АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 липня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 15 червня 2018 року у ході проведення обшуку за адресою: м. Київ, вул. Глибочицька, 40, офіс 401, за місцем розташування ТОВ «Фінансова Компанія «Інтегріті».
Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення не доведено тих обставин, що комп`ютерна техніка та засоби зв`язку, містять у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого про арешт майна задовольнити. Так, згідно поданої апеляційної скарги, доводи клопотання та додані до нього матеріали містять достатньо відомостей, які дають підстави вважати, що тимчасово вилучене в ході проведення обшуку майно може бути використано як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Також, прокурор стверджує, що на даний час існує ризик протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на вказане майно, що може перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому, на думку апелянта , існують достатні підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Крім того, прокурор зазначає про своєчасність оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся за його відсутності, а копію постановленого судом рішення він отримав поштою 10 липня 2018 року.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу і просила її задовольнити, представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Враховуючи ті обставини, що в наданих суду матеріалах відсутні відомості про повідомлення прокурора про дату розгляду клопотання слідчого про арешт майна, а копію постановленого судом рішення ним було отримано 10 липня 2018 року, колегія суддів, виходячи з положень ст. 395 КПК України, погоджується з доводами апелянта про своєчасність оскарження ухвали слідчого судді.
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення, то колегія суддів, дослідивши надані їй матеріали, вважає їх безпідставними з огляду на такі обставини.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в тому числі і арешт майна, має неухильно дотримуватися вимог закону.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна, вказаних вимог закону дотримався.
Так, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000597 від 12 червня 2014 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 388 КК України.
15 червня 2018 року, в рамках даного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва проведено обшук за місцем розташування ТОВ «Фінансова Компанія «Інтегріті», за адресою м. Київ, вул. Глибочицька, 40, офіс 401, де серед іншого, виявлено та вилучено речі і документи, що не були визначені ухвалою слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, а саме:
- системний блок чорного кольору, модель «НР», серійний номер CZC3128Q6G;

- системний блок чорного кольору, модель «Impressioncomputers», серійний номер 372379;

- ноутбук сірого кольору, марки «НР», серійний номер 2СЕ24243SW;

- ноутбук сірого кольору, марки «НР», серійний номер 2СЕ2240PPD;

- системний блок чорного кольору, модель «НР», серійний номер CZC3515DXC;

- мобільний телефон чорного кольору «Samsung», imei: НОМЕР_1 , із сім-карткою «Київстар» із № НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон «Nokia» чорно-сріблястого кольору, imei: НОМЕР_3 , із сім-карткою «МТС» із № НОМЕР_4 ;

- пристрій модель А1574 «Ipod» чорного кольору;

- мобільний телефон чорного кольору «Nokia» модель «Xperia», темного кольору;

- ноутбук «Нр» серійний номер 2СЕ2240PSL;

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Разом з тим, п. 2 ч. 2 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі слідчого судді.

Як вбачається з ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 24 травня 2018 року, на підставі якої проводився обшук за місцем розташування ТОВ «Фінансова Компанія «Інтегріті», дозвіл на вилучення вище зазначеного майна, слідчим суддею не надавався.
Таким чином, на підставі вище наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо відсутності підстав для накладення арешту на майно, яке зазначено в клопотанні слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , а відтак не вбачає підстав для скасування постановленого судом рішення, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 липня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 15 червня 2018 року у ході проведення обшуку за адресою: м. Київ, вул. Глибочицька, 40, офіс 401, за місцем розташування ТОВ «Фінансова Компанія «Інтегріті», залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3903/2018 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1