Справа № 635/6430/17
Провадження 1-кп/635/477/2018
У Х В А Л А
Іменем України

11 червня 2018 року смт. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурор - ОСОБА_3 ,

обвинувачений у режимі

відеоконференції з

Державною установою

«Харківська установа виконання

покарань № 27» - ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції з Державною установою «Харківська установа виконання покарань № 27» в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, який надійшов 02 листопада 2017 року від процесуального керівника - прокурора Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання, в якому просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк запобіжного заходу - тримання під вартою, при цьому зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не змінились та є триваючими.

Обвинувачений у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та просив змінити його на більш м`який, посилаючись на те, що має на своєму утриманні малолітню дитину, одружений.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні також проти задоволення клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечувала та просила змінити запобіжний захід на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 14 червня 2018 року.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що хоча суворість можливого вироку є елементом, який має бути прийнятим до уваги при оцінці ризику переховування від правосуддя або вчинення злочину повторно, необхідність продовження строку тримання під вартою не може оцінюватися з виключної абстрактної точки зору та лише з точки зору тяжкості злочину (рішення у справі «Мамедов проти Росії»).
Питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання особи під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).
Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує особистість обвинуваченого, наявність місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою, в якій обвинувачені зазнають судового переслідування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).
Як вбачається зі змісту положень параграфу 1 глави 18 КПК України питання про застосування, зміну або продовження запобіжного заходу, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності кримінального провадження, судом вирішується виключно на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, обов`язок по доведенню існування ризиків, які дають підстави для застосування чи продовження запобіжного заходу, зокрема у вигляді тримання під вартою, покладається на сторону обвинувачення.
До засудження обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета такого положення полягає передусім у забезпеченні «умовного звільнення», якщо продовження його затримання більше не є обґрунтованим, при цьому, суд враховує, що наявність обґрунтованої підозри у тому, що заарештована особа вчинила злочин, є обов`язковою умовою законності продовження тримання під вартою, але з перебігом певного часу цього недостатньо і суд має встановити, чи продовжують існувати інші підстави, які б мали виправдовувати позбавлення волі.
Таким чином, національні суди зобов`язані переглядати правомірність попереднього ув`язнення осіб, які чекають суду, з метою забезпечення їх звільнення, коли обставини більше не виправдовують продовження тримання під вартою, і, питання розумності терміну тримання під вартою не може бути оцінено абстрактно і повинно оцінюватися в кожному випадку відповідно до його особливостей, бо немає встановлених строків, застосованих до кожної справи (справа «Маккей проти Сполученого Королівства»).
При цьому, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, якщо спочатку тяжкість злочину та підозра, що особа може втекти чи зашкодити слідству, можуть бути достатніми підставами для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, то чим довше відповідна особа знаходиться під вартою, тим більш вагомими і конкретними мають бути підстави для продовження цього заходу.
Прокурором у своєму клопотанні було зазначено, що обвинувачений ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, стабільного джерела доходу, крім того, він може здійснювати незаконний вплив на свідка, який ще не допитаний в судовому засіданні у цьому ж кримінальному провадженні, та вчинити інше кримінальне правопорушення, так як має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, раніше вже був судимий за вчинення корисливого насильницького злочину, що підтверджує його небажання ставати на шлях виправлення та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Що стосується заявлених ризиків, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.
З моменту ратифікації Конвенції Україна взяла на себе низку зобов`язань у сфері захисту прав людини. Серед них відповідно до статей 32, 46 Конвенції є визнання Україною юрисдикції Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, а також виконання остаточних рішень ЄСПЛ у справах проти України. ч. 4 ст. 9 КПК України вказує, що у разі наявності протиріччя норм КПК України міжнародному договору, застосовуються положення відповідного міжнародного договору.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).
Підвищені вимоги до судового розгляду кримінальних справ у порядку КПК України ґрунтуються на існуючій практиці ЄСПЛ та мають враховуватися судами з огляду на положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. Оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Таким чином, обґрунтування доцільності зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК України у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.
Але ризики, існування яких було підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 зменшились, відтак, потерпілого у цьому кримінальному провадженні, - ОСОБА_7 , вже було допитано у судовому засіданні, крім того, від нього до суду надійшла заява в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, у якій він зазначив, що фактичні обставини справи не оспорює, також не наполягає на допиті його в якості потерпілого та допиті свідків. Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 одружений, має на своєму утриманні малолітню дитину, тобто його соціальні зв`язки є міцними.
Тому суд вважає, що ризики, які були наведені прокурором під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 зменшились.
Вищевказані обставини у сукупності свідчать про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту, тому суд вважає доцільним змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, встановивши відносно ОСОБА_4 цілодобовий домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю строком на шістдесят днів.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194, 202, 309, 331 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - відмовити.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, - адвоката ОСОБА_5 , про зміну запобіжно заходу - задовольнити.
Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою змінити на цілодобовий домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , негайно звільнити з-під варти.
Зобов`язати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом часу дії ухвали до 09 серпня 2018 року включно:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.
Копію ухвали в частині зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для виконання направити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.
Строк дії ухвали визначити два місяці, тобто до 09 серпня 2018 року.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1