Справа №588/1248/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/522/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 588/1248/17 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого 2018 року, за яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , раніше не судима

визнана винуватою в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_10

потерпілої ОСОБА_11

обвинуваченої ОСОБА_12

захисника адвоката ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданих апеляційних скаргах:

- захисник обвинуваченої ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_14 просить змінити вирок суду та перекваліфікувати дії підзахисної на ч.2 ст.121 КК України, оскільки стороною обвинувачення не надано достатньо переконливих доказів про вчинення ОСОБА_12 злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, тобто вчинення нею умисного вбивства потерпілого з мотивів неприязних стосунків;

- обвинувачена ОСОБА_15 просить вирок скасувати у зв`язку невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки в її діях наявний склад злочину, передбаченого ст.123 КК України, так як смерть потерпілого ОСОБА_16 була наслідком протизаконного насильства з боку останнього, що викликало у неї стан сильного душевного хвилювання;

- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність винуватості обвинуваченої та правильність кваліфікації її дій, просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченої через м`якість та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_12 за ч.1 ст.115 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, оскільки в діях обвинуваченої відсутня така пом`якшуюча покарання обставина як каяття у скоєному.

В своїх запереченнях на апеляційні скарги захисника ОСОБА_13 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_17 обвинувачена ОСОБА_15 просить залишити їх без задоволення, оскільки вона вчинила злочин, передбачений ст.123 КК України, і не вчиняла злочини, передбачені ч.2 ст.121 чи ч.1 ст.115 КК України, як про це було зазначено в апеляційних скаргах її захисника та прокурора.

Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.02.2018 ОСОБА_12 визнана винуватою в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.115 КК України, і їй призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду 10911,45 грн., на користь ОСОБА_18 моральну шкоду 100000 грн. та на користь держави 1979,29 грн. процесуальних витрат.

Відповідно до вироку суду, 27.07.2017 ОСОБА_12 , перебуваючи в будинку ОСОБА_16 по АДРЕСА_2 та будучи ображеною поведінкою господаря будинку, що мала місце по відношенню до неї, нанесла численні удари потерпілому ОСОБА_16 по обличчю та голові штиковою лопатою, внаслідок чого наступила смерть останнього.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченої ОСОБА_12 та її захисника ОСОБА_13 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_12 , просили скасувати вирок у зв`язку невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий судовий розгляд, а також заперечили проти апеляційної скарги прокурора, доводи прокурора ОСОБА_10 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні і не погодився з апеляційними вимогами обвинуваченої та її захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи усіх поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги обвинуваченої, її захисника та прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають матеріалам кримінального провадження, належним чином вмотивовані та ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника щодо неправильної кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст.115 КК України, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки обставини вчинення ОСОБА_12 інкримінованого їй злочину були ретельно досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальному провадженні доказам і запереченням проти обвинувачення була дана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Зокрема, обвинувачена ОСОБА_12 як під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції не заперечувала факт нанесення нею ударів ОСОБА_16 , їх механізм та локалізацію, однак категорично не погодилась з позицією сторони обвинувачення щодо наявності у неї умислу на протиправне заподіяння смерті потерпілому. При цьому, вона пояснила, що 27.07.2017 у неї з ОСОБА_16 виникла конфліктна ситуація на ґрунті того, що останній спробував декілька разів за допомогою сили вступити з нею у статеві стосунки проти її волі, а саме близько 11 год. 00 хв. та через деякий час після цього. Відбиваючись від ОСОБА_16 перший раз вона нанесла йому декілька ударів по голові лопатою, яка випадково попалася їй під руку. Після цього вона вибігла на вулицю, а ОСОБА_16 вибіг за нею та поліз на баню аби умитися з баку із водою, де у нього під ногами провалився шифер, і він попросив її підставити йому драбину. Коли останній зліз з бані, то вона пішла до себе до дому. Через деякий час ОСОБА_16 зателефонував їй і попросив допомогти йому промити рану на голові, на що вона погодилася і прийшла. В цей час ОСОБА_16 допив пляшку спиртного і знову почав до неї чіплятися. Між ними почалася бійка, в руках у потерпілого була лопата, яку вона вибила у нього з рук, і узявши її, нанесла декілька ударів ОСОБА_16 . Потім сів біля стіни, а вона через вікно вилізла з будинку і пішла до себе додому, де прийняла душ. Тілесні ушкодження потерпілому нанесла з метою захисту і умислу на вбивство останнього не мала.

