Справа № 182/683/16-к
Провадження № 1-кп/0182/30/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.07.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2015 за № 0004184 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської обл., громадянина України, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , мешкає у АДРЕСА_1 , працює токарем на ТОВ «Нікопольський металургійний завод», із середньо-спеціальною освітою, розлучений, на утриманні має малолітню дитину - сина ОСОБА_4 , 2016 року народження, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8 , -

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 03.12.2015 приблизно о 00.30 год., будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , під час сварки з ОСОБА_7 , яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, не маючи наміру на заподіяння смерті, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, взяв табурет в праву руку та наніс потерпілому декілька ударів в область голови, чим заподіяв ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 6 від 06.01.2016 тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку II ступеня, відкритого вдавленого багатоуламкового перелому правої скроневої та правої тім`яної кісток, трьох забитих ран правої скронево-тім`яної області, відкритого лінійного перелому лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа, забитої рани лівої скронево-тім`яної області, забитої рани лобу, гематоми навколо правого ока, субкон`юктивального крововиливу правого ока, множинних гематом голови (кількість, форма, точна локалізація в медичних документах не вказана) - оцінюються у сукупності як одна черепно-мозкова травма та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя; рубця правого стегна, який утворився на місці загоєння рани - відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав частково і показав суду, що з потерпілим у нього були дружні відносини, вони товаришували з дитинства, є кумами, неодноразово зустрічалися. 02.12.2015 він прийшов з роботи з нічної зміни. Оскільки він отримав заробітну плату, то ввечері зателефонував до ОСОБА_7 і запропонував зустрітися, випити. ОСОБА_7 спочатку відмовлявся, а потім погодився. Він пішов до магазину, купив пляшку горілки, закуску. Близько 20.00 год. прийшов ОСОБА_7 . Вони були тільки удвох, сіли за стіл, почали випивати, спілкувалися, все було нормально. Після того, як вони випили горілку, він запропонував розходитися, але ОСОБА_7 сказав, що давай ще купимо. Він не погоджувався, однак ОСОБА_7 його умовив. На таксі вони поїхали до магазину, купили ще пляшку горілки, продовжили випивати. Коли пляшка вже майже закінчилася, він почав говорити ОСОБА_7 , щоб той ішов додому, однак ОСОБА_7 не погоджувався, намагався виривати у нього мобільний телефон, коли він розмовляв з співмешканкою, вів себе не адекватно, агресивно. Із-за цього і виник між ними конфлікт. Спочатку ОСОБА_7 ліз до нього битися, він його відштовхував. Потім він за шкірки почав витягувати ОСОБА_7 до дверей, але ОСОБА_7 не хотів виходити, хапався за двері. Також ОСОБА_7 декілька разів падав, коли він його виштовхував. Оскільки ОСОБА_7 не хотів виходити, він взяв табурет, який стояв біля дверей і наніс ним декілька ударів в область голови потерпілого, куди точно, сказати не може, але хотів наносити удари по тулубу. Бив з розмаху з двох рук. Усього він наніс 3-4 удари. Потім ОСОБА_7 упав біля дверей. Він зняв капюшон з ОСОБА_7 і побачив, що у нього кров на голові. Викликав швидку медичну допомогу, перед цим зайшов до брата і розповів брату про те, що сталося. В лікарню поїхав з ОСОБА_7 та з братом. Придбали там медикаменти для ОСОБА_7 , які сказали лікарі. Купував брат, він його про це попросив. З ножем він на ОСОБА_7 не кидався. У скоєному щиро розкаюється, просив суд не позбавляти його волі. Потерпілому частково відшкодував матеріальну шкоду, а саме добровільно виплатив потерпілому 9 000 грн.
Крім показань обвинуваченого, його винуватість, на думку суду, повністю доведена показаннями потерпілого, свідків, зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.
