Провадження № 11-кп/780/216/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 21.03.2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
« 21 » березня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою начальника відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 грудня 2017 року щодо ОСОБА_9 за ч.3 ст.142, п.п. «а», «з», «і» ст.93; ч.2 ст. 17; п.п. «а», «з», «і» ст.93 КК України (в ред. 1960р.), ст. 257 КК України (в ред. 2001 р.) та ОСОБА_10 за п.п.6, 12 ч.2 ст. 115; ч.4 ст. 187 КК України (в ред. 2001 р.),-

в с т а н о в и л а:
До Новозаводського районного суду м. Чернігова 12.11.2015р. надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000021 від 14.12.2012р. про обвинувачення ОСОБА_11 за ч.3 ст.142; п.п.»а»,»з»,»і» ст.93; ч.2 ст.17, п.п.»а»,»з»,»і» ст.93КК України в ред.1960р.; ч.1,2 ст.263; ст.257; ч.3ст.28,ч.2 ст.15, п.п.6,12,13 ч.2 ст.115; ч.4 ст.187; п.п.6,12,13 ч.2 ст.115; ч.3 ст.185; ч.2 ст.262 КК України в ред.2001р.; ОСОБА_9 за ч.3 ст.142; п.п.»а»,»з»,»і» ст.93; ч.2 ст.17,п.п.»а»,»з»,»і» ст.93КК України в ред.1960р.; ст.257КК України в ред.2001р., ОСОБА_12 за ч.3 ст.142; п.п.»а»,»і» ст.93 КК України в ред.1960р.; ст.257 КК України в ред. 2001р.; ОСОБА_10 за п.п.6,12 ч.2 ст.115; ч.4 ст.187 КК України в ред.2001р.; ОСОБА_13 за п.п.6,12 ч.2 ст.115; ч.4 ст.187 КК України в ред.2001р.; та ОСОБА_14 за ст.257; ч.3 ст.28,ч.2 ст.15, п.п.6,12 ч.2 ст.115; ч.4 ст.187; ч.3 ст.185; ч.2 ст.262 КК України в ред.2001р.
15.12.2017р. в підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_14 на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого.
Захисниками ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 заявлені клопотання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 на підставі ст.ст.285-287 КПК України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Черніговавід 15.12.2017р. кримінальне провадження № 0000021 від 14.12.2012 в частині обвинувачення ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257; ч.3 ст.28, ч.2 ст.15, п.п. 6, 12 ч.2 ст.115; ч.4 ст.187; ч.3 ст.185; ч.2 ст.262 КК України (в ред. 2001 р.) закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого.
Цією ж ухвалою ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.142, п.п. а, з, і ст.93; ч.2 ст.17, п.п. а, з, і ст.93 КК України(в ред. 1960 р.), ст.257 КК України(в ред. 2001 р.) звільнено у зв`язку з закінченням строків давності;
ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за п.п. 6, 12 ч.2 ст.115; ч.4 ст.187 КК України (в ред. 2001 р.) звільнено у зв`язку з закінченням строків давності.
Кримінальне провадження № 0000021 від 14.12.2012р в частині обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.142; п.п. а, з, і ст.93; ч.2 ст.17, п.п. а, з, і ст.93 КК України(в ред. 1960 р.), ст.257 КК України(в ред.. 2001 р.), ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115; ч.4 ст.187 КК України (в ред. 2001 р.) закрито.
У задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого ОСОБА_12 про звільнення ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.142; п.п. а, і ст.93 КК України(в ред. 1960 р.), ст.257 КК України(в ред. 2001 р.) у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження щодо нього відмовлено.
Цивільні позови потерпілих: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 до ОСОБА_9 залишено без розгляду.
Мотивуючи своє рішення, суд послався на те, що згідно обвинувального акту останній злочин ОСОБА_20 скоєно 26.02.2001р., строк давності переривався 4.06.2002р., разом з тим станом на час проведення підготовчого засідання строк давності притягнення ОСОБА_20 до кримінальної відповідальності - 15 років сплинув; останній злочин ОСОБА_10 вчинений 26.10.2002р., станом на час проведення підготовчого засідання строк давності притягнення ОСОБА_21 до кримінальної відповідальності - 15 років сплинув.
Відмовляючи в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження щодо нього, суд І інстанції послався на те, що останній злочин у вказаному кримінальному провадженні був вчинений ОСОБА_12 26.02.2001, крім того ОСОБА_12 був засуджений вироком Апеляційного суду Одеської області від 5.08.2005 за ст. 257, п.п.6 , 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 14, п.п.6 , 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України ( в ред.2001 р.) та відповідно до вказаного вироку останній злочин, ОСОБА_12 вчинив 9.02.2004р., який належить до категорії злочинів середньої тяжкості, у зв`язку з чим перебіг давності переривався згідно із ч. 3 ст. 49 КК України 9.02.2004р., а тому з дня вчинення останнього злочину не минули строки, зазначені в ч. 1 ст. 49 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , не оспорюючи ухвалу відносно ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , просив скасувати ухвалу в частині звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та призначити в цій частині новий розгляд в суді І інстанції посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт послався на незаконність ухвали та її необґрунтованість зазначивши, що суд, в порушення вимог ст. 288 КПК України, розглянув клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинувачених за відсутності потерпілих та без з`ясування їх думки.

Апелянт вважає, що сукупність даних про обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , тяжкість скоєних злочинів, їх кількість та обставини їх скоєння, те, що обвинувачені вину не визнали та в скоєному не розкаялись, а також не намагалися вжити заходів до відшкодування шкоди потерпілим - давали суду підстави відмовити в задоволенні клопотання про звільнення обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності, оскільки застосування давності до особи, яка вчинила особливо тяжкий злочин є правом суду, а не обов`язком.

Також апелянт послався на безпідставність рішення суду про залишення без розгляду цивільних позовів потерпілих.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_22 просить залишити ухвалу суду без зміни посилаючись на її законність і обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляцій скаргу, пояснення обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги про необхідність скасування ухвали суду на призначення нового розгляду, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Пунктом 3 частини 1 статті 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 15 років у разі вчинення особливо тяжкого злочину. Питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом.
Аналіз змісту зазначеної правової норми свідчить про те, що застосування інституту давності до осіб, які вчинили особливо тяжкий злочин, є правом суду, а не його обов`язком.
З ухвали суду 1 інстанції вбачається, що звільняючи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд взяв до уваги лише те, що з часу вчинення обвинуваченими останнього кримінального правопорушення сплинуло більше 15 років.
При цьому, з врахуванням того, що застосування давності є правом суду, суд, приймаючи рішення про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності, мотивував свої висновки лише формальним спливом 15-річного терміну, не врахувавши тяжкість вчиненого обвинуваченими, їх особи, обставини справи та не навівши відповідних обґрунтувань.
Крім того, відповідно до ст.288 КПК України при розгляді питання про звільнення від кримінальної відповідальності зобов`язаний з`ясувати думку потерпілих щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Всупереч зазначеним нормам закону суд розглянув питання про звільнення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у відсутність потерпілих за вказаними епізодами та не з`ясувавши їх думку щодо можливості звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності.
За таких обставин ухвала суду не може вважатися законною і обгрунтованою, а тому підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді 1 інстанції під час якого необхідно розглянути провадження з дотриманням норм кримінального і кримінального процесуального закону, і, в залежності від встановленого, прийняти законне і обґрунтоване рішення у провадженні.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу начальника відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 грудня 2017 року в частині звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.142, п.п. «а», «з», «і» ст.93; ч.2 ст. 17; п.п. «а», «з», «і» ст.93 КК України (в ред. 1960р.), ст. 257 КК України (в ред. 2001 р.) та ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за п.п.6, 12 ч.2 ст. 115; ч.4 ст. 187 КК України (в ред. 2001 р.) у зв`язку з закінченням строків давності та закриття провадження - скасувати.

Призначити новий розгляд у суді 1 інстанції.

В решті ухвалу залишити без зміни.

Судді