Справа№ 640/9705/18

30.07.2018 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченої - ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянки України, з середньою освітою, розлученої, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, не працюючої, раніше судимої, без місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України визнала повністю та пояснила, що дійсно здійснила злочин, який їй інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочину не спорювала, пояснила причини та обставини скоєного, в скоєному розкаюється. Зазначила, що зробила для себе відповідні висновки, викрадене майно повернуто потерпілому.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою провину у вчиненні інкримінованих їй органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції, роз`яснивши їй положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачена вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності її позиції.
За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України доведена у повному обсязі.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_4 кваліфікувати за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, тому що вона вчинила умисні дії, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує відношення обвинуваченої до вчиненого, визнання своєї провини, добровільне відшкодування шкоди та відсутність претензій до неї з боку потерпілого, дані про особу обвинуваченої, і вважає за необхідне обрати їй покарання в межах санкцій статті, інкримінованої їй.
Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_4 раніше судима: 12.11.2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України на 3 роки та звільнена ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі п.в ст. 1 Закону України «По амністію у 2014 році»; 11.08.2016 року Московським районним судом м. Харкова за ч.ч.1,4 ст. 358 КК України до штрафу у розмірі 680 грн., штраф сплачено 12.08.2016 року, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, розлучена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштована.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, добровільне відшкодування шкоди, наявність на її утриманні неповнолітніх дітей.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення та попередження нових злочинів, необхідно призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання відповідно до санкції статті, інкримінованій їй в межах, необхідних для досягнення цих цілей.
Однак, в силу вимог ст. 75 КК України, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на неї в силу ст.76 КК України обов`язки. Призначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
При вирішенні даного питання судом враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення згідно ст. 12 КК України і ті обставини, що тяжких наслідків цим злочином не настало, враховано, що потерпілий претензій до обвинуваченої не має, позовні вимоги до неї не заявляв, викрадене майно повернуто.
Також, враховані судом дані про особу обвинуваченої, яка має на своєму утриманні неповнолітніх дітей. А тому, комплексне врахування всіх цих обставин свідчить про те, що виправлення ОСОБА_4 можливе без реального відбуття нею покарання за дане кримінальне правопорушення.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Цивільні позови по справі не заявлені, запобіжний захід не обирався.
Відповідно до ст.ст. 118, 122, 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судових експертиз.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання по ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року 3 місяців позбавлення волі
Звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї в силу ст.76 КК України обов`язки: періодично з*являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені ч.ч.1-2 ст. 76 КК України необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання. Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.
Речові докази, передані потерпілому за зберігання залишити у його користуванні та власності.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1