Дата документу Справа № 317/4064/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/877/18
Єдиний унікальний № 317/4064/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 82 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за його клопотанням щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 02 лютого 2018 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 вважає, що суд недостатньо вивчив матеріали особової справи засудженою, не врахував

його стан здоров`я та зробив передчасні висновки.

Зокрема судом зазначено, що засудженим та захисником не доведено факт

працевлаштування засудженого. Але це спростовується матеріалами справи. Так, матеріали

особової справи містять інформацію про працевлаштування ОСОБА_9 , представник колонії під час судового засідання надав пояснення та підтвердив, що засуджений дійсно працевлаштований, ОСОБА_10 своїми поясненнями під час судового засіданню також це підтвердив.

Отже вважає, що таке рішення є незаконним та необґрунтованим, враховуючи, то її

підзахисний свою вину повністю визнає і розкаюється, на протязі досудового розслідування та під час судового розгляду кримінального провадження давав щирі свідчення та сприяв встановленню істини під час досудового та судового провадження, не намагаючись уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Просить скасувати ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 02 лютого 2018 року та замінити ОСОБА_11 , засудженому за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 357 КК України невідбуту частину покарання на більш м`яке.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника ОСОБА_8 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який вважав судове рішення законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 02 лютого 2018 року у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання більм м`яким відмовлено.
Згідно ухвали, 22 грудня 2017 року до Запорізького районного суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.
Під час розгляду вказаного клопотання судом встановлено, що згідно наданих суду матеріалів, ОСОБА_6 відбуває покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99» з 25.07.2017 року. За характером спокійний, з іншими засудженими не конфліктний, виконує вимоги адміністрації колонії, але до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, не завжди має охайний вигляд, виконує роботи із самообслуговування посередньо.
Вивчивши матеріали особової справи засудженого, характеристику, яка була надана адміністрацією колонії, суд встановив, що ОСОБА_6 засуджений 27.12.2016 року вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за ст.185 ч.2, ст.190 ч.2, ст.357 ч.1, ст.70 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 ч.1 КК України частково приєднана не відбута частина покарання за вироком цього ж суду від 10.12.2014 року та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 2 місяця позбавлення волі. В строк відбування покарання зарахований термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 02.08.2016 року до набуття вироком законної сили.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 14.06.2017 року вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27.12.2016 року частково змінений, остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку: 02.08.2016 року. Кінець строку: 20.03.2020 року.
ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 09.08.2016 року.
Під час тримання в Запорізькому СІ характеризувався посередньо, порушення вимог режиму тримання під вартою н допускав. Заохочень та стягнень не мав.
За вироком суду цивільного позову не має.
Винуватість у скоєному визнає в повному обсязі
З 25.07.2011 року відбуває покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)». За час відбування покарання засуджений має 1 стягнення за порушення режиму відбування покарання у вигляді попередження, яке погашене в установленому законом порядку та 1 заохочення.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що на теперішній час не знайдено достатніх підстав для заміни засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не свідчать про те, що він став на шлях виправлення та перевиховання, внаслідок чого відмовив у задоволенні клопотання.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів справи, суд розглядаючи заяву засудженого ОСОБА_6 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, належним чином врахував, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною. Наразі засуджений заохочень не має, не бере особистої участі в організації виховних заходів та в реалізації програм диференційного виховного впливу.
Враховуючи вищевказане, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений не став на шлях виправлення, а тому на законних підставах відмовив у задоволенні заяви адвоката про заміну засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Доводи апелянта про те, що суд недостатньо вивчив матеріали особової справи засудженого, не врахував його стан здоров`я є необґрунтованими, оскільки не спростовують вищевказані висновки суду про неможливість застосувати до засудженого ОСОБА_6 ст. 82 КК України.

При перевірці матеріалів справи колегія суддів не вбачає неправильного застосування кримінального закону та істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які є безумовною підставою для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 02 лютого 2018 року відносно засудженого ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: