АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1056/18 Справа № 204/7793/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2018 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання умовно-достроково,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2018 року було відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про звільнення останнього від відбування покарання умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд першої інстанції послався на те, що засуджений ОСОБА_7 відповідно до особової справи та характеристики від 12.04.2018 року наданих адміністрацією Дніпровської УВП №4,за період перебування у вищезазначеній установі до праці не залучався.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про звільнення від відбування покарання умовно-достроково засудженого ОСОБА_7 , звільнити останнього з-під варти в залі суду.

В обґрунтування апеляційної скарги, захисник вказує, що суд першої інстанції при розгляді його клопотання про звільнення від відбування покарання не врахував дані, що засуджений залучався до неоплачуваної праці, про що свідчить в особовій справі останнього два заохочення за зразкову поведінку та догляд за тяжко хворими, що є різновидами обов`язкової неоплачуваної суспільно корисної праці в Дніпровській установі виконання покарань №4. Також зазначає, що судом не враховано та не надано належної оцінки характеристиці від 27.11.2017 року на засудженого ОСОБА_7 , який виявляє потяг та корисну ініціативу до суспільно-корисної праці. Вважає, що судом першої інстанції були допущені порушення вимог процесуального закону, що потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування до засудженого ОСОБА_7 положень ч. 2 ст. 81 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника в інтересах засудженого, думки захисник та засудженого які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника в інтересах засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених, та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції встановив, що вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 146 ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано у строку відбування покарання у вигляді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 02 листопада 2015 року по 15 лютого 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2017 року вказаний вирок залишений без змін, при цьому до засудженого ОСОБА_7 застосовані положення ч. 5 ст. 72 КК України та йому зараховано у строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 15 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За період відбування покарання ОСОБА_7 характеризується позитивно. Має 1 заохочення у вигляді подяки, та 5 стягнень. З особової справи та характеристики засудженого ОСОБА_7 від 12 квітня 2018 року, наданих адміністрацією Дніпровської УВП №4 вбачається,що останній за період перебування у вищезазначеній установі до праці не залучався. Відповідно до довідки про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_7 (а.кп. 47) останній має 2 подяки від 06.11.2017 та 02.03.2018. Крім того, на ОСОБА_7 накладено стягнення у вигляді попередження від 07.09.2016 р., 2 догани від 12.01.2017 та 10.02.2017 р., а також двічі був направлений до карцеру 26.11.2016 та 20.02.2017 року.
Останні заохочення стосовно засудженого передують настанню часу, коли останній набуває права на застосування умовно-дострокового звільнення. Сумлінна поведінка засудженого повинна свідчити про виправлення за весь період відбування покарання, а не лише за той період, що передує настанню набуття права на умовно-дострокове звільнення.
Посилання захисника засудженого на те, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали особової справи в частині заохочення є безпідставними, так як згідно журналу судового засідання матеріали цієї справи були дослідженні судом, і з врахуванням інших обставин справи в їх сукупності, надана їм відповідна належна оцінка з належним вмотивуванням і обґрунтуванням з висновком про те, що вказані відомості не можуть характеризувати засудженого як такого, що став на шлях виправлення, з яким погоджується і колегія суддів, як таким що відповідає матеріалам справи.

Беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого засудженим злочину, встановлених вище обставин, характеристик на засудженого, колегія суддів, вважає, що поведінка ОСОБА_7 не свідчить про виправлення останнього, а доводи викладені в апеляційній скарзі захисника не є достатньою правовою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення і не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дні проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4