Як пояснили в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 (рідна сестра ОСОБА_16 ) та свідок ОСОБА_19 (колишня дружина ОСОБА_16 ), що загиблий був спокійною, не агресивною людиною.

Свідок ОСОБА_19 також повідомила, що 27.07.2018 їй зателефонувала робітниця сусідки і повідомила, що в будинку, де проживає її колишній чоловік, щось відбувається, якась сутичка, так як по двору бігає по пояс роздягнений і у крові ОСОБА_16 , а за ним бігає ОСОБА_12 . Приїхавши на таксі до вказаного будинку, вона побачила, що двері були зачинені. Коли двері були відчинені, то вона побачила у коридорі тіло свого колишнього чоловіка. Також бачила відчинене вікно, неподалік від якого стояла лопатка.

Допитана в якості свідка ОСОБА_20 суду пояснила, що 27.07.2018 вона з кумою ОСОБА_19 приїхали до будинку, де проживав колишній чоловік останньої ОСОБА_16 . Біля двору вже були люди. Підійшовши до хати ОСОБА_19 з силою штовхнула двері, а коли вони відчинилися, то в коридорі лежав закривавлений ОСОБА_19 . В будинку було відчинене вікно, яке виходило на подвір`я. Хтось з присутніх сказав, що ОСОБА_12 перелізла через паркан.

Свідок ОСОБА_21 пояснила в судовому засіданні, що вона доглядає за дитиною в сусідньому будинку і 27.07.2017 близько 12 год. 00 хв. побачила, що на подвір`ї ОСОБА_22 щось відбувається, оскільки до хати йшов ОСОБА_16 увесь в крові, а за ним йшла ОСОБА_12 без одягу і в руках тримала щось схоже на сокиру і говорила «Ну ось я тобі зараз …». Після цього, вона відразу зателефонувала ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_23 пояснив, що він деякий час проживав разом з ОСОБА_12 , яка є конфліктною і гарячкуватою особою.

Свідок ОСОБА_24 (син ОСОБА_12 ), будучи допитаним в суді першої інстанції, охарактеризував матір як імпульсивну особу, зловживаючу спиртним та схильну до самогубства. 27.07.2017 йому зателефонував співмешканець її матері ОСОБА_23 і сказав, що з матір`ю щось негаразд. Коли він приїхав до будинку матері, то побачив як вибігла ОСОБА_19 і повідомила, що ОСОБА_12 вбила ОСОБА_16 .

Аналогічні показання суду дала і свідок ОСОБА_25 (донька ОСОБА_12 ), згідно яких її мати має схильність до самоушкоджень, кілька разів різала вени і намагалася повіситися. Мати вживала алкоголь 2-3 рази на тиждень, однак на обліку не перебувала.

Свідок ОСОБА_26 пояснив, що проживає в багатоквартирному будинку і 27.07.2017 на прохання літніх жінок підійшов до межі двору цього будинку з приватними будинками і побачив у сусідньому дворі роздягнену жінку, яка чимось витирала голову. Літні жінки казали, що та когось вбила, а остання відповіла, що все нормально і сказала їм йти у своїх справах.

