Провадження № 1-кс/161/8580/18
У Х В А Л А
П Р О А Р Е Ш Т М А Й Н А
м. Луцьк 19 жовтня 2018 року Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -
Слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на ключ запалювання від автомобіля марки «Mitsubishi».
Враховуючи те, що вище вказане майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні і відповідає критеріям ч.2 ст. 167 КПК України, тому слідчий звернувся із даним клопотанням.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчого, яка підтримала клопотання, представника володільця майна адвоката ОСОБА_4 , який заперечував щодо задоволення клопотання, приходжу до висновку, що клопотання про арешт майна не підлягає до задоволення.
Частина 2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до п.31, 5, 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як вбачається із матеріалів клопотання, воно не містить жодних доказів, які б підтверджують необхідність накладення арешту на вище вказане майно, як того вимагає ст.171 КПК України, також не вбачається доказів того, що незастосування арешту призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна, тобто клопотанням не доведено розумності та співмірності обмеження права користування.
Враховуючи також те, що слідчим не надано доказів того, що незастосування заборон на використання та розпорядження таким майном може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, також не надано доказів того, що накладення арешту не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, тому в задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, суд,
В задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на ключ запалювання від автомобіля марки «Mitsubishi» відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1