Справа № 192/890/18
Провадження № 1-кп/192/177/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження №0000198, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 березня 2018 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Василівка Солонянського району Дніпропетровської області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , не працює, має середню технічну освіту, одружений, має на утриманні малолітню дитину, громадянин України, невійськовозобов`язаний, раніше не судимий,

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Дніпропетровськ, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_2 , не одружений, не працює, має середню освіту, громадянин України, невійськовозобов`язаний, раніше не судимий,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 24 березня 2018 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, маючи спільний умисел з ОСОБА_4 , спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло, із корисливих спонукань з метою особистої наживи прийшли до території подвір`я будинку АДРЕСА_3 , яке належить потерпілій ОСОБА_8 . Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло, ОСОБА_3 повторно, діючи узгоджено з ОСОБА_4 , переконавшись що за їх діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом розбиття віконного скла, проникли до житлового будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: електричний котел опалення «Ferroli LEB 12.0-TS», вартістю 14924 гривні 00 копійок, мікрохвильову піч марки «Samsung CE 2833 NR», вартістю 950 гривень, телевізор марки «Saturn» модель «ST2101», вартістю 583 гривні 33 копійки, телевізор марки «Sonny» модель KV-21T1R, вартістю 966 гривень 66 копійок, кавоварку електричну пластикову марки «Philips HD 7252», вартістю 283 гривні 33 копійки, кутову шліфувальну машинку (болгарка) марки «Sparke M 1010 HD», вартістю 2709 гривень 33 копійки. З викраденим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 своїми спільними умисними діями завдали потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 20 416 гривень 33 копійки.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в житло.
ОСОБА_4 24 березня 2018 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, маючи спільний умисел з ОСОБА_3 , спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло, із корисливих спонукань з метою особистої наживи прийшов до території подвір`я будинку АДРЕСА_3 , яке належить потерпілій ОСОБА_8 . Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням в житло, ОСОБА_4 , діючи узгоджено з ОСОБА_3 , переконавшись що за їх діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом розбиття віконного скла, проникли до житлового будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали майно, яке належить ОСОБА_8 : електричний котел опалення «Ferroli LEB 12.0-TS», вартістю 14924 гривні 00 копійок, мікрохвильову піч марки «Samsung CE 2833 NR», вартістю 950 гривень, телевізор марки «Saturn» модель «ST2101», вартістю 583 гривні 33 копійки, телевізор марки «Sonny» модель KV-21T1R, вартістю 966 гривень 66 копійок, кавоварку електричну пластикову марки «Philips HD 7252», вартістю 283 гривні 33 копійки, кутову шліфувальну машинку (болгарка) марки «Sparke M 1010 HD», вартістю 2709 гривень 33 копійки. З викраденим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 своїми спільними умисними діями завдали потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 20 416 гривень 33 копійки.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в житло.
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому їм обвинуваченні визнали повністю та своїми показаннями підтвердили обставини вчиненого ними злочину.

