ЄУН № 336/3090/18
пр. № 1-в/336/120/2018
УХВАЛА
Іменем України
26 червня 2018 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Бирлівка Драбівського району Черкаської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстрований проживаючим у АДРЕСА_2 , засудженого вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2011 року, зміненого ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.06.2014 за ст. 191 ч. 5 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади строком на 3 роки з конфіскацією майна, про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання,-

ВСТАНОВИВ:
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2011 року, зміненим ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ ОСОБА_4 за скоєння злочину, передбаченого ст. 191 ч. 5 КК України, був засуджений до 7 років позбавлення волі, а також до додаткових покарань у вигляді позбавлення права обіймати керівні посади строком на 3 роки та конфіскації майна.

ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді заборони обіймати керівні посади.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 заяву підтримав, вказуючи, що він після звільнення з місць позбавлення волі працював, однак, був звільнений, а зараз працевлаштований на підставі договору.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення заяви та звільнення засудженого умовно-достроково від додаткового покарання заперечувала, вказуючи, що ОСОБА_4 не довів сумлінного ставлення до праці, оскільки не надав документів на підтвердження свого офіційного працевлаштування.

При вирішенні заяви суд виходить з наступного.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харків від 22.03.2016 року ОСОБА_4 умовно-достроково звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на 8 місяців 4 дні. Ухвала суду набрала законної сили 30.03.2018 року.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Вирішуючи заяву ОСОБА_4 , суд погоджується з доводами прокурора з приводу того, що ОСОБА_4 не довів свого сумлінного ставлення до праці після звільнення з місць позбавлення волі, оскільки не довів того, що він фактично офіційно займався суспільно корисною працею.

Наданий ОСОБА_4 трудовий договір суд оцінює критично, адже такий договір укладений 21.06.2010 року між ОСОБА_5 , який за поясненнями засудженого є його сином, тобто ще до засудження ОСОБА_4 , при цьому строк договору визначений як «на один рік з пролонгацією», тож суд не може констатувати, що на момент звернення з заявою та розгляду справи цей договір ще діє, а рівно і того, що за цим договором ОСОБА_4 дійсно працював чи працює.

Крім того, на момент звернення з заявою та розгляду її судом ОСОБА_4 не відбуто трьох чвертей строку додаткового покарання, що складає 27 місяців, враховуючи, що злочин, передбачений ст. 191 ч. 5 КК України відноситься до особливо тяжких за класифікацією ст. 12 КК України, а строк початку відбування додаткового покарання розпочинається з квітня 2016 року.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України,
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2011 року, зміненого ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.06.2014 за ст. 191 ч. 5 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади строком на 3 роки з конфіскацією майна, про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя ОСОБА_1