Справа № 175/2701/18
Провадження № 1-кп/175/169/18
Вирок

Іменем України

21 серпня 2018 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000717 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Лузіно Омського району Омської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку, офіційно непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого у тому ж населеному пункті по АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

встановив:

12 червня 2018 року приблизно о 22 годині 30 хвилин ОСОБА_5 знаходився біля будинку № 22 по вул. Будівельників у смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, де на дитячому майданчику побачив групу раніше незнайомих йому осіб, які у ході сварки залишили без нагляду на лавочці дитячого майданчику свої особисті речі, після чого у нього раптово виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи з корисливим мотивів, переконавшись у тому, що його дії є таємними для оточуючих, підійшов до лавочки, де стояла жіноча шкіряна сумка кремового кольору «Артис» вартістю 842,33 грн., у якій знаходились грошові кошти в сумі 200 грн. і ключі, та шляхом вільного доступу взяв її до рук, однак був помічений потерпілою ОСОБА_6 та свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які намагались припинити його протиправні дії.

Після цього ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його дії перестали носити таємний характер і переросли у відкрите викрадення чужого майна, ігноруючи вимоги вказаних осіб про припинення злочинних дій, утримуючи при собі чуже майно, відкрито заволодів ним і втік з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 1043,33 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину визнав повністю і підтвердив, що за обставин, викладених у обвинувальному акті, заволодів речами потерпілої ОСОБА_11 скоєному щиросердно кається та просить суворо не карати.

Його провина у вчиненні вказаного судом діяння підтверджується доказами, дослідженими судом за згодою сторін у порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту обставин інкримінованого йому діяння і добровільності його позиції, суд дійшов висновку, що за обставин, викладених у обвинувальному акті від 29 червня 2018 року, було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , і це кримінальне правопорушення вчинено саме ним, і його умисні дії кваліфікує за ч.1 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи й особу ОСОБА_12 - раніше притягався до кримінальної відповідальності за умисний злочин, але в силу ст.89 КК України вважається не судимим, має сім`ю і на утриманні малолітню доньку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі слів фактично працює, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнає щиросердне каяття та активне сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст.50, 65-67 КК України, з урахуванням обставин справи, даних про особу обвинуваченого і відсутність негативних наслідків вчиненого злочину, а також думки прокурора щодо покарання і його виду, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.186 КК України, вважаючи, що таке покарання буде відповідати вчиненому ОСОБА_14 , достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Потерпіла претензій до ОСОБА_12 не має і цивільний позов не заявляла, про що зазначила у своїй заяві від 29.06.2018 року (а.с.п.12).

Відповідно до ст.ст.122, 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати з державного бюджету на залучення експерта для проведення експертизи, які складають 300 грн., що підтверджується звітом про фактичні затрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 1918/18 від 26.06.2018 року (а.к.п.80).

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.186 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

У рахунок відшкодування витрат на залучення експерта стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) 300 грн. на користь держави (одержувач платежу УДКСУ у Дніпровському районі Дніпропетровської області, розрахунковий рахунок 0875, 0875 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, ОКПО 37976087, призначення платежу: за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1918/18 від 26 червня 2018 року).

Жіночу сумочку кремового кольору «Артис», передану на зберігання по розписці від 27 червня 2018 року потерпілій ОСОБА_6 , - залишити у її розпорядженні після набрання вироком законної сили.

DVD-R диск із відеозаписом слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_4 , - зберігати у опечатаному конверті на 117 аркуші кримінального провадження № 0000717.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1