Постанова
Іменем України

26 червня 2018 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,
потерпіла ОСОБА_6 ,
представник потерпілих ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_8 ,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_9 , на вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2017 рокуу кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000148,

відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозуватки Криворізького району Дніпропетровської області, засудженого за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК України).

1. Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 виклав вимогу до суду про скасування судових рішень відносно засудженого ОСОБА_9 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, мотивуючи це істотним порушенням судами першої та апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам. Стверджує про упереджений розгляд провадження, у зв`язку з чим суд першої інстанції не надав об`єктивної оцінки зібраним доказам. Зазначає про недотримання апеляційним судом вимог ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), оскільки суд не навів підстав, з яких визнав необґрунтованими доводи, викладені в апеляційних скаргах засудженого та його захисника. У змінах до касаційної скарги зазначив про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого через суворість, просить його помякшити, застосувавши положення статей 69, 75 КК України.

У запереченнях на касаційну скаргу потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та представник потерпілих ОСОБА_7 просять залишити оскаржувані судові рішення без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

2. Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
2.1 Судове рішення суду першої інстанції
Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 рокуОСОБА_9 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
Судом також вирішено питання щодо процесуальних витрат та долі речових доказів.

2.2 Судове рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2017 рокуапеляційні скарги потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_12 залишено без задоволення, а вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року відносно засудженого ОСОБА_9 без зміни.

2.3 Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
13 лютого 2015 року, приблизно о 23-ій год. 30 хв., водій ОСОБА_9 , керуючи у стані алкогольного сп`яніння технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ-VIDA», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по сухому чистому асфальтобетонному покриттю проїзної частини дороги на вул. Леніна в с. Лозуватці Криворізького району Дніпропетровської області зі швидкістю більш 113,2 км/год., чим грубо порушив вимоги пунктів 2.9. «а», 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху (далі ПДР), наблизившись до перехрестя рівнозначних доріг вул. Леніна з вул. Спортивною зазначеного села, порушуючи вимоги п. 16.12 ПДР (згідно з якими на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний надати дорогу транспортному засобу, що наближається праворуч) не надав дороги транспортному засобу і допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля з лівим боком автомобіля марки «ВАЗ-210700-20», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який у цей час виїхав справа з вул. Спортивної на вул. Леніна.

Порушення водієм ОСОБА_9 вимог пунктів 16.12, 12.4, 12.9 «б» ПДР перебуває у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, під час якої:
ОСОБА_13 було заподіяно тілесних ушкоджень у вигляді: сполученої травми голови, тулуба, кінцівок, садна лівої лобово-скроневої області, крововиливів у ніжки мозку, набряку головного мозку; крововиливу в черевній та плевральних порожнинах, розриву низхідної частини аорти, численних розривів селезінки; крововиливів у корені легень, зв`язки печінки; саден кінцівок, які у своїй сукупності носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння та від яких настала смерть потерпілого на місці пригоди;
ОСОБА_10 було заподіяно тілесних ушкоджень у вигляді закритого перелому правої ключиці в середній третині зі зміщенням уламків, перелому поперечного відростку 11 грудного хребця, переломів 2, 3, 4, 5 ребер праворуч, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).

3. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та інших учасників судового провадження
Прокурор заперечив проти доводів, наведених у касаційній скарзі захисника, на підставі їх необґрунтованості, стверджуючи про відповідність призначеного ОСОБА_9 покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину й особі засудженого та про необґрунтованість доводів щодо істотного порушення судами вимог кримінального процесуального закону.
Захисник підтримав касаційну скаргу із змінами, просив скаргу задовольнити.
Потерпіла та представник потерпілих заперечували проти задоволення касаційної скарги захисника як необґрунтованої.

4. Джерела права й акти їх застосування
4.1 Кримінальний кодекс України
Стаття 65. Загальні засади призначення покарання
Частина 1. Суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Частина 2. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

4.2 Стаття 69. Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом
Частина 1. За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

4.2 Кримінальний процесуальний кодекс України
4.2.1 Стаття 94. Оцінка доказів
Частина 1. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Частина 2. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

4.2.2 Стаття 370. Законність, обґрунтованість і вмотивованість судового рішення
Частина 1. Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Частина 2. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Частина 3. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Частина 4. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

4.2.3 Стаття 419. Зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Частина 1. Ухвала суду апеляційної інстанції складається з:
2) мотивувальної частини із зазначенням:
короткого змісту вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції;
узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;
узагальненого викладу позиції інших учасників судового провадження;
встановлених судом першої інстанції обставин;
встановлених судом апеляційної інстанції обставин з посиланням на докази, а також мотивів визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними;
мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Частина 2. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

4.2.4 Стаття 433. Межі перегляду судом касаційної інстанції
Частина 1. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

5. Позиція Верховного Суду
5.1 Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджено доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду в суді першої інстанції, а також оцінено судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України (згідно з показаннями свідків, даними, що містяться у висновках експертиз, іншими письмовими матеріалами провадження тощо) [4.2.2, 4.2.6].
Отже, з огляду на встановлені судамм фактичні обставини кримінального провадження, які касаційним судом не перевіряються, дії ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковано правильно [4.1.4].

5.2 Щодо порушень вимог кримінального процесуального закону
Апеляційний розгляд проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 , аналогічні наведеним у касаційній скарзі захисника ОСОБА_8 , апеляційний суд перевірив повною мірою та спростував, навівши докладні мотиви прийнятого рішення.

5.3 Щодо невідповідності призначеного покарання внаслідок суворості
Суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК є тяжким, обставини скоєного злочину та повною мірою дані про винного, який раніше не був судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей,на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вину у вчиненому злочині визнав повністю.

Обставин, які помякшують покарання, судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, суд при призначенні покарання врахував думку потерпілих, які в судовому засіданні наполягали на призначенні ОСОБА_9 суворого покарання, тобто лише на реальному позбавленню волі на максимальний строк.
Таким чином, суд при застосуванні санкції ч. 2 ст. 286 КК України дійшов правильного та належно вмотивованого висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_9 строку покарання в межах цієї санкції; підстав вважати це покарання суворим суд не вбачає.

Не вбачає суд й підстав для пом`якшення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, оскільки це можливо лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, яких у цьому провадженні встановлено не було.

Крім того, звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є правом суду за наявності достатніх для того підстав, з урахуванням того, що виправлення особи можливе без ізоляції від суспільства, але наведені захисником обставини, в тому числі й ті, що характеризують особу засудженого, були враховані судами і які не є достатніми для призначення покарання нижче від найнижчої межі та для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням.

5.4. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Суд вважає доводи, викладені в касаційній скарзі захисника ОСОБА_8 , про невідповідність призначеного засудженому ОСОБА_9 покарання через суворість, про можливість застосування відносно останнього статей 69, 75 КК та про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону необґрунтованими, тому вказана касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 376, 436, 441, 442 КПК України, пунктами 4, 5, 6 § 3 «Перехідні положення»розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2017 року відносно засудженого ОСОБА_9 залишити без зміни.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3