Справа № 645/4319/18
Провадження № 1-кп/645/590/18

В И Р О К
ІМ Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкова

обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001582 від 23 липня 2018 року відносно :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таранівка Зміївського району Харківської області, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України, та
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Іванівка Чугуївського району Харківської області, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:

22.07.2018 року, близько 02 год. 30 хв., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився разом із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким гуляли по Немишлянському району міста Харкова та вживали разом спиртні напої. Під час прогулянки у ОСОБА_7 виникло бажання покататися на автомобілі, якого він не мав у власності, в результаті чого в нього виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом. Про свій умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 , на що останній погодився прийняти участь у незаконному заволодінні транспортного засобу. У цей же день, близько 03 год. 00 хв., знаходячись біля автостоянки ГК «Автолюбитель», розміщеної по вул. Ощєпкова. 27 в м. Харкові, ОСОБА_7 побачив автомобіль «ВАЗ-21063» синього кольору, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , що був припаркований на вказаній автостоянці. ОСОБА_6 , сприяючи у реалізації злочинного умислу ОСОБА_10 , направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, проти волі власника, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою спільно з ОСОБА_7 , став виштовхувати вказаний автомобіль з території автостоянки на дорогу. Після чого ОСОБА_7 відчинив водійські двері та проник у салон вказаного автомобіля, де за допомогою дротів запалювання запустив двигун автомобіля «ВАЗ-21061», та разом з ОСОБА_6 поїхав по дорозі у напрямку м. Чугуєва Харківської області.
ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , заволодівши вказаним транспортним засобом з місця злочину зникли. В подальшому ОСОБА_6 знаходячись на 541 км траси «Київ- Харків-Довжанський» в м. Чугуєві Харківської області був на вказаному автомобілі затриманий поліцейськими СРПП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області, а ОСОБА_7 з місця затримання зник, однак усвідомивши наслідки, добровільно звернувся з повинною до Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області.
В судовому засіданні ОСОБА_7 , винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України визнав повністю, при цьому показав, що 22.07.2018 року він разом із ОСОБА_6 пішов на прогулянку, в магазині придбали пиво, випили пиво, а потім наливки. Потім він запропонував ОСОБА_6 угнати автомобіль покататись, на що він погодився. Вони пішли на вул. Ощєпкова,27 в м. Харкові, де на стоянці побачили автомобіль ВАЗ. Він підійшов до автомобіля, двері були відкриті. Вони виштовхали автомобіль на дорогу, сіли в автомобіль, він завів його за допомогою дротів та вони поїхали в напрямку м. Чугуєва до його дівчини. По дорозі їх зупинили співробітники поліції, він злякався, покинув автомобіль та втік в ліс. Але потім сам добровільно звернувся до відділу поліції. Також пояснив, що він навчався у Харківському державному професійно-педагогічному коледжі, на даний час не навчається та не працює офіційно, іноді підробляє, мешкає із матір`ю. У скоєному щиро каявся.

