Справа № 738/668/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/671/2018
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в режимі відео- конференції у м. Чернігові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 17 травня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про звільнення від покарання в порядку ч. 2 ст. 74 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 17 травня 2018 року було відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про звільнення від покарання в порядку ч. 2 ст. 74 КК України.

Таке рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 365 КК України за злочин, який було вчинено у 2010 році, тобто до внесення змін до пунктів 3,4 примітки до 364 КК України, а тому такі зміни у КК України не можуть застосовуватися до засудженого ОСОБА_7 . Вказав, що на час ухвалення вироку відносно ОСОБА_7 та при перегляді його у апеляційному та касаційному судах, Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України від 13 травня 2014 року був чинним.

Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою звільнити його від відбування покарання за відсутності в його діях складу злочину, засудженого вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.06.2014 року за ч. 2 ст. 365 КК України. Вважає ухвалу незаконною і необґрунтованою з підстав істотного порушення судом кримінального процесуального і кримінального закону, а саме, невідповідність ухвали вимогам ст. 370 КПК України. Вказує, що поза увагою суду залишилось роз`яснення Верховного Суду України, допустивши тим самим порушення ст. 58 Конституції України та ст. 7 Конвенції. Зазначає, що згідно роз`яснень ВСУ у відповідності до ст. 49 Хартії, ч. 1 ст. 7 Конвенції, ст. 58 Конституції України, ст. 8,9 КПК України застосування нової редакції ст. 364 КК України на підставі Закону України від 13 травня 2014 року № 1261-VII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, що скасовує злочинність діяння, до кримінально-правових ситуацій, які виникли раніше, є обов`язковим. Вважає, що у зв`язку з внесенням на підставі Закону України № 1261-VII змін до примітки пунктів 3,4 ст. 364 КК України та як наслідок частковою дискримінацією таких дій як перевищення влади або службових повноважень, в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 365 КК України, що, на думку апелянта, є підставою для закриття кримінального провадження та його звільнення в порядку ч. 2 ст. 74 КК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції засуджений ОСОБА_7 відмовився від послуг захисника ОСОБА_8 і вказав, що свої права та інтереси у даному кримінальному провадженні буде захищати самостійно. Злочин, за який його засуджено, не являється особливо тяжким, участь адвоката в розгляді даного провадження не є обов`язковою, тому ця відмова була прийнята колегією суддів.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною і обґрунтованою, а апеляційну скаргу засудженого безпідставною, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.06.2014 року, який було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07.10.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.08.2015 року, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком 3 роки, та на підставі ст. 54 КК України позбавлено спеціального звання старший лейтенант міліції.

Згідно із вищезазначеним вироком суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанції ОСОБА_7 засуджений за злочин, вчинений 13 грудня 2010 року, а саме за ч. 2 ст. 365 КК України перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронним законом прав, інтересам окремих громадян, які супроводжувалися насильством, застосуванням спеціальних засобів та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого діями за відсутності ознак катування.

Законом України від 13 травня 2014 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України внесені зміни до законодавчих актів України в тому числі й до пунктів 3,4 примітки до ст. 364 КК України, згідно з якими нематеріальні наслідки для визначення істотної шкоди чи тяжких наслідків цими нормами вже непередбачені та, починаючи з дня набрання чинності цим законом тобто з 04 червня 2014 року такі наслідки мають бути лише матеріального характеру

Згідно ч. 2 п. 1 Розділу ІІ Прикінцеві положення, дія цього Закону поширюється на злочини та суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, які були вчинені після набрання чинності цим Законом, тобто на злочини, що були вчинені після 04 червня 2014 року. Заходи кримінально-правового характеру, передбачені цим Законом, не мають зворотної дії і не поширюються на злочини та суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, вчинені до набрання чинності цим Законом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 365 КК України за злочин, який було вчинено у 2010 році, тобто до внесення вищенаведених змін до пунктів 3,4 примітки до ст. 364 КК України, а тому доводи засудженого з цього приводу є безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі засудженого на ряд нормативних актів, які на думку апелянта залишись поза увагою суду, зокрема на ст. 58 Конституції України не заслуговують на увагу, оскільки Закон України від 13 травня 2014 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України було прийнято на виконання міжнародної угоди і у цьому Законі спеціально обумовлена його дія в часі, тобто його дія поширюється на злочини та суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки діяння, передбаченою Особливою частиною Кримінального кодексу України, які були вчинені після набрання чинності цим Законом.

Судом першої інстанції цілком правильно вказано, що на час ухвалення вироку відносно ОСОБА_7 та при перегляді його у апеляційному та касаційному судах, Закон України від 13 травня 2014 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України був чинним, являється чинним і на сьогоднішній день. При цьому заний закон не скасовує злочинності і караності діяння, за скоєння якого був засуджений ОСОБА_7 .

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при розгляді справ в суді, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404,407, 419, 537,539 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 17 травня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про звільнення від покарання в порядку ч. 2 ст. 74 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4