Як пояснила суду свідок ОСОБА_27 , багатоквартирний будинок, де вона проживає, межує з будинком, де відбулася подія. 27.07.2017 вона чергувала у під`їзді, коли до неї підійшла сусідка ОСОБА_28 і повідомила, що на подвір`ї приватного будинку знаходяться люди наче в червоній фарбі. Коли вони підійшли, то побачили як біля бачка бані мелькала лопата. Потім лопатка зникла і вони побачили, що на бані стоїть чоловік, весь червоний і з «розвернутою» раною на голові, з якої тече кров. Цей чоловік брав з бачка воду і лив собі на голову. Вони запитали, чи потрібна йому допомога, однак чоловік сказав, що ні. Вони пішли до себе, однак повернулися вже з ОСОБА_26 . Чоловіка вже не було, між банею та садком, ближче до своєї частини городу стояла оголена жінка, яка витирала голову рушником і яка сказала їм, щоб вони йшли звідси.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_28 пояснила, що 27.07.2017 близько 11 год. 00 хв. вона ввімкнула пральну машинку та підійшла до свого вікна, з якого було видно подвір`я сусіднього приватного будинку. Побачила, як на подвір`ї ходить жінка з лопатою та драбиною. Жінка підставляла драбину до бані, а чоловік, який був на бані, переходив на інший від драбини бік. Вони були червоні, наче у фарбі. Вона вийшла вішати білизну та повідомила сусідці ОСОБА_27 , що у сусідів незрозуміло що коїться. Коли вони підійшли до сусідів з боку городу, то у чоловіка на голові з лівого боку була рана. ОСОБА_27 запитала у чоловіка, чи потрібно йому викликати «швидку», на що останній заперечив, і вони пішли. Коли вони підійшли вдруге, то побачили драбину. Чоловіка на бані вже не було, а жінка була як після бані з накинутим на плече рушником. Остання сказала їм, щоб вони йшли звідси, у неї все добре.

Свідок ОСОБА_29 суду пояснила, що 27.07.2017 вона пішла до свого гаражу, який межує з земельними ділянками приватних будинків і з подвір`я чи будинку ОСОБА_16 почула чоловічі крики: «Поможіть, ой-ой, поможіть», які було чутно кілька хвилин. Також було чутно звуки падіння чогось металевого, як ніби хтось рухався і падали предмети. Вона вирішила, що можливо хтось поранився і потрібна допомога. Потім вона почула спокійний жіночий голос і вирішила, що є кому допомогти. Коли повернулася додому, то сусіди ОСОБА_28 та ОСОБА_27 їй розповіли, що бачили на даху бані чоловіка, який мав рани на голові, і оголену жінку зі слідами крові, яка умивалася та казала їм, що все у них добре.

Вказані вище показання потерпілої та свідків об`єктивно підтверджуються письмовими доказами у кримінальному провадженні, а саме:

- протоколом обшуку від 27.07.2017 домоволодіння АДРЕСА_2 , згідно якого у домі та на подвір`ї були виявлені численні сліди схожої на кров речовини, а біля огорожі лопату з такими слідами;

- протоколом обшуку від 27.07.2017 та фото таблицею до нього, згідно якого у будинку АДРЕСА_1 були виявлені та вилучені жіночий халат з плямами речовини бурого кольору та два рушники;

- протоколом огляду трупа від 28.07.2017, згідно якого у ОСОБА_16 маються численні тілесні ушкодження на верхніх частинах тіла (голові, обличчі, шиї, передніх частинах плечових суглобів);

- лікарським свідоцтвом про смерть № 37 від 28.07.2017, згідно якого причиною смерті ОСОБА_16 є перелом склепіння черепу;

- протоколом огляду предметів, згідно якого в мобільному телефоні «Нокіа 305», вилученого 27.07.2017 під час особистого обшуку у ОСОБА_12 , в журналі вхідних та вихідних дзвінків за 27.07.2017 міститься інформація про вхідний дзвінок від абонента « ОСОБА_30 » ) 10 год. 52 хв. тривалістю 10 секунд;

- довідкою про результати первинного медичного огляду затриманого від 27.07.2017, згідно якої при огляді ОСОБА_12 виявлені садна та порізи верхніх частин тулубу, гематома під правим оком. Згідно письмових пояснень ОСОБА_12 ушкодження вона отримала в бійці з сусідом;

- висновком експерта № 55 від 21.08.2017, згідно якого за наслідками проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження в районі правого ока, верхньої частини тулуба (плечі, лікоть, різані рани пальців рук). Вказані тілесні ушкодження кваліфіковані як легкі та могли утворитися 27.07.2017;

- висновком експерта № 37 від 01.09.2017, згідно якого смерть ОСОБА_16 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, перелому склепіння черепу, що є несумісним з життям, яка могла настати в зазначений у постанові час. В крові ОСОБА_16 виявлений етиловий спирт в концентрації 1,74 ‰, що може відповідати алкогольному сп`янінню середнього ступеня. Рани в області голови могли утворитися в результаті нанесення ударів робочою частиною штикової лопати. У рані виявлені сліди металу (залізо);