Так, ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 24 березня 2018 року приблизно о 16 годині 30 хвилин він з ОСОБА_4 прийшов до території подвір`я будинку АДРЕСА_3 . Переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, розбили віконне скло та проникли до житлового будинку, звідки таємно викрали майно, яке належить потерпілій: електричний котел опалення «Ferroli LEB 12.0-TS», мікрохвильову піч марки «Samsung CE 2833 NR», телевізор марки «Saturn» модель «ST2101», телевізор марки «Sonny» модель KV-21T1R, кавоварку електричну пластикову марки «Philips HD 7252», кутову шліфувальну машинку (болгарка) марки «Sparke M 1010 HD». З викраденим майном з місця вчинення злочину зникли. Всю завдану потерпілій шкоду він особисто відшкодував, а також повернув частину викраденого майна.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 24 березня 2018 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, він разом з ОСОБА_3 прийшов до території подвір`я будинку АДРЕСА_3 та переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, розбили віконне скло та проникли до житлового будинку, звідки таємно викрали майно, яке належить ОСОБА_8 : електричний котел опалення «Ferroli LEB 12.0-TS», мікрохвильову піч марки «Samsung CE 2833 NR», телевізор марки «Saturn» модель «ST2101», телевізор марки «Sonny» модель KV-21T1R, кавоварку електричну пластикову марки «Philips HD 7252», кутову шліфувальну машинку (болгарка) марки «Sparke M 1010 HD». З викраденим вони з місця вчинення злочину зникли. Шкоду потерпілій не відшкодував, вибачився в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що має дачний будинок в АДРЕСА_3 . В середині березня 2018 року їй стало відомо про те, що до будинку проникли та викрали майно. Приїхавши на дачу вона побачила розбите вікно на другому поверсі та з`ясувала перелік викраденого майна, частину якого їй повернув ОСОБА_3 , а також відшкодував завдану шкоду грошовими коштами, виплативши 2 000 доларів США. Тому пояснила суду, що не має претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 та просила призначити йому м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи те, що прокурор, обвинувачені, їх захисники та потерпіла не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачених та потерпілої, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Окрім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, оцінивши показання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в сукупності з відомостями про предмет злочину, яким є майно, що має певну вартість і є чужим для винних осіб, і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченими добровільно, значення змісту яких вони правильно розуміють, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні.
Суд вважає, що таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та відповідає критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом». Вина обвинувачених у вчиненні ними кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю. Вони діяли з прямим умислом, з корисливих мотивів, таємно, за попередньою змовою, а обвинувачений ОСОБА_3 повторно, оскільки йому пред`явлено обвинувачення за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке вчинене ним 26 березня 2017 року та перебуває на розгляді в Синельниківському міськрайонному суді Дніпропетровської області. Обвинувачені є суб`єктами цих злочинів, оскільки є осудними та повнолітніми особами. Кваліфікуючими ознаками пред`явленого в обвинуваченні злочину є попередня змова, проникнення до житла, а для обвинуваченого ОСОБА_3 - повторність.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено - щире каяття.
Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином.
Також суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, вину визнав, відшкодував завдані збитки, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, має на утриманні малолітню дитину, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69? КК України відсутні.

На підставі викладеного, суд враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, який повністю відшкодував завдані злочином збитки, його ставлення до вчиненого, вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, та йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі з наближенням до нижчої межі, оскільки обвинувачений щиро каявся, відшкодував завдані збитки, характеризується позитивно.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, згідно ст.76 КК України.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено - щире каяття.
Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином.
Також суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, завдану шкоду не відшкодував, вину визнав, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69? КК України відсутні.

На підставі викладеного, суд враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, та йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки обвинувачений щиро каявся, характеризується позитивно.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, згідно ст.76 КК України.

При вирішенні долі речових доказів суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_9 про повернення застави, визначеної ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення такого клопотання, з урахуванням наступного. .

Частиною 11 ст. 182 КПК України передбачено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Судом встановлено, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 31 березня 2018 року по 01 червня 2018 року з можливістю внесення застави в розмірі 35 240 гривень, яка була внесена заставодавцем ОСОБА_9 22 травня 2018 року, у зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_3 був звільнений з під варти 23 травня 2018 року. Під час досудового розслідування та протягом судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_3 інші запобіжні заходи не застосовувались, підстави для звернення застави судом на виконання вироку в частині майнових стягнень за згодою заставодавця відсутні, з огляду на те, що ОСОБА_3 відшкодував завдані збитки, а потерпіла не має до нього матеріальних претензій.
Оскільки обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ухвалами Бабушкніського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2018 року був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому суд вважає, що вказаний строк попереднього ув`язнення слід зарахувати в призначене покарання за правилами ст. 72 КК україни.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75,76 КК України, ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування

призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази: мікрохвильову піч марки «Samsung CE 2833 NR» - залишити у власності потерпілої ОСОБА_8 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 3 146 (три тисячі сто сорок шість) гривень 00 копійок документально підтверджені витрати на залучення експерта в дохід державного бюджету.

Клопотання заставодавця ОСОБА_9 про повернення застави задовольнити. Повернути заставодавцю ОСОБА_9 заставу в розмірі 35 240 (тридцять п`ять тисяч двісті сорок) гривень, сплачену згідно квитанції № 0.0..1 від 22 травня 2018 року в якості застави за ОСОБА_3 .

Зарахувати ОСОБА_3 в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення, заставний ухвалою Бабушкніського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2018 року з 31 березня 2018 року по 23 травня 2018 року з розрахунку день за день.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення, заставний ухвалою Бабушкніського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2018 року з 31 березня 2018 року по 01 червня 2018 року з розрахунку день за день.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим їх захисникам, прокурору, потерпілій.

Головуючий: суддя ОСОБА_1