Справа № 344/5479/18
Провадження № 11-сс/779/165/2018
Категорія ст. 200 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2018 року про зміну запобіжного заходу,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 просять оскаржену ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу.

Такі вимоги обґрунтовують тим, що вважають ухвалу слідчого судді постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказують, що працівниками ДОП відділу превенції в порушення норм Інструкції про порядок виконання органами Національної поліції ухвал слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та про зміну раніше обраного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту від 13 липня 2016 року № 654 не було відібрано письмових пояснень ОСОБА_8 , не отримано пояснень сусідів чи співжителів останнього. Пояснюють, що ОСОБА_8 був відсутній за місцем проживання лише протягом 10 хвилин, адже змушений був відлучитися до аптеки з метою купівлі ліків для свого малолітнього племінника. Зазначають, що жодного іншого можливого способу купівлі ліків для останнього не було. Вважають, що даного факту порушення умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є недостатньо для його зміни. Також обґрунтовують тим, що підозрюваний наголошував на тому, що не має наміру переховуватися від органів досудового слідства, сприяє та буде сприяти розкриттю злочину, вчиняти інших кримінальних правопорушень не буде, однак слідчий суддя не взяв це до уваги. Вказують, що в судовому засіданні наведені слідчим ризики за ст. 177 КПК України не знайшли свого документального підтвердження. Підсумовують, що при зміні запобіжного заходу ОСОБА_8 слідчий суддя не надав належної оцінки встановленим обставинам та вимогам норм права, допустив порушення норм процесуального права.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2018 року клопотання задоволено, змінено застосований до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 25 червня 2018 року, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя виходив з того, що 14 березня 2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 березня 2018 року до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонено в період доби 20.00 год. до 06.00 год. залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , - до 15 травня 2018 року. Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що 19 квітня 2018 року в слідчий відділ Івано-Франківського ВП ГУНП в області поступив рапорт ДОП відділу превенції про те, що 19 квітня 2018 року о 22 год. ОСОБА_8 був відсутній за місцем проживання, чим порушив умови перебування під домашнім арештом, зазначені в ухвалі слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 березня 2018 року, а саме в період доби з 20.00 год. до 06.00 год. не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішуючи дане клопотання врахував також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 тяжкого злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних звязків - він неодружений, не працює, раніше судимий. Слідчий суддя не прийняв до уваги доводи захисника підозрюваного, оскільки зазначені обставини належними доказами не підтверджені. Крім того, що підозрюваний був ознайомлений з ухвалою суду та наслідками її невиконання. З наведених ним обставин, вважав, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено необхідність зміни запобіжного заходу із домашнього арешту на тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , тому клопотання необхідно задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 25 червня 2018 року, без визначення розміру застави.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги, з мотивів, викладених у ній, просили її задовольнити;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просив залишити її без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, з наступних підстав.

Щодо можливості апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2018 року про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно зі ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 309 КПК України визначено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Ухвала слідчого судді про зміну запобіжного заходу в порядку ст. 200 КПК України у даному переліку відсутня.

А відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України в разі, якщо положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених норм кримінально-процесуального закону дає підстави для висновку, що змінюючи запобіжний захід в порядку ст. 200 КПК України, слідчий суддя фактично застосовує новий запобіжний захід. А тому, в залежності від того, чи може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала про застосування певного запобіжного заходу, підлягає такому оскарженню і ухвала слідчого судді про зміну запобіжного заходу, якою застосовано інший ніж раніше запобіжний захід.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні підлягає оскарженню під час досудового розслідування.

З огляду на наведене, з метою дотримання однієї з головних засад кримінального провадження забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дана ухвала слідчого судді про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

При цьому, колегія суддів враховує судову практику, зокрема позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладену в ухвалі від 24 жовтня 2017 року по справі 760/7803/16-к про те, що «Виходячи зі змісту статей 177, 178, 194, 196, 200, 201 КПК України застосування запобіжного заходу полягає в обранні запобіжного заходу, продовженні або скасуванні обраного раніше, а також у зміні запобіжного заходу, що являє собою скасування попереднього виду та обрання нового виду запобіжного заходу.».