Потерпілий ОСОБА_7 показав, що з обвинуваченим ОСОБА_3 вони були у дружніх стосунках. 02.12.2015 до нього зателефонував ОСОБА_3 й запросив в гості до себе додому. Він погодився і приїхав близько 19.30 год. на автобусі. Вони сиділи в кімнаті, були удвох, сиділи, випивали, спілкувалися. До них заходив брат обвинуваченого, трошки посидів з ними і пішов до себе. Потім вони з ОСОБА_3 їздили в магазин за спиртним та закускою. Усього вони випили 0,7 л горілки, купили ще 0,5 л., і також випили. Сиділи в кімнаті, там диван, стільці, маленький столик. На столику лежав кухонний ніж. Потім без причини ОСОБА_3 почав на нього кидатися з ножем. Він вибив ніж на підлогу. Після цього ОСОБА_3 сказав йому, щоб він уходив, він встав, одягнувся й вийшов на двір. В цей час за ним вибіг ОСОБА_3 з сокирою. Нічого не говорячи ОСОБА_3 вже на вулиці почав наносити удари по ногам вище колін, по обом. Це було на подвір`ї, він якраз у цей момент ніби говорив по телефону чи можливо діставав телефон та стояв обличчям до дверей. Був від дверей на відставні приблизно 3 м. Двері були відчинені, сокира була у Запорожця у правій руці. Він раніше бачив у нього цю сокиру, так як бував у нього в гостях. Потім ОСОБА_3 вдарив його сокирою по голові. Що було далі, він не пам`ятає, так як втратив свідомість. Прийшов до тями уже в лікарні. ОСОБА_3 бив його сокирою, а не табуретом. Обвинувачений спочатку йому нічого не відшкодовував. Грошей на лікування не пропонував. Уже в суді сплатив йому 9 000 грн. Він втратив працездатність, у нього була встановлена третя група інвалідності. Лікування продовжує.
Свідок ОСОБА_9 показав, що обвинувачений його брат. Він проживає у будинку батька, на території домоволодіння є кухня, яка відділена сіткою рабіцею, до неї окремий вхід з вулиці. Там й живе його брат, обвинувачений у справі. У останнього окремо своє світло, газ, вода, свої лічильники. На початку грудня 2015 р. він прийшов з роботи. Близько 19.00 год. його покликав брат, запропонував випити. У брата був його кум потерпілий по справі, вони усі одне одного добре знають, вони між собою теж куми, тому зустрічалися часто. У брата та потерпілого була пляшка горілки. Вони запропонували йому випити з ними, однак він відмовився, після чого пішов додому. Близько 23.00 год. брат зателефонував й знову запропонував випити. Він відмовився. Бачив, що приїздило таксі, вони кудись їздили. Можливо о 00.00 чи 01.00 год. він почув у дворі шум. Потім до нього постукали у вікно, він виглянув, побачив брата, який сказав, що він побився з кумом, сказав, щоб він йшов рятувати кума. Він відразу вибіг на двір й побачив ОСОБА_7 , який з закривавленим обличчям лежав на землі між будинком та літньою кухнею. Він подумав, що ОСОБА_7 , будучи у стані оп`яніння, спотикнувся та впав. ОСОБА_7 почав підніматися з землі, при цьому тримався за сітку рабицю і говорив нецензурні слова, потім попросив допомоги, вони посадили потерпілого на лавку. Хто перший зателефонував до швидкої медичної допомоги сказати не може, так як телефонували декілька разів. Він зайшов у літню кухню, побачив, що там стіл перевернутий, були порожні 2 чи 3 пляшки горілки по 0,7 л, закуски майже не було. У будинку крові не було. Сліди крові були на вулиці, також у потерпілого була куртка з капюшоном, шапка, яка теж була у крові. Коли приїхала швидка медична допомога, потерпілого відвезли в травматологічне відділення. Він з братом також поїхали у лікарню. Він не запитував, що сталося не запитував, бо вони були дуже п`яні. Брат говорив, що сталася сварка із-за матері, він почав потерпілого виганяти, і сталася бійка. Він бачив, що у літній кухні стояли інструменти: лопата, пластмасові труби, меблі і т.д., тобто предмети, об які міг ударитися потерпілий. Сокири у брата не було, сокира була у нього, брат брав у нього сокиру для використання. В цей день сокира стояла у нього в гаражі. Він давав матері потерпілого 500 грн. Раніше, він бачив, що, брат та потерпілий, коли добре вип`ють, то починають конфліктувати. Якщо він при цьому причетний, то розганяв їх, вони його слухали.
Свідок ОСОБА_10 показав, що він працює таксистом. Приблизмо взимку 2015 р. десь о 23.00 год. приїхав на замовлення на вул. Нахімова, 21. Чекав на клієнтів хвилин 30-ть. Вийшли два хлопці, поїхали в магазин Паляниця. Хлопці вийшли, купили пляшку горілки і повернулися назад. Пляшку горілки вони несли в руках. Вони не сварилися, називали один одного чи брат, чи кум. Вони були випивши, однак не сильно. Хто з них де сидів, він вже не пам`ятає. Тілесних ушкоджень на них він не бачив. Конфлікту між ними не було.
Також винуватість обвинуваченого підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0004184:
- протоколом огляду місця події від 03.12.2015 території домоволодіння АДРЕСА_1 , де було спричинено тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 з фото-таблицею. Під час огляду виявлено плями бурого кольору на тротуарній плитці на подвір`ї домоволодіння; на стіні будинку розмазані плями неправильної форми бурого кольору; біля будинку на землі шматок лінолеуму зі слідами плям бурого кольору; на землі, приблизно на відстані 4 м. від вхідних дверей виявлена рідина бурого кольору у вигляді згустку, поряд пляма бурого кольору, а також розбризкані плями бурого кольору; на стіні будинку на відстані приблизно 1,7 м від входу до будинку пляма бурого кольору (а.п. 17-25).
-протоколом огляду від 03.12.2015 речей, які добровільно надав для огляду ОСОБА_11 , а саме: джинси світло-сірого кольору, на яких є плями рідини бурого кольору, джинси без видимих слідів пошкодження; куртку спортивну чорного кольору, без видимих слідів пошкодження. Вказані речі вилучені. (а.п. 26);
-заявою ОСОБА_3 про добровільне надання співробітникам поліції для огляду та вилучення дерев`яної табуретки (а.п. 28);
-протоколом огляду від 03.12.2015 речей, а саме дерев`яної табуретки, яку добровільно надав для огляду ОСОБА_11 . Вказана табуретка вилучена. (а.п. 29-30);
- висновком судово-медичної експертизи № 6 від 18.01.2016, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку ІІ ступеня, відкритого вдавленого багатоуламкового перелому правої скроневої та правої тім`яної кісток, трьох забитих ран правої скронево-тімяної області, відкритого лінійного перелому лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа, забитої рани лівої скронево-тім`яної області, забитої рани лобу, гематоми навколо правого ока, субкон`юктивального крововиливу правого ока, множинних гематом голови (кількість, форма, точна локалізація в медичних документах не вказані) - оцінюються у сукупності як одна черепно-мозкова травма та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя (згідно пункту 2.1.3 підпункту а, б Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).
Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії предмету жорсткої конструкції або його частин зі значною силою дії.
Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого.
Виявлене тілесне ушкодження у вигляді рубця правого стегна, який утворився на місці загоєння рани - відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).
В зв`язку з відсутністю в наданих медичних документах якого-небудь опису рани правого стегна, встановити характер рани та характері особливості травмуючого предмету неможливо.
Давність спричинення тілесного ушкодження може відповідати строку не більш 2-х місяців до моменту обстеження, що не виключає можливість його спричинення і в строк вказаний обстежуваним, тобто вони могли утворитись і в ніч з 02.12.15 на 03.12.15. (а.п. 41-43);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 30.12.2015, в ході якого потерпілий ОСОБА_7 розповів та показав як саме та куди саме наносив йому удари ОСОБА_3 (а.п. 44-45).
-висновком судово-медичної експертизи (додатковим) № 33 від 20.01.2016, відповідно до якої, враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у вигляді - відкритого перелому лівої скронево-тім`яної ділянки, рани правого стегна, локалізацію та кількість ударів вказаних у протоколі слідчого експерименту, можливо вказати, що не виключена можливість спричинення виявлених ушкоджень при механізмі вказаному у протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 30.12.2015. (а.п. 48);
-заявою ОСОБА_7 про добровільне надання співробітникам поліції для огляду речей, а саме: штанів, куртки, шапки (а.п. 49);
-протоколом огляду від 20.01.2016 речей, а саме: чоловічої куртки темно-синього кольору, шапки зв`язної темно-синього кольору, чоловічих штанів чорного кольору, які добровільно надав для огляду ОСОБА_7 , з фототаблицею. На оглянутому одязі слідів крові не виявлено (а.п. 50-52);
- розпискою ОСОБА_7 про отримання речей, а саме: куртки, шапки, штанів (а.п. 53)
-висновком судово-імунологічної експертизи № 552к від 14.12.2015, відповідно до якої, кров потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною сиситемою АВ0 (а.п. 80);
-висновком судово-імунологічної експертизи № 553к від 14.12.2015, відповідно до якої, кров підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною сиситемою АВ0 (а.п. 86);
висновком судово-імунологічної експертизи № 2021 від 24.12.2015, відповідно до якої в змивах з обох рук громадянина ОСОБА_3 (об`єкти №№ 1, 2) встановлено наявність крові людини.
При серологічному дослідженні вказаних слідів крові, в них виявлений антиген Н, що не виключає можливості утворення цих слідів за рахунок крові особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. У тому числі не виключена можливість утворення їх як за рахунок крові потерпілого ОСОБА_7 , так і за рахунок крові ОСОБА_3 , оскільки:виявлений в слідах крові антиген Н є групо специфічним антигеном для крові їх обох. (а.п. 93-94);
- висновком судово-імунологічної експертизи № 2022 від 24.12.2015, відповідно до якої на речах ОСОБА_3 , а саме на манжетах куртки, названої слідчим «спортивною кофтою» (об`єкти №№ 10, 13), на джинсових штанах (об`єкти №№ 18, 22, 23', 24, 26, 27) встановлено наявність крові людини.
В інших об`єктах дослідження на поверхнях вказаної куртки, названої слідчим «спортивною кофтою» (об`єкти №№ 1-9, 1'-9', 11, 12, 12',14), в решті слідів на вищевказаних джинсових штанах (об`єкти №№ 15-17, 19-21, 23, 25) кров не знайдена.
При серологічному дослідженні слідів крові (об`єкти №№ 10, 13, 18, 22, 23', 24, 26, 27), в них виявлений антиген Н, що не виключає можливості утворення цих слідів за рахунок крові особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. У тому числі не виключена можливість утворення їх як за рахунок крові потерпілого ОСОБА_7 , так і за рахунок крові громадянина ОСОБА_3 , оскільки виявлений в слідах крові антиген Н є групо специфічним антигеном для крові їх обох. (а.п. 99-102);
-висновком судово-цитологічної експертизи № 16 від 08.01.2016, відповідно до якої в піднігтьовому вмісті правої руки підозрюваного ОСОБА_3 (об`єкт № 1), що був наданий на дослідження, встановлена наявність крові, знайдені клітини середніх шарів епідермісу та виявлений білок людини.
В піднігтьовому вмісті лівої руки підозрюваного ОСОБА_3 (об`єкт № 2), наявність крові не встановлена, знайдені клітини середніх шарів епідермісу та виявлений білок людини.
Статева належність крові в об`єкті № 1 та клітин середніх шарів епідермісу в об`єктах № 1; 2 не встановлена через відсутність формених елементів крові в цитологічних препаратах, виготовлених з цього об`єкту, та виражені деструктивні зміни ядер епітеліальних клітин.
При серологічному досліджені крові в об`єкті № 1 та клітин середніх шарів епідермісу в об`єктах №№ 1; 2 виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВ0.
Результати серологічного і цитологічного досліджень дають можливість припустити, що кров в піднігтьовому вмісті правої руки підозрюваного ОСОБА_3 та клітини середніх шарів епідермісу в піднігтьовому вмісті обох його рук могли походити від особи (осіб) з групою крові О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВ0, в тому числі, як від самого підозрюваного ОСОБА_3 , так і від потерпілого ОСОБА_7 , враховуючи групову характеристику їх крові. (а.п. 110-112);
-висновком судово-цитологічної експертизи № 17 від 08.01.2016, відповідно до якого на табуретці (об`єкти № № 1-16), вилученій у Р. В. Запорожець, наявність крові не встановлена; при цитологічному дослідженні клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не знайдені. (а.п. 117-118);
- висновком судово-медичної експертизи № 5 від 12.01.2016, відповідно до якого у ОСОБА_3 яких-небудь об`єктивних ознак тілесних ушкоджень при судово-медичному обстеженні та в наданих медичних документах не виявлено. Вказані в наданих медичних документах діагнози: Ушиб м/тканей затылочной области головы, нижней челюсти слева об`єктивними клінічними даними (синець, садно, рана, перелом) не підтверджені, тому згідно пункту 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, при визначення ступеня тяжкості враховані бути не можуть. (а.п. 134);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 08.12.2015, в ході якого ОСОБА_3 розповів та показав як саме та куди саме наносив удари потерпілому з ДВД-диском до нього. (а.п. 145-148).
-протоколом проведення слідчого експерименту від 18.01.2016, в ході якого ОСОБА_3 показав механізм нанесення ударів потерпілому з фото-таблицею (а.п. 149-151).
-висновком судово-медичної експертизи (додатковим) № 32 від 21.01.2016, відповідно до якого, враховуючи характер виявленої черепно-мозкової травми у ОСОБА_7 , характер та локалізацію виявлених ушкоджень на голові у нього, локалізацію та кількість ударів вказаних у протоколі слідчого експерименту, можливо вказати, що не виключена можливість спричинення виявлених тілесних ушкоджень при механізмі вказаному у протоколі слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 18.01.2016.(а.п. 154).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.
Твердження потерпілого про те, що обвинувачений ОСОБА_3 бив його по голові сокирою, на думку суду, належними та допустимими доказами не підтверджено. Обвинувачений ОСОБА_3 стверджує, що сокирою він удари потерпілому не наносив, а бив його дерев`яним табуретом, який було вилучено в ході огляду. Згідно висновку судово-медичної експертизи виявлені у потерпілого тілесні ушкодження утворилися від дії предмету жорсткої конструкції або його частин зі значною силою дії, після проведення слідчих експериментів з потерпілим та підозрюваним, судово-медичний експерт у додаткових експертизах зазначив, що не виключена можливість спричинення виявлених тілесних ушкоджень при механізмі вказаному у протоколі слідчого експерименту за участю як підозрюваного ОСОБА_3 , так й потерпілого ОСОБА_7 . Разом з тим, свідок ОСОБА_9 у суді показав, що у той день сокири у літній кухні, де проживає ОСОБА_3 , не було, сокира взагалі у них була одна. Вона належить свідкові й у цей день була у нього в гаражі.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст.. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставини справи, те, що потерпілий також знаходився у стані алкогольного сп`яніння.
Суд також ураховує особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, працює, має на утриманні малолітню дитину - сина, 2016 року народження; не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання суд вважає визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування завданого збитку потерпілому, обставинами, що обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.
Разом з тим, зваживши на вищезазначені обставини, думку потерпілого, який при призначенні покарання покладався на розсуд суду, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.
Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Потерпілим ОСОБА_12 заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 , який він у подальшому доповнив, та просить суд стягнути з ОСОБА_3 12 298 грн. 21 коп. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди.
Згідно наданих потерпілим розписок від 03.08.2016, від 30.10.2017, від 08.06.2018 він отримав від ОСОБА_3 гроші в сумі 9 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 позовні вимоги підтримав та просив стягнути з ОСОБА_3 спричинену матеріальну шкоду, а саме: витрати на лікування, які він поніс безпосередньо після спричинення йому тілесних ушкоджень в сумі 12 119.05 грн., під час лікування в період з 02.08.2016 по 12.08.2016 в сумі 2 161,79 грн. та в період лікування з 08.06.2017 по 23.06.2017 в сумі 2 017,37 грн., а всього на загальну суму 16 298,21 грн. Це кошти, які було витрачені на придбання ліків та проходження медичного обстеження, лікування у 2016 та 2017 роках з приводу відкритої черепно-мозкової травми, яку йому спричинив обвинувачений, на підтвердження чого надав суду квитанції, а також у відшкодування моральної шкоди просив стягнути 50 000 грн., при цьому зазначив, що обвинувачений у добровільному порядку сплатив йому 9 000 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 позовні вимоги визнав частково. Проти задоволення позову в частині стягнення спричиненої матеріальної шкоди не заперечував, що стосується моральної шкоди, то вважав суму завищеною.
Вирішуючи цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.
В силу ст. 1166 ЦК України матеріальна шкода, заподіяна злочином, підлягає стягненню з особи, що спричинила шкоду. У зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 7 298 грн. 21 коп. (з урахуванням добровільно сплачених потерпілому грошей в сумі 9 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди).
В обґрунтування спричинення моральної шкоди потерпілий вказував, що переніс моральні страждання, так як відчував фізичний біль. Він не був впевнений у можливості повного відвернення наслідків заподіяних йому тілесних ушкоджень, хвилювався за можливу втрату працездатності. Він переніс хірургічну операцію, пов`язану з трепанацією черепу та видалення вдавлених кісних відламків та епідуральної гематоми справа з дефектом черепу. Стан його здоров`я значно погіршився. На даний час він потребує лікування не рідше двох разів на рік. Внаслідок вчиненого стосовно нього злочину, йому довелося замість нормального образу життя, неодноразово відвідувати поліцію, адвоката, судово-медичного експерта, ходити до суду. Все це заподіяло йому душевні страждання.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, п. 9. зазначеної розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд вважає, що внаслідок вчиненого стосовно потерпілого злочину, йому було спричинено моральну шкоду, що виразилась в фізичному болю, душевних стражданнях, вимушених змінах в його житті внаслідок ушкодження здоров`я, необхідності проходження лікування.
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер, глибину душевних та психічних страждань потерпілого, при визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості, та приходить до висновку, що заявлена потерпілим до відшкодування сума моральної шкоди, завданої ОСОБА_3 в розмірі 50 000 грн. не відповідає обставинам справи й ступеню моральних страждань позивача, у зв`язку з чим підлягає стягненню в меншому розмірі, а саме в сумі 30 000 грн.
Цивільний позов прокурора Нікопольської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі комунального закладу «Нікопольська міська лікарня № 1 Дніпропетровської обласної ради» про стягнення з обвинуваченого в відшкодування збитків за стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 1 043,90 грн. в силу ст. 1166 ЦК України підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і визнаний обвинуваченим.
Строк дії запобіжного заходу обвинуваченого ОСОБА_3 по цьому кримінальному провадженню скінчився. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази:
-10 паперових конвертів з біологічними зразками, а саме: змиви з рук, зрізи нігтьових пластин (квитанція № 002589), дерев`яний табурет (квитанція № 002588), які знаходяться на зберіганні в камері схову Нікопольського ВП ГУНП знищити;
-джинси, чоловічу куртку (квитанція № 002588), які знаходяться на зберіганні в камері схову Нікопольського ВП ГУНП повернути власникові ОСОБА_3 , при відмові отримати знищити.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 1 ст. 121 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.
На підставі п 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Строк дії запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні скінчився.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов прокурора Нікопольської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі комунального закладу «Нікопольська міська лікарня № 1 Дніпропетровської обласної ради» задовольнити. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі комунального закладу «Нікопольська міська лікарня № 1 Дніпропетровської обласної ради» в відшкодування збитків за стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 1 043 (одна тисяча сорок три) грн. 90 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 7 298 (сім тисяч двісті дев`яносто вісім) грн. 21 коп. та у відшкодування моральної шкоди 30 000 (тридцять тис.) грн., а всього 37 298 (тридцять сім тисяч двісті дев`яносто вісім) грн. 21 коп..
Речові докази:
-10 паперових конвертів з біологічними зразками, а саме: змиви з рук, зрізи нігтьових пластин (квитанція № 002589), дерев`яний табурет (квитанція № 002588), які знаходяться на зберіганні в камері схову Нікопольського ВП ГУНП знищити;
джинси, чоловічу куртку (квитанція № 002588), які знаходяться на зберіганні в камері схову Нікопольського ВП ГУНП повернути власникові ОСОБА_3 , при відмові отримати знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1