- висновком експерта № 56 від 21.08.2017, згідно якого під час проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_12 не продемонстровано механізм нанесення різаних ран, колото-різаної рани, надрізів шкіри, тілесних ушкоджень в області нижніх кінцівок, тілесних ушкоджень в області голови ззаду (тім`яної потиличної ділянки). Решта тілесних ушкоджень могли утворитися при механізмі, продемонстрованому ОСОБА_12 , а саме внаслідок нанесення ударів в область обличчя та бокових поверхонь голови робочою частиною лопати;

- висновком експерта № 674 від 21.08.2017, згідно якого ОСОБА_12 на час обстеження не виявляла ознак психозу та недоумства. В період часу, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_12 правопорушення, остання також не виявляла ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності;

- висновком експерта № 19/119/6-1/520е від 21.08.2017, згідно якого сліди пальців рук, виявлені на посуді в будинку АДРЕСА_2 , належать як ОСОБА_16 , так і ОСОБА_12 ;

- висновками судово-медичних експертиз № 891 від 09.08.2017 та № 892 від 17.08.2017, згідно яких кров із трупа ОСОБА_16 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВО і є видільником (Se) групових антигенів А та Н, а кров ОСОБА_12 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВО і не відноситься до категорії видільників (se);

- висновками судово-медичних експертиз № 893 від 07.09.2017, № 894 від 07.092017, № 896 від 07.09.2017, № 898 від 31.08.2017, № 899 від 31.08.2017, № 900 від 22.08.2017, № 901 від 31.09.2017, № 902 від 31.08.2017, № 904 від 31.08.2017, № 905 від 07.09.2017, № 906 від 07.09.2017, № 907 від 07.09.2017, № 908 від 07.09.2017 та № 909 від 22.08.2017, згідно яких в будинку АДРЕСА_2 на підлозі, дверних пройомах і речах, що знаходяться в будинку, літньому душі та бачку, який знаходиться на даху літнього душу є сліди крові, що можуть походити як від ОСОБА_16 , так і від ОСОБА_12 ;

- висновками експерта № 285 від 05.09.2017, № 286 від 07.09.2017 та № 287 від 07.09.2017 у ОСОБА_12 на змивах з рук, ніг та піднігтьовому змісті крові та епітеліальних клітин не виявлено;

- висновком експерта № 288 від 07.09.2017, згідно якого змиви з рук ОСОБА_16 містять в собі кров, що може походити як від нього, так і від ОСОБА_12 ;

- висновком експерта № 289 від 07.09.2017, згідно якого на лопаті, вилученої при огляді місця пригоди, маються сліди крові, що може належати як ОСОБА_16 , так і ОСОБА_12 ;

- висновком експерта № 266 від 15.09.2017, згідно якого в ранах ОСОБА_16 маються сліди заліза, при цьому рани на грудній клітині могли утворитися від застосування ножа, а рани в області голови могли утворитися від ударів нанесених лопатою (робочою поверхнею).

Оцінюючи кожний вказаний вище і наведений у вироку доказ винуватості ОСОБА_12 з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічній, повній й неупередженій перевірці всіх доводів апеляційних скарг та фактичних обставин кримінального провадження, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Колегія суддів вважає, що про умисел ОСОБА_12 на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_16 свідчить її поведінка як безпосередньо під час вчинення злочину, так і відразу після його вчинення, зокрема, активна цілеспрямована поведінка обвинуваченої як під час першого конфлікту між нею та потерпілим, так і вдруге після повернення до будинку ОСОБА_16 , характер і направленість ударів виключно у життєве важливий орган потерпілого голову, нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 за допомогою специфічного предмету робочої поверхні штикової лопати та локалізація ударів цим предметом.

Крім того, колегія суддів враховує і той факт, що після сварки з ОСОБА_16 і нанесення останньому значних тілесних ушкоджень обвинувачена ОСОБА_12 втекла до себе до дому, де ніщо їй не загрожувало, до поліції з приводу дій ОСОБА_16 не зверталася і швидку медичну допомогу з приводу отриманих ушкоджень не викликала.

Незважаючи на вказані вище обставини і конфлікт з потерпілим, ОСОБА_12 знову через деякий час повертається до будинку ОСОБА_16 , де знову наносить останньому удари лопатою у життєве важливий орган, що свідчить про відсутність у неї весь цей час страху за своє здоров`я і життя та реальної загрози з боку потерпілого і підтверджується показаннями сторонніх, незаінтересованих свідків-очевидців.

