справа № 462/2372/15-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2018 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові кримінальне провадження справу про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Львова, українки, громадянки України, проживаючої на АДРЕСА_1 , раніше судженої, покарання повністю не відбула,

за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачена ОСОБА_4 22 липня 2014 року о 17.00 год. перебуваючи в приміщенні торгового центру «Сільпо» на вул. Виговського, 100 у м. Львові, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, таємно викрала свинячий гуляш, вагою 0,548 кг., вартістю 36,16 грн., сир «Самбор Естонський 45%», вагою 0,276 кг., вартістю 19,54 грн., ковбасу «Кримська 1С С/К Кременчук», вагою 0,586 кг., вартістю 78,52 грн., пляшку горілки «Княгинін Золота», ємкістю 0,5 л., вартістю 38,79 грн., а всього на загальну суму 173,02 грн., однак свій умисел не довела до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки була зупинена працівниками охорони магазину за межами кас.

В судовому засіданні обвинувачена свою винність у скоєному визнала повністю, зазначила, що погоджується з усіма обставинами, викладеними в обвинувальних актах. Визнання нею вини є добровільним, без застосування тиску та примусу. Просить звільнити її від покарання на підставі п. в ст. 1 Закону України «Про амністію».

На підставі повного визнання своєї винності обвинуваченою та доказів вчинення обвинуваченою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, які ніким не оспорюються, суд вважає повністю доведеними факт скоєння злочину та винність обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочинних дій.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вона вчинила закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна.

Обираючи покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, особу обвинуваченого, яка раніше суджена, вину у вчиненні злочинів визнала повністю, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, а також зізналася у вчиненому злочині, щиро розкаялася у скоєному, активно сприяла розкриттю злочину, що є обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, які обтяжують покарання відсутні, тому покарання обвинуваченій слід визначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочини, у виді позбавлення волі, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої.

Так як обвинувачена ОСОБА_4 , засуджена вироком Сихівського районного суду м. Львова від 28 грудня 2009 року до 2 років позбавлення, вироком Сихівського районного суду м. Львова від 21 березня 2015 року до штрафу у розмірі 850,00 грн., покарання повністю не відбула, суд вважає, що невідбуте покарання за попереднім вироком слід приєднати. Принцип обрання остаточного покарання обвинуваченій ОСОБА_4 відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів, слід обрати часткове приєднання.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора про можливість звільнення обвинуваченої від призначеного покарання, у зв`язку із застосуванням п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд вважає, що обвинувачену ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання, оскільки в обвинуваченої, на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» є двоє дітей, яким на день набрання чинності цим законом не виповнилось 18 років, а тому до неї слід застосувати п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року та звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування покарання.

Також при обранні покарання суд враховує вимоги ч. 3 ст. 72 КК України та вважає, що покарання у виді штрафу за даним вироком слід виконувати самостійно.
Речові докази: свинячий гуляш, вагою 0,548 кг., сир «Самбор Естонський 45%», вагою 0,276 кг., ковбасу «Кримська 1С С/К Кременчук», вагою 0,586 кг., пляшку горілки «Княгинін Золота», ємкістю 0,5 л. слід залишити представнику потерпілого ОСОБА_6 , компакт диск слід залишити в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 17, 318, 322, 331, 369-371, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та обрати їй покарання 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, засудженій ОСОБА_8 частково приєднати невідбуте нею покарання за вироком Сихівського районного суду міста Львова від 28 грудня 2009 року, та остаточно, за сукупністю вироків, обрати їй покарання 2 /два/ роки позбавлення волі.

У відповідності до п. в ст. 1 Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі на 2 /два/ роки позбавлення волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 /п`ятдесят/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 /вісімсот п`ятдесят/ гривень 00 копійок штрафу виконувати самостійно.

Речові докази: свинячий гуляш, вагою 0,548 кг., сир «Самбор Естонський 45%», вагою 0,276 кг., ковбасу «Кримська 1С С/К Кременчук», вагою 0,586 кг., пляшку горілки «Княгинін Золота», ємкістю 0,5 л. залишити представнику потерпілого ОСОБА_6 , компакт диск залишити в матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з моменту проголошення.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Копія вірна.

Суддя: ОСОБА_1