Дата документу 01.11.2018 Справа № 318/739/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/82/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 318/739/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

апелянта ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 вересня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 вересня 2018 року скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора вищого рівня відносно прокурора ОСОБА_8 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, повернуто заявнику.

Згідно зі змістом судового рішення, 17 вересня 2018 року в провадження слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора вищого рівня відносно прокурора ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000211, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, в якій він просив: визнати протиправною бездіяльність заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_9 як прокурора вищого рівня відносно прокурора відділу процесуального прокурора ОСОБА_8 щодо не розгляду у 3-денний строк скарги потерпілого по справі ОСОБА_7 у вище вказаному кримінальному провадженні: зобов`язати керівника вищестоящої прокуратури надати письмові вказівку прокурору нижчого рівня щодо строків вчинення процесуальних дій або прийняти інше рішення щодо вжиття заходів з їх вчинення.

Повертаючи скаргу, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що вказана скарга не містить зобов`язань про проведення процесуальних дій у певний строк та здійснення слідчих (розшукових) дій і негласних слідчих (розшукових) дій та виходить за межі переліку рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, визначеного ст.303 КПК України. З урахуванням викладеного, слідчий суддя відмовив у відкритті провадження за скаргою.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною і підлягає скасуванню. Предметом оскарження є порушення розумних строків досудового розслідування. Вказує, що він скаржився до прокурора вищого рівня на неналежне виконання прокурором ОСОБА_8 своїх обов`язків, та просив дати письмові вказівки прокурору нижчого рівня вчинити певні дії. Відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України предметом оскарження є рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а в разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй. Зазначає, що 18 січня 2018 року від подав скаргу прокурору вищого рівня, станом на день розгляду його скарги слідчим суддею, він так і не отримав постанову заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_9 вчинити певну дію та надати письмові вказівки прокурору ОСОБА_8 щодо строків вчинення процесуальних дій, або прийняти інше рішення.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення; у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.

З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 звернувся до Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області зі скаргою на бездіяльність прокурора вищого рівня відносно прокурора ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000211, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 слідчий суддя послався на те, що його скарга не містить зобов`язань про проведення процесуальних дій у певний строк та здійснення слідчих (розшукових) дій і негласних слідчих (розшукових) дій та виходить за межі переліку рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, визначеного ст.303 КПК України.

Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

В своїй скарзі ОСОБА_7 скаржився на бездіяльність керівника Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури, який не надав прокурору нижчого рівня ОСОБА_8 вказівки щодо строків вчинення процесуальних дій, але зазначає, що прокурором, бездіяльність якого він оскаржує слідчому судді, прийнята постанова за його скаргою, копію якої він не отримав, тобто фактично скаржиться на неотримання ним копії постанови прокурора від 06.09.2018 року та на труднощі у зв`язку з її отриманням.

Разом з цим, апелянт оскаржував бездіяльність прокурора ОСОБА_8 , яка полягала у невиконанні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, а саме встановлення строків виконання процесуальних дій.

Як встановлено колегією суддів, заявник раніше вже звертався до слідчого судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області з аналогічною скаргою на бездіяльність прокурора, та ухвалою слідчого судді від 01.03.2018 року його скарга була частково задоволена та зобов`язано керівника Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури вчинити дію, передбачену ст.220 КПК України шляхом постановлення вмотивованої постанови, тобто зазначене питання вже було предметом розгляду слідчого судді.

Отже, слідчим суддею вже було прийняте рішення стосовно одного і того ж предмету оскарження, яке набрало законної сили, а тому повторне прийняття рішення з одних і тих же питань кримінальним процесуальним законом не передбачено.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. В рішенні Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак, ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі "Кромбах проти Франції" від 13 лютого 2001 року).

Колегія суддів звертає увагу, що заявником ОСОБА_7 фактично оскаржувались саме такі ж дії прокурора, про які він зазначав і у попередній скарзі, які пов`язані з неотримання ним копії постанови прокурора від 06.09.2018 року та на труднощі у зв`язку з її отриманням, тобто бездіяльність прокурора, яка охоплюється положенням ч.1 ст.220 КПК України.

У зв`язку з викладеним, враховуючи зазначені обставини, зміст скарги ОСОБА_7 , а також те, що ухвалою слідчого судді від 01.03.2018 року його скарга була частково задоволена та зобов`язано керівника Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури вчинити дію, передбачену ст.220 КПК України шляхом постановлення вмотивованої постанови, тобто вже приймалось рішення стосовно одного і того ж предмету оскарження, слідчий суддя, на думку колегії суддів, правильно відмовив у відкритті провадження останньому за його скаргою, а доводи апелянта не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 , слідчий суддя фактично прийняв правильне по суті рішення, але з інших підстав, що на переконання колегії суддів, не ставить під сумнів правильності остаточно прийнятого судового рішення, і не є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке тягне скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 вересня 2018 року, якою повернуто скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора вищого рівня відносно прокурора ОСОБА_8 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4