Так, свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , які були безпосередніми очевидцями пригоди, стверджували, що чоловік постійно намагався втекти від жінки, залізши на дах бані, постійно переходив на інший бік від того боку, де підставляла драбину ОСОБА_12 , в руках якої була лопатка. На пропозицію цих свідків викликати швидку чи поліцію ОСОБА_12 казала, щоб вони всі йшли, тут усе добре.

Про виваженість, послідовність та цілеспрямований характер дій, правильне орієнтування обвинуваченої ОСОБА_12 під час вчинення нею злочину також свідчить і висновок судової психіатричної експертизи № 674 від 21.08.2017.

Досліджені в ході розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції та викладені вище докази, на думку колегії суддів, повністю спростовують позицію захисту щодо знаходження обвинуваченої ОСОБА_12 під час нанесення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень в стані сильного душевного хвилювання, тобто вчинення нею злочину, передбаченого ст.123 КК України, а тому доводи апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника з цього приводу не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є необгрунтованими і відповідно задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_12 саме за ч.1 ст.115 КК України, а не за ст.123 чи ч.2 ст.121 КК України, вважає їх цілком вірними і такими, що об`єктивно узгоджуються з наявними у кримінальному провадженні доказами, які послідовно і логічно доводять винуватість ОСОБА_12 в умисному вбивстві ОСОБА_16 . При цьому, слід зазначити, що суд першої інстанції у своєму рішенні навів відповідні мотиви, чому він не сприймає доводи сторони захисту проти обвинувачення і чому покладає в основу обвинувального вироку вказані вище докази.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні про м`якість призначеного обвинуваченій покарання, то колегія суддів також вважає їх необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони належним чином не вмотивовані, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, у відповідності до вимог ст.ст.50 і 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу винуватого, так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, призначаючи обвинуваченій покарання, суд першої інстанції врахував як ступінь тяжкості вчиненого останньою злочину, який згідно ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, так і обставину, яка його (покарання) пом`якшує, зокрема каяття у скоєному. Обставин, які обтяжують покарання, судом першої інстанції встановлено не було.

Крім того, судом першої інстанції були враховані дані про особу обвинуваченої, а саме відсутність судимостей, посередні характеристики та позицію потерпілої про необхідність призначення ОСОБА_12 суворого покарання.

При визначенні виду і розміру кримінального покарання слід також враховувати, що одним із європейських стандартів кримінального судочинства є принцип «nulla poena sine lege» (ніякого покарання без закону), закріплений у ч.1 ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 «не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення», а також принцип «пропорційності», коли призначене особі покарання є непропорційним втручанням держави у права людини (остаточне рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12).

Згідно усталеної прецедентної судової практики ЄСПЛ «тяжкість вчиненого злочину не повинна бути основним визначальним фактором щодо покарання, а щодо ув`язнення та його строків акценти треба зміщувати в бік досягнення ресоціалізації», тобто незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства.

При цьому, «суворість покарання сама по собі також не є вирішальною. Характер та ступінь суворості покарання визначається з урахуванням максимально можливого покарання, передбаченого законом (рішення ЄСПЛ від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98).

Як зазначено у правовій позиції рішення Верховного Суду України у справі стосовно К., норми Особливої частини КК мають базуватися на нормах Загальної частини цього Кодексу. Це спеціально зазначено законодавцем у ст.65 КК України, в якій установлено загальні засади призначення покарання.

У відповідності до ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і, зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Таким чином, враховуючи вказані вище обставини даного кримінального провадження та вимоги ст.65 КК України, колегія суддів вважає, що при визначенні обвинуваченій виду та розміру покарання, суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в повній мірі врахував положення ст.ст.65-70 КК України, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів, тому призначене ОСОБА_12 покарання відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчиненого нею діяння, є справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

При цьому, колегія суддів керується не лише національним законодавством щодо призначення кримінального покарання, а й враховує автономну концепцію поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98), хоча це не виключає, що покарання може бути спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням це може бути ще й відшкодування.

На підставі викладеного, судове рішення є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги обвинуваченої, її захисника та прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого 2018 року відносно ОСОБА_31 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, ? в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4