Справа № 137/1270/16-к
Провадження №11-кп/772/715/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі : ОСОБА_5
розглянув «11» вересня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000111 від 31.03.2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника адвоката: ОСОБА_8
потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10
представника потерпілих: ОСОБА_11
за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Літинського районного суду Вінницької області від «20» лютого 2017 року, -
В с т а н о в и в :
Вироком Літинського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2017 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в сумі 4925 грн. 76 коп.
Вирішена доля речових доказів.
Як встановлено судом, 30.03.2016 року о 23-00 годин водій ОСОБА_12 , керуючи технічно справним автомобілем «DAF 95 XF 430», державний номерний знак НОМЕР_1 , із причепом «KRONE», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Соборній в смт.Літин Вінницької області, на заокