Справа№ 640/7010/16-к
н/п 1-кп/640/133/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Верхній Любаж Фатежського району Курської області РФ, громадянка України, з вищою освітою, одружена, не працююча, на утриманні осіб не має, раніше не судима, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в скоєні злочину передбаченого ст. 125 ч.1 КК України , -
19 грудня 2015 року, приблизно о 08:00 годині, ОСОБА_6 , знаходячись біля будівлі Харківської обласної державної адміністрації по вул. Сумська, 64 у м. Харкові на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_7 , діючи умисно та маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, нанесла останній один удар предметом овальної форми, схожим на скалку в область лівого ока ОСОБА_7 .. В результаті протиправних дій ОСОБА_6 , згідно висновку cудово - медичної експертизи № 6689-ая/15 від 22 грудня 2017 року. ОСОБА_7 спричинено тілесне ушкодження у вигляді садна на обличчі, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 , свою вину взагалі не визнала , пояснюючи, що 19 грудня 2015 року, приблизно о 08:00 годині вона, знаходилась біля будівлі Харківської обласної державної адміністрації по вул. Сумська, 64, побачила ОСОБА_7 , яка на її думку є коханкою її чоловіка, підійшла до неї та висунула вимоги, щоб ОСОБА_7 залишила в спокої її чоловіка, вони грубо посварились, але ніяких ударів вона ОСОБА_8 не завдавала та не торкалася її, в руках в неї була важка сумка. На її думку, оскільки ця сварка була біля Харківської ОДА на вул.Сумський в м.Харкові, то обвинувачення повинно було , як єдиний доказ її вини , надати суду відеозапис цих подій.
Незважаючи на повне невизнання своєї провини, вина ОСОБА_6 у скоєні інкримінованого кримінального правопорушення, в об`ємі визнаним судом встановленим, повністю підтверджується дослідженими судом, належними та допустимими доказами:
- показаннями свідка ОСОБА_9 , який пояснив суду, що він бачив сварку 19.12.2015р. приблизно о 08.00 годин біля Харківської ОДА між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 кричала про допомогу, а ОСОБА_6 вдарила її рукою в обличчя, чи було щось в неї в руці, він не пам`ятає, після цього ОСОБА_7 підійшла до дверей ОДА і в неї на лівому оку була припухлість ;
- показаннями свідка ОСОБА_10 , який пояснив суду, що він бачив сварку 19.12.2015р. приблизно о 08.00 годин біля Харківської ОДА між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 робила такі жести, нібито захищалась від ударів, а ОСОБА_6 навпаки вела себе агресивно, після цього біля входу в ОДА , він бачив на обличчі у ОСОБА_7 припухлість та почервоніння в області лівого ока;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.03.2016р. за участю судово-медичного експерта, в ході якого ОСОБА_7 розповіла та показала, як ОСОБА_6 заподіяв їй тілесні ушкодження 19.12.2015р. , з фото таблицею до нього (т.1 а.с. 81-85);
- висновком експерта№ 6689-ая/15 від 21 грудня 2015 року згідно якого, у громадянки ОСОБА_7 мали місце наступні тілесні ушкодження: синець на обличчі. Це ушкодження утворилося від ударної травматичної дії тупого твердого предмету, та могло бути отримане за 2-4 доби до огляду. Цей висновок підтверджується характером ушкодження. За ступенем тяжкості: синець на обличчі викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Індивідуальні властивості травмуючої поверхні тупого твердого предмета (ів) в місцях пошкоджень не відобразилися, тому судити про конкретне знаряддя травми не представляється можливим (т.1 а.с. 86);
- висновком експерта № 1849-ая/16 від 25 березня 2016 року згідно якого, у громадянки ОСОБА_7 мали місце наступні тілесні ушкодження: синець на обличчі. Це ушкодження утворилося від ударної травматичної дії тупого твердого предмету, та могло бути отримане за 2-4 доби до моменту огляду. Цей висновок підтверджується характером ушкодження. За ступенем тяжкості: синець на обличчі викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Показання ОСОБА_7 дані нею при проведенні слідчого експерименту за її участю, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень (т.1 а.с. 87);
Свідки з боку захисту ОСОБА_11 та ОСОБА_12 повідомили суду, що 19.12.2015р. біля 08.00 годин вони чергували в агітаційній палатки напроти Харківської ОДА , до них прийшла ОСОБА_6 , та залишила в них пакет, та пішла розмовляти з жінкою, розмова у них була «на підвищених тонах» , але вони не бачили, щоб ОСОБА_6 наносила ОСОБА_7 якихсь ударів , потім ОСОБА_6 повернулась, забрала сій пакет та пішла.
Посилання обвинуваченої на те, що вона 19.12.2015р. нікого не била, суд розцінює, як спробу уникнути відповідальності, і ніяк не спростовують висновків суду в об`ємі обвинувачення визнаного судом встановленим.
У суду не викликають сумніві свідчення потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є послідовними, узгоджуються між собою, та з іншими дослідженими судом доказами в тому числі і висновками експертів, при цьому жодного доказу, який може бути визнано судом неприпустимим, з боку обвинувачення, судом не встановлено.
Що стосується пояснень свідків захисту ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в цілому та в частині того, що вони не бачили моменту завдання удару, то вони не спростовують свідчень потерпілої ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , і теж не спростовують висновків суду в об`ємі обвинувачення визнаного судом встановленим.
Не визнання своєї провини ОСОБА_6 суд розцінює, як спробу уникнути відповідальності, або пом`якшити покарання.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у вчинені злочину та кваліфікує її дії за ст. 125 ч.1 КК України, тобто - умисне легке тілесне ушкодження.
Як особа ОСОБА_6 характеризується формально позитивно, раніше не судима , на обліку у лікаря нарколога або психіатру не перебуває, хворіє на цукровий діабет.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом також не встановлено.
При призначенні покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також враховує відсутність обставини які обтяжують або пом`якшують покарання, та вважає за необхідне для виправлення та попередження нових злочинів призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції ст. 125 ч.1 КК України у вигляді штрафу у дохід держави в розмірі 850 грн.
Відповідно до ст. 49 КК України обвинувачена ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ст. 125 ч.1 КК України є злочином невеликої тяжкості, і за нього передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, та з дня його вчинення минуло 2 роки.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 , який подано до суду в електронному вигляді (за електронною поштою) на відшкодування моральної шкоди в розмірі 8000 грн суд вважає необґрунтовано завищеним.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Безумовно ОСОБА_7 зазнала моральних та душевних страждань внаслідок протиправного заподіяння їй легких тілесних ушкоджень з боку обвинуваченої ОСОБА_6 , образ її життя та життєвий ритм змінились, вона отримала тілесні ушкодження, зверталась до правоохоронних органів, що відбувалося протягом значного часу, але суд вважає за достатньо на відшкодування моральної шкоди стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої 1000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ст. 49 КК України, суд,
засудив :
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, та призначити їй покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят ) грн. 00 коп.
На підставі ст. 49 КК України - звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за цим вироком у зв`язку з закінченням строків давності.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково, стягнути на її користь з ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 1000 (одну тисячу) грн 00 коп. В інший частині в задоволенні позову відмовити.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Київський районний суд м.Харкова.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Суддя