Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/8106/17
Провадження № 1-кп/490/892/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2018 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Макіївка Донецької області, є українцем, громадянином України, здобув середню спеціальну освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, проходе військову службу на посаді механіка-водія 2-ої протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні "матрос", мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, -
В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
З 17 березня 2014 року на Україні триває особливий період.

З 29 листопада 2016 року ОСОБА_4 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні "матрос" на посаді номеру обслуги 1-го взводу 2-ої протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону.

Проте, 14 липня 2017 року близько 08 годині 00 хвилин він не з`явився до вказаної військової частини у призначений час та був відсутній у місці служби без поважних причин до 01 серпня 2017 року.
Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені
Його дії слід кваліфікувати за частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України - як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Під час судового розгляду справи обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав, підтвердив усі викладені вище обставини.
При цьому він зазначив, що не з`являвся до військової частини через те, що прагнув з`ясувати та налагодити стосунки із дівчиною.
Обвинувачений також зазначив, що наразі продовжує проходити службу, досяг під час проходження служби позитивних результатів, у содіяному кається
Оскільки обставини та причини відсутності обвинуваченого за місця служби протягом періоду з 14 липня 2017 року до 01 серпня 2017 року сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цих обставин.

З урахуванням цього суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставинами доведеною.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує його щире каяття, сприяння у розкритті злочину та розгляді кримінального провадження.
З огляду на об`єкт злочинного посягання (правовідносини, що виникають в зв`язку із несенням військової служби), на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України суд враховує також той факт, що він добровільно повернувся до військової служби, як обставину, що пом`якшує покарання.
Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує також його першу судимість.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, під час судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

Мотиви призначення покарання.
При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також особу винного.

В зв`язку із цим суд враховує таке.

Щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину
В цьому випадку вчинення злочину ОСОБА_4 вочевидь є наслідком його недисциплінованості, яка переросла у суспільно-небезпечне діяння, але не наслідком навмисних дій, спрямованих на порушення військового порядку.

До того ж, обвинувачений був відсутнім на території військової частини лише 11 робочих днів, що є мінімальним терміном відсутності, з настанням якого недисциплінованість утворює склад кримінального правопорушення.

При цьому внаслідок вчинення ОСОБА_4 злочину жодних негативних наслідків не настало.

Ці обставини у їх сукупності істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину майже до суспільної небезпеки дисциплінарного проступку.

Щодо особи винного.
ОСОБА_4 на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння перебував на військовій службі менш ніж 8 місяців з трьох років, що передбачені контрактом (тобто - тільки починав засвоювати особливості військової служби), до проходження служби за місцем проживання та роботи характеризувався виключно позитивно.

Суд також враховує, що на теперішній час за місцем служби обвинувачений характеризується позитивно, був відзначений грамотою командира частини.

Оцінюючи ці обставини у їх сукупності, суд вважає, що в цьому випадку вчинення злочину обвинуваченим є значною мірою пов`язаним із процесом його адаптації до умов проходження служби.

Визначення виду та міри покарання.
Частина 4 статті 407 Кримінального Кодексу України передбачає один вид основного покарання - позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Але наведені вище обставини у їх сукупності, а саме

-наявність встановлених судом обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , зокрема, те, що:

1.обвинувачений вчинив злочин вперше;

2.він щиро покаявся у скоєному

3.він добровільно повернувся до виконання обов`язків по службі

-наведені вище обставини що свідчать про істотне зниження характеру та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину;

-відомості про особу винного, що свідчать про те, що вчинення злочину є пов`язаним із природними обставинами, що наразі минули.

у їх сукупності свідчать про істотне зниження суспільної небезпеки вчиненого злочину.

У своїй сукупності ці обставини, сукупно з висновками за матеріалами досудової доповіді про недоцільність позбавлення волі обвинуваченого дозволяють на підставі частини 1 статті 69 Кримінального Кодексу України призначити ОСОБА_4 більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України.

При цьому зважаючи, що перевиховання обвинуваченого є можливим без його ізоляції від суспільства під час виконання ним військового обов`язку, суд вважає за можливе обрати йому покарання у вигляді штрафу.

При визначенні розміру штрафу, який слід стягнути з обвинуваченого, суд враховує вимоги статті 53 Кримінального Кодексу України щодо розмірів штрафів, які можуть бути призначені за вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, його кваліфікуючі ознаки, матеріальне становище обвинуваченого.

Виходячи з цього суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у сумі 850 грн.

Прокурор пропонує призначити обвинуваченому покарання без урахування наведеного вище та виходячи лише з необхідності підтримання військової дисципліни.

Але відповідно до статті 3 Дисциплінарного Статуту Збройних Силу України військова дисципліна досягається не шляхом застосування кари та залякування військовослужбовців, але шляхом поєднання, зокрема:

-особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів;

-умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу;

-зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих;
Та призначене судом покарання, на відміну від запропонованого прокурором, повністю відповідає цим вимогам.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України у вигляді штрафу у розмірі 50 /п`ятдесят/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян /у сумі 850 грн./
Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_8 =

12.02.2018