Справа № 132/3240/18
Ухвала
Іменем України
"14" вересня 2018 р. місто КАЛИНІВКА

Слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калинівка Вінницької області, клопотання слідчого СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Калинівка Вінницької області, українця, громадянина України, із неповною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, не судимого згідно ст.89 КК України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.09.2018р. до суду надійшло клопотання слідчого СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000506 внесене до ЄРДР 12.09.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України відносно ОСОБА_10 по факту заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть ОСОБА_11 . Так досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 - 04.09.2018р. біля 17.00год. перебував за місцем власного проживання разом із братом ОСОБА_12 та вітчимом ОСОБА_11 , який повільно пересувався за допомогою ціпка, після перенесеного інсульту. ОСОБА_10 сильно обурився, коли побачив як ОСОБА_11 повільно сідає на ліжко та намагається справитись із ногою, на яку шкутильгав, та у зв*язку із цим на ґрунті раптово виниклої неприязні у ОСОБА_10 виник умисел на заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 діючи умисно, наблизився до ОСОБА_11 та наніс йому один удар ногою по тулубу, від чого ОСОБА_11 упав на ліжко, вдарившись при цьому головою об стіл. Розуміючи протиправність своїх дій, направлених на нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків направлених на позбавлення життя ОСОБА_11 , однак маючи можливість передбачити наслідки заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 діючи умисно, наніс ОСОБА_11 ряд ударів кулаками та ногами в різні частини тіла, в основному по грудній клітці, при цьому не зважав на умовляння свого брата ОСОБА_12 припинити наносити тілесні ушкодження ОСОБА_11 . Дещо заспокоївшись, ОСОБА_10 припинив наносити удари ОСОБА_11 та разом із братом допомогли ОСОБА_11 лягти на ліжко, а сам також ліг спати. В подальшому, на прохання ОСОБА_11 його син ОСОБА_12 викликавши таксі, відвіз його до цивільної дружини ОСОБА_11 ОСОБА_13 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_11 знаходився постійно в ліжку та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер від нанесених ОСОБА_10 тілесних ушкоджень. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 83 від 13.09.2018р. причиною смерті ОСОБА_11 став травматичний гемо пневмоторакс, закрита тупа травма грудної клітини. 13.09.2018р. ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показами свідків, самого підозрюваного, протоколом слідчого експерименту, протоколом огляду трупа. Враховуючи те, що ОСОБА_10 вчинив умисний тяжкий злочин проти життя та здоров*я особи похилого віку, передбачений ч.2 ст.121 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років та несе в собі підвищену суспільну небезпечність, а також те, що перебуваючи на свободі ОСОБА_10 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, наявні підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, а тому просить задовольнити клопотання.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 підтримала дане клопотання та зазначила, що всі підстави для застосування у відношенні ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою викладені у поданому слідчому судді процесуальному документі.

Прокурор ОСОБА_14 в судовому засіданні підтримала подане слідчим ОСОБА_7 клопотання та просила його задовольнити, з підстав зазначених в ньому.

ОСОБА_5 будучи особою, у відношенні якої ставиться питання про застосування запобіжного заходу, в суді зазначив, чи підтверджує факт вчинення ним вказаного в поданні кримінального правопорушення. Від конкретних пояснень щодо обставин справи відмовився. Заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив визначити більш м*який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного ОСОБА_15 підтримав позицію свого підзахисного, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши підозрюваного та його захисника, слідчого та прокурора, перевіривши матеріали справи, вважаю, що клопотання підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав:

Під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив, що в провадженні СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000506 від 12.09.2018р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

12.09.2018р. ОСОБА_10 був затриманий в порядку ст.208 КПК України. Фактичний час затримання 16год. 20хв.

13.09.2018р. ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України, запобіжним заходом зокрема є тримання під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування матеріали, що містяться в клопотанні, достатньою мірою підтверджують наявність в діях підозрюваного ОСОБА_10 ознак інкримінованого злочину
Слідчий та прокурор в судовому засіданні просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід тримання під вартою, вважаючи, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати проведенню досудового розслідування.
Проте, ці ризики не були доведені в суді належними та допустимим доказами, а саме по-перше, в матеріалах подання відсутні будь-які дані, які свідчать про здійснення спроб ОСОБА_10 переховуватись від органів досудового розслідування та суду; по-друге, в рамках цього кримінального провадження свідки вже надавали свої показання і при їх допиті, останні попереджались про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, тобто незаконний вплив на них є лише припущенням; і по-третє, не конкретизоване, які саме дії підозрюваний вчиняв, або може вчинити для перешкоджання проведення досудового розслідування.
Приписами ч.4 ст. 194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Враховуючи, особу підозрюваного, який раніше не судимий, має зареєстроване постійне місце проживання, враховуючи те, що прокурором не доведено недостатність підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування запобіжний заходу у виді цілодобового домашнього арешту, який є достатнім і забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які покладаються на нього слідчим суддею.
Оскільки слідчий суддя дійшов висновку про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, то відповідно до п. 1 ч.3 ст. 202 КПК України підозрюваний має бути негайно доставлений до місця проживання і звільнений з-під варти.
Керуючись ст.ст.176-178, 183, 186, 196-197, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Калинівка Вінницької області, українця, громадянина України, із неповною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, не судимого згідно ст.89 КК України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає в забороні підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 (шістдесят) днів.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на підозрюваного такі обов`язки:
- прибувати до визначеної слідчого, прокурора із встановленою періодичністю;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_10 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Строк домашнього арешту рахувати ОСОБА_10 з часу проголошення ухвали, тобто з 14 вересня 2018 року.
Ухвала слідчого судді діє по 12 листопада 2018 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Підозрюваного ОСОБА_10 негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , і звільнити з-під варти.
Ухвалу про обрання відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до відповідного органу поліції, за місцем проживання підозрюваного.
Ознайомити підозрюваного ОСОБА_10 під розписку з ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її оголошення до апеляційного суду Вінницької області.

Слідчий суддя: ОСОБА_16