В судовому засіданні ОСОБА_6 , винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України визнав повністю, при цьому показав, що 22.07.2018 року він разом із ОСОБА_7 пішов на прогулянку, в магазині придбали пиво, випили пиво, а потім наливки. Потім ОСОБА_7 запропонував йому угнати автомобіль покататись, на що він погодився. Вони пішли на вул. Ощєпкова,27 в м. Харкові, де на стоянці побачили автомобіль ВАЗ, синього кольору. ОСОБА_7 підійшов до автомобіля, двері були відкриті. Вони виштовхали автомобіль на дорогу, сіли в автомобіль, ОСОБА_7 завів його за допомогою дротів та вони поїхали в напрямку м. Чугуєва. По дорозі їх зупинили співробітники поліції, ОСОБА_7 втік в ліс, а він залишився, його забрали до відділу поліції. Потім до відділу поліції прийшов ОСОБА_7 .. Також пояснив, що він навчався у Харківському державному професійно-педагогічному коледжі, на даний час офіційно не працює, підробляє не офіційно, мешкає у гуртожитку коледжу, в якому навчався. Його батьки були позбавленні батьківських прав, він виховувався у інтернаті, а потім у прийомній родині. У скоєному щиро каявся.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи неодноразово сповіщався належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Потерпілим ОСОБА_9 була подана заява про розгляд справу у його відсутність.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_7 її син, який навчався за контрактом у Харківському державному професійно-педагогічному коледжі, жив у гуртожитку, додому приїздив на вихідні. В липні 2018 року їй подзвонили із Чугуївського відділу поліції та повідомили, що її син угнав автомобіль. Також зазначила, що сина вона виховувала одна без чоловіка, син працелюбний, але на даний час, після закінчення коледжу, не працює та не навчається, іноді підробляє на будівництві, допомагає вдома по господарству, дуже шкодує про те, що вчинив. Пояснила, що після угону автомобіля, вона розмовляла із потерпілим вибачалась, запитувала щодо відшкодування шкоди, але потерпілий повідомив, що буде звертатись із позовом.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ,в судовому засіданні не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, але суд відповідно до вимог ст. 349 КПК України, визнав доцільним дослідження доказів щодо цих обставин, в повному обсязі.

Крім того, вина обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення також підтверджується слідуючими дослідженими в суді доказами:

- протоколом огляду місця події від 22.07.2018 року, місцем огляду була ділянка місцевості, яка знаходилась на узбіччі автодороги Київ-Харків-Довжанський 541 км, праворуч на узбіччі від напрямку м. Ізюм до м. Чугуїв, був виявлений автомобіль «ВАЗ-21063» синього кольору, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 ,
- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.07.2018 року, з фототаблицями, за участю ОСОБА_7 , який розповів про обставини незаконного заволодіння транспортним засобом;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.07.2018 року, з фототаблицями, за участю ОСОБА_6 , який розповів про обставини незаконного заволодіння транспортним засобом.

Аналізуючи вищевикладені докази, суд вважає доведеним, що ОСОБА_7 , своїми умисними діями, вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, і така кваліфікація його дій є вірною.

Аналізуючи вищевикладені докази, суд вважає доведеним, що ОСОБА_6 , своїми умисними діями, вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, і така кваліфікація його дій є вірною.

При визначенні ОСОБА_6 , виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше не був засуджений, не перебуває на обліку лікарів психіатра та нарколога, не працює, неодружений, позитивно характеризується, а також пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини - щире каяття.

Обтяжуючою покарання обвинуваченого обставиною суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно досудової доповіді орган пробації прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_6 , без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства - низькі.

При визначенні ОСОБА_7 , виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який на час вчинення злочину був неповнолітнім, виховувався у неповній родині, раніше не був засуджений, не перебуває на обліку лікарів психіатра та нарколога, не працює, неодружений, позитивно характеризується, а також пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини - щире каяття та вчинення кримінального правопорушення у неповнолітньому віці.

Обтяжуючою покарання обвинуваченого обставиною суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно досудової доповіді орган пробації прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_7 , без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінений як низький, ризик небезпеки для суспільства - середній.

На підставі викладеного, з урахуванням особи ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , суд приходить до висновку про необхідність призначити їм, покарання, у межах санкції ст. 289 ч. 2 КК України, в вигляді позбавлення волі.

Однак, приймаючи до уваги вищевказані обставини, дані, які характеризують особи обвинувачених, враховуючи їх щире каяття, визнання провини та співробітництво зі слідством, суд вважає про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , можливо без ізоляції їх від суспільства, з застосування до них положень ст. 75 КК України, звільнив від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Згідно санкції ч. 2 ст. 289 КК України - передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
Суд, вважає за необхідне не застосовувати конфіскацію майна обвинувачених, враховуючи вік обвинувачених, відсутність власного майна, умови їх виховання та життя, повернення транспортного засобу потерпілому.
Судових витрат по справі, речових доказів не має, цивільний позов заявлено не було.

Запобіжний захід обвинуваченим не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_6 звільнити від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_7 звільнити від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Фрунзенський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Фрунзенському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1