КК України, згідно з якою попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті), то він не може бути застосований до ОСОБА_8 в силу ч.2 ст. 5 КК України як такий, що погіршує становище обвинуваченого й зворотної дії в часі не має.

У решті вирок слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задоволити частково; апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 , прокурора, потерпілої ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 21 листопада 2017 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 .

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. відшкодування моральної шкоди.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015) зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 05 травня 2016 року по 13 червня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У решті вирок залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення; засудженим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4