Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________копія:______
У Х В А Л А
Іменем України

26 липня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000193 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Львів, проживає по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України;

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_7 ;

за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_8 (далі прокурор) на вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2018 року;

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2018 року відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України у частині призначеного покарання обвинуваченому скасувати та ухвалити у цій частині новий вирок, згідно якого призначити обвинуваченому за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Вирок суду першої інстанції у частині стягнення з ОСОБА_4 процесуальних витрат, а токож долі речових доказів просить залишити без змін.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено обвинуваченого

від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки з покладенням таких обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Також вирішено питання щодо речових доказів по справі. .

У поданій на вирок апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи обставин справи, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 та правової кваліфікації його дій вважає, що висновки суду про щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування, завданої кримінальним правопорушенням шкоди, погодитись не можна, оскільки у даному випадку - судом не були враховані роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України що були надані судам для вирішення питання про призначення покарання особі за вчинений нею злочин та інші обставини кримінального провадження. Вказує, що при призначенні покарання не була врахована думка потерпілої ОСОБА_9 , не було враховано обтяжуючу покарання обставину обвинуваченому, а саме вчинення обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння. За таких обставин, вважає, що покарання призначене судом не відмовідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_4 , а тому вирок підлягає частковому скасуванню у частині звільнення обвинуваченого від відбування призначеного.

За вироком суду, ОСОБА_4 12 вересня 2017 року о 21 год. 30 хв. керуючи автомобілем «Renault Kangoo», р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по проїзній частині автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів, зі сторони м.Сарни у напрямку м.Костопіль, Рівненської обл., в порушення вимог підпункту а) п.2.9, підпункту б) п.2.3 та п.12.3 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, в момент виникнення перешкоди для руху заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди негайно не вжив, і на 177 км+800м вказаної автодороги допустив наїзд на велосипедиства ОСОБА_10 , який рухався попереду в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_10 загинув на місці події.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка приймає участь при апеляційному перегляді вироку щодо підтримання апеляційної скарги прокурора у повному обсязі та часткового скасування вироку суду першої інстанції у частині призначеного покарання обвинуваченому, пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги сторони обвинувачення та просили залишити без змін вирок суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 та обговоривши, наведені прокурором доводи в апеляційній скарзі, колегія суддів прийшла до висновку про залишення оскаржуваного вироку відносно ОСОБА_4 без змін з таких підстав.

Із апеляційної скарги прокурора на вирок убачається оспорювання висновків суду першої інстанції щодо призначеного розміру основного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, з висловленою вимогою про призначення основного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки реально без звільнення обвинуваченого від відбування цього покарання, тобто прокурор не погоджується із прийнятим судом рішенням про звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з випробуванням зі звільненням від відбування такого з трьохрічним іспитовим строком.

Розмір додаткового покарання, що було призначене ОСОБА_4 судом першої інстанції, а саме у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, у ході висловлення вищевказаної вимоги не оспорюється.

Із вироку суду першої інстанції слідує, що обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, передбаченому ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю та надав відповідні пояснення з приводу обставин, за яких настала дорожньо-транспортна пригода за його участі та загиблого потерпілого ОСОБА_10 12 вересня 2017 року.

Кримінальний процесуальний закон, а саме Глава 31 КПК України закріплює порядок перегляду обвинувального вироку суду першої інстанції апеляційним судом та передбачає прийняття лише одного, із визначених у ч.1 ст.407 КПК України процесуального рішення суду за наслідками розгляду апеляційної скарги прокурора на вирок суду першої інстанції.

Так, ч.1 ст.420 КПК України встановлює, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, необхідності застосування більш суворого покарання, скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції або неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Частина перша ст.421 КПК України, в свою чергу, передбачає, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Вимоги апеляційної скарги прокурора щодо скасування вироку суду першої інстанції у частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі за вчинений злочин та висловлене прохання ухвалити новий вирок у цій частині та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі з мотивів невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, не узгоджуються з вищевказаними нормами КПК, та не спростовують висновки суду, які були покладені в основу прийнятого судом рішення. Інших доводів для скасування вироку та постановлення судом апеляційної інстанції нового вироку, прокурор в апеляції та під час її апеляційного розгляду не навів.

У даному випадку, прохання прокурора про призначення більш м`якого основного покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, замість призначеного судом першої інстанції

покарання на строк 5 (п`ять) років , є підставою для зміни вироку, оскільки задовольнити таку вимогу апеляційної скарги прокурора із ухваленням процесуального рішення у формі вироку, суд апеляційної інстанції позбавлений права.

При цьому колегія суддів вважає, що інститут призначення судом особі покарання за вчинений злочин та інститут звільнення особи від відбування такого покарання з випробуванням не є тотожними, закріпленими у законі України про кримінальну відповідальність інститутами, а порядок призначення особі покарання за вчинений злочин та доцільність прийняття рішення про звільнення від відбування призначеного покарання особі, здійснюється з урахуванням обставин справи та комплексу пом`якшуючих таке покарання особі обставин.

На думку прокурора, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням у ході ухвалення вироку, суд не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , а саме - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також думку потерпілої ОСОБА_9 щодо міри покарання, яке слід призначити ОСОБА_4 ..

Із оскаржуваного вироку суду вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченому суд врахував обставини, що його пом`якшують, а саме: щире каяття у скоєному, сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування матеріальних та моральних збитків, а також взяв до уваги, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем роботи та проживання характеризується виключно позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та врахував заяву потерпілої щодо відсутності будь яких претензій майнового та морального характеру. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Тобто, усі зазначені прокурором обставини, суд першої інстанції враховував та оцінив у їх сукупності та в судовому рішенні належним чином свої висновки мотивував. Також, призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд дослідив наданий йому, у порядку ст.314-1 КПК України, висновок представника уповноваженого органу з питань пробації, викладений у досудовій доповіді, а саме щодо можливості виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження його волі на певний строк реально.

Вказані обставини прокурором в апеляційній скарзі не спростовані.

А тому, колегія суддів уважає, що підстави для скасування вироку суду першої інстанції та рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та для ухвалення апеляційним судом нового вироку у цій частині та призначення такого виду покарання ОСОБА_4 реально, однак на строк 3 (три) роки, відсутні.

У матеріалах кримінального провадження наявна копія посвідченої нотаріусом заяви ОСОБА_9 від 15 вересня 2017 року, з якої убачається, що вона скористалась своїм правом як правом потерпілої, передбаченого п.5 ч.3 ст.56 КПК, та висловила свою думку щодо призначення покарання обвинуваченому, заявивши

при цьому, що жодних претензій майнового та морального характеру до ОСОБА_4 у зв`язку із загибеллю її сина ОСОБА_10 не має та в подальшому мати не буде також.

У ході підготовки до апеляційного розгляду скарги прокурора на вирок суду першої інстанції потерпілою ОСОБА_9 було направлено на адресу апеляційного суду нотаріально посвідчену заяву аналогічного змісту, з якої також убачається, що вона просить не призначати обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі реально, що також враховується колегією суддів.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції уважає, що вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_4 повністю відповідає вимогам ст..ст.370, 374 КПК України та є законним, обгрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування чи зміни за наслідками розгляду апеляційної скарги прокурора не вбачає.

На підставі навденого, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2018 року у кримінальному провадженні №0000193 відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її ухвалення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач - підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя-доповідач: М, ОСОБА_11