СНІГУРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2018 року м. Снігурівка
Справа № 485/46/18
Провадження № 1-в/485/6/18
Снігурівський районний суд Миколаївської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 ,
представника установи ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в залі суду №3 у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трибухи, Літинського району Вінницької області, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого: 07.02.2012 р. Літинським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком один рік, 23.11.2012 р. Літинським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 05.05.2015 р. на невідбутий строк один рік вісім місяців десять днів, 11.05.2016 р. Літинським районним судом Вінницької області за ст. 395, 71 КК України до одного року дев`яти місяців позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
встановив:
11 січня 2018 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, у якому просив звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково на підставі ст.81 КК України. Клопотання прийнято до провадження Снігурівського районного суду Миколаївської області в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України.
У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав. Суду пояснив, що відбув дві третини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин. Має два заохочення за сумлінне ставлення до праці. Стягнення за порушення режиму відбування покарання відсутні. Вину у вчиненні злочину визнає та щиро розкаюється. Підтримує соціальні зв`язки та має на майбутнє місце для працевлаштування.
Представник установи виконання покарань клопотання не підтримав, зазначив, що засуджений не довів, що став на шлях виправлення.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд прийшов таких висновків.
ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Літинського районного суду Вінницької області від 11 травня 2016 року, яким його визнано винуватим та засуджено за ст. 395 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на один місяць; на підставі ст. 71 КК України до призначеного основного покарання приєднано частково невідбуте покарання за вироком Літинського районного суду від 23.11.2012 р. строком на один рік вісім місяців десять днів; остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на один рік дев`ять місяців.
Строк покарання за вироком суду рахується з 20 липня 2016 року; кінець строку 20 квітня 2018 року.
Відповідно до ч.2, п.2 ч.3 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за доведення виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є необхідними дві умови: відбуття певної частини строку покарання та доведеність виправлення засудженого сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
За нормою ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
ОСОБА_5 станом на 22 січня 2018 року відбув зі строку покарання один рік шість місяців два дні, що є більше двох третин покарання призначеного судом.
При цьому, з матеріалів клопотання та особової справи засудженого вбачається, що за час відбування покарання він характеризується позитивно. На виробництві установи непрацевлаштований, але працює прибиральником у відділені на загальних засадах без оплати праці. Має два заохочення правами начальника відділення за сумлінне ставлення до праці. Стягнень не має. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Намагається дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань. Згідно з наданої медичної довідки стан його здоров`я задовільний, згідно з рішенням лікарсько-консультативної комісії признаний непрацездатним. Вину у вчиненні злочину визнає та щиро розкаюється у вчиненому. Підтримує соціальні зв`язки. Має установку на законослухняний спосіб життя у подальшому.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що засудженого можливо звільнити умовно-достроково від покарання.
Керуючись ст.81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд
постановив:
- клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - задовольнити;
- ОСОБА_5 звільнити умовно-достроково від подальшого відбування покарання за вироком Літинського районного суду Вінницької області від 11 травня 2016 року за ст. 395, ст.71 КК України на невідбутий строк два місяці двадцять дев`ять днів.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1