ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа№ 514/1019/18 Провадження по справі № 1-кп/514/80/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 липня 2018 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого не з`явилася,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине кримінальне провадження за відомостями, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000111 від 06.03.2015 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красне Тарутинського району Одеської області, громадянина України, офіційно не одруженого, працюючого за наймом, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше судимого за вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 03.06.2004 року за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України до п`яти років позбавлення волі, судимість не знята і не погашена в установленому законом порядку, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст.185, ст. 395 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 03.06.2004 року за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України до п`яти років позбавлення волі, судимість не знята і не погашена в установленому законом порядку, 06.03.2015 року приблизно о 01:00 годин, реалізуючи злочинний свій намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, пройшов через неогороджену присадибну ділянку на територію городу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та в подальшому через незачинену на замикаючий пристрій дерев`яну хвіртку проник до господарського приміщення зазначеного домоволодіння, звідки таємно, повторно, викрав коня червоної масті, вартістю 10000 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_6 , після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_4 , перебуваючи під адміністративним наглядом, що встановлений постановою Тарутинського районного суду Одеської області від 30.04.2014 року строком на 12 місяців відповідно до п. «в» ст. 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за порушення встановленого адміністративного нагляду, 06.03.2015 року, більш точного часу встановити не представилось можливим, діючи з прямим умислом, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно, без поважних причин і дозволу Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області, який здійснює нагляд відносно нього, залишив місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , виїхавши за межі Тарутинського району Одеської області та був відсутній за місцем свого мешкання до 30.04.2015 року, тим самим порушив правила встановленого відносно нього адміністративного нагляду.
03.07.2018 року між прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , за письмової згоди потерпілої ОСОБА_6 , та ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно даної угоди прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.
Також, вказаною угодою між сторонами була досягнута домовленість про призначення покарання ОСОБА_4 :
за ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі,
за ст. 395 КК України у виді двох місяців арешту,
на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначених злочинах; дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди; просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_4 узгоджене покарання.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та письмову згоду на укладання та затвердження зазначеної угоди. Заявила, що вимог матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги норм КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, та самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, є тяжким, а злочин, передбачений ст. 395 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Крім того, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експерта.
Долю речових доказів у справі необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 368-371, 373-376, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 03.07.2018 року, укладену між прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 , за письмової згоди потерпілої ОСОБА_6 та за участю захисника адвоката ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України.
Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання:
за ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі,
за ст. 395 КК України у виді двох місяців арешту.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком у два роки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
В силу положень ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 26 липня 2018 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, на суму 1188 (одна тисяча сто вісімдесят вісім) гривень.
Речовий доказ у справі, а саме коня червоної масті - вважати повернутим потерпілій ОСОБА_6 .
Запобіжний захід до ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Тарутинський районний суд Одеської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Копію вироку обвинуваченому та прокурору вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1