А тому, винесена слідчим суддею ухвала, якою змінено запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою, підлягає оскарженню.

Щодо оскарженої ухвали по суті апеляційних вимог, то, на думку суду апеляційної інстанції, висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для зміни ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим.

Так, ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 березня 2018 року до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту строком до 15 травня 2018 року включно та заборонено йому в період доби 20 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , покладено відповідні обов`язки.

У відповідності до вимог ст. 200 КПК України слідчим СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 подано клопотання про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 , у якому, крім іншого, викладено обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу.

При зміні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжних захід у вигляді тримання під вартою слідчим суддею в повній мірі дотримані вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 181, 183, 200 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, 14 березня 2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про те, що він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно зробив висновок про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 цього кримінального правопорушення, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами - матеріалами кримінального провадження.

При цьому, сторона захисту в апеляційній скарзі не наводить жодних заперечень з приводу обґрунтованості підозри, не наводить тверджень, які б спростовували причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя вмотивовано прийшов до висновку, дотримавшись вимог закону, навівши це по тексту ухвали, про наявність відповідних ризиків, а саме спроб підозрюваного здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Позиція сторони захисту про недоведеність наявності у кримінальному провадженні ризиків, визначених ст. 177 КПК України, спростовується сукупністю відомостей, які містяться в клопотанні та долучених до нього доказах.

Доводи про те, що підозрюваний ОСОБА_8 не має наміру переховуватися від органів досудового слідства, сприяє та буде сприяти розкриттю злочину, вчиняти інших кримінальних правопорушень не буде, за відсутності доказів, які б спростовували ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає обраною позицією захисту.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається із матеріалів, ОСОБА_8 , раніше судимий 17 липня 2017 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 186 КК України, підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, санкція якого передбачає показання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд першої інстанції в повній мірі взяв до уваги відомості, що були в матеріалах клопотання відносно особи підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

На час зміни слідчим суддею запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 , враховуючи ті обставини, які вбачалися з досліджених у судовому засіданні доказів, прокурор довів те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти відповідним ризикам, та, що у разі відмови у задоволенні клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, підозрюваний ОСОБА_8 порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Зокрема, на час вирішення клопотання про зміну запобіжного заходу знайшли своє підтвердження відомості про те, що підозрюваний ОСОБА_8 , будучи ознайомленим з ухвалою слідчого судді про обрання заможного заходу у вигляді домашнього арешту та наслідками її невиконання, порушив умову перебування під домашнім арештом, зазначену в ухвалі, а саме в період доби з 20.00 год. до 06.00 год. не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, з рапорта ДОП відділу превенції Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_11 від 19 квітня 2018 року (а.п. 17) вбачається, що 19 квітня 2018 року о 22 год. ОСОБА_8 був відсутній по місцю свого проживання.

При цьому, з приводу відсутності по місцю свого проживання ОСОБА_8 повідомив наступне (а.п. 17 зворот.): «19 квітня 2018 року о 22 годині 00 хвилин не був вдома, бо в сусідньому під`їзді, качав мультики».

Сторона захисту наголошує, що ОСОБА_8 був відсутній за місцем проживання лише протягом 10 хвилин і змушений був відлучитися до аптеки з метою купівлі ліків для свого малолітнього племінника, не подаючи при цьому жодних доказів на підтвердження наведених обставин.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту полягав у забороні залишати житло у певний період доби. Тому, протягом якого часу він був відсутній по місцю проживання у відповідний період доби, де він перебував та які причини спонукали його залишити житло, зважаючи умисний характер такого порушення, не мають значення для висновку про порушення ним умов застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт і про те, що такий запобіжний захід не є достатньо ефективний.

За наявності допущеного підозрюваним порушення умови перебування під домашнім арештом, стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про задоволення клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Також, на думку суду апеляційної інстанції, враховуючи те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, слідчий суддя дійшов до правильного висновку, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, та не визначив розмір застави.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, з дотриманням прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Таким чином, підстав для скасування ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 176-178, 181, 183, 194, 200, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 - відмовити.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2018 року про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3