05.10.2018
Ленінський районний суд м.Харкова
УХВАЛА
Іменем України
05 жовтня 2018р. Справа №642/2832/18-к Провадження 1-кп/642/567/18

Суд у складі: Головуючого судді: ОСОБА_1

Секретаря: ОСОБА_2

За участі: Прокурора ОСОБА_3

Захисник ОСОБА_4

ОСОБА_5

Обвинувачена ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному правопорушенні за статтею ст.110 ч.1, ст..263 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу.
Статтею 331 ч.3 КПК України визначено:
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Враховуючи думку учасників судового кримінального провадження, щодо заявленого клопотання прокурором про продовження строку запобіжного заходу, думку обвинуваченого, захисту, суд вважає:
Згідно практики Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Оцінюючи в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченої, покарання, яке загрожує обвинуваченої у разі визнання її винуватою, а також дані про особи обвинуваченої, яка є пенсіонером, обвинувачуються у умисному злочині, вважає обґрунтованими доводи прокурора про існування ризиків, які стали підставою для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу.
Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Таким чином, суд вважає доцільним продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 строком на шістдесят днів.
Керуючись ст. 331, 336, 372, 392 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до «24.00» год. 03 грудня 2018р. з триманням обвинуваченої в установі кримінально-виконавчої системи України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя: ОСОБА_1