Справа № 473/2746/18
Номер провадження 1-в/473/226/2018

УХВАЛА
іменем України

"10" серпня 2018 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції із адміністративної будівлі Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)», розташованої за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська №300, заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, сімейний стан неодружений, до засудження мешкав за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого:

1/ 01 серпня 2014 року Долинським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до арешту строком 6 місяців;

2/ 13 квітня 2016 року Житомирським районним судом Житомирської області за ч.4 ст.407, ст.ст. 69, 62 КК України до 02 років тримання у дисциплінарному батальйоні;

засудженого 07 червня 2017 року Устинівським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України до 02 років 06 місяців позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)» за вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 07 червня 2017 року, яким його засуджено за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України до 02 років 06 місяців позбавлення волі та зараховано у строк відбуття основного покарання строк попереднього ув`язнення з 22 березня 2017 року по 11 грудня 2017 року у співвідношенні та з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України.

Початок строку 22 березня 2017 року, кінець строку 03 січня 2019 року.

В клопотанні, поданому до суду, засуджений ОСОБА_7 просить суд звільнити його умовно-достроково від відбування покарання в порядку ст.81 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 клопотання підтримав.

Прокурори в судовому засіданні заперечували проти задоволення даного клопотання, зазначаючи, що за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_7 заохочень та стягнень не мав, участі в суспільно-корисному житті відділення не приймає, тобто на шлях виправлення він не став та своєю поведінкою і ставленням до праці свого виправлення не довів.

Згідно з ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Однак, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_7 , в судовому засіданні встановлено, що останній за місцем відбування покарання характеризується задовільно, заохочень та стягнень не має.
В місцях позбавлення волі перебуває з 01 квітня 2017 року. За час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 намагається дотримуватись норм, які визначають порядок та умови відбування покарання та розпорядку дня установи, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в порядку, має охайний зовнішній вигляд, дотримується санітарно-гігієнічних норм.

В майстерні установи працевлаштований з травня 2018 року. Участі в суспільно-корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі не приймає. Підтримує зв`язок з рідними шляхом листування. За характером спокійний, врівноважений, товариський. У відношенні до засуджених не конфліктний. У скоєному злочині розкаюється.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_7 , заслухавши пояснення засудженого та думку прокурора, суд вважає, що дане клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до витягу з протоколу №9 засідання комісії Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» від 17 квітня 2018 року з розгляду матеріалів в порядку статті 82 КК України на засудженого ОСОБА_7 , останньому відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покаранняяк такому, що не довів свого виправлення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку ст.81 КК України, суд виходить з тих обставин, що за період з 17 квітня 2018 року та по теперішній час засуджений ОСОБА_7 не змінив свого відношення до порядку відбування покарання за вироком суду, не довів, що твердо став на шлях виправлення, та своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення. Він працевлаштований в установі відбування покарання з травня 2018 року. До травня 2018 року у нього відсутній облік працевлаштування, виконання норм виробітку та нарахування заробітної плати засудженому. Загалом за весь період відбування покарання заохочень та стягнень не мав.

Зазначені вище обставини свідчать про неуспішність процесу виправлення і про відсутність можливості ефективного продовження його за умови застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України.

Відмовляючи в задоволенні даного клопотання, суд також виходить з вимог ч.1 ст.6 КВК України, відповідно до якої в иправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно з ч.2 ст.6 КВК України, р есоціалізація це свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві; н еобхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

У відповідності з ч.3 ст.6 КВК України, о сновними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання /режим/, пробація, суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В судовому засіданні судом не встановлено процесу достатніх позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого ОСОБА_7 , які б, на думку суду, створювали у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.130 КВК України, до засудженого ОСОБА_7 за весь період відбування основного покарання за вироком суду, жодного разу не було застосовано заходів заохочення за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, як до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі.

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання за вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 07 червня 2017 року, в порядку ст.81 КК України, суд також виходить з пункту 4.1 Рішення КСУ від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004, відповідно до якого справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Адекватність прийнятого судового рішення випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Наявність даних обставин в сукупності приводить суд до переконання про відсутність правових підстав для застосування ст.81 КК України, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України за вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 07 червня 2017 року відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено протягом 7 /семи/ діб з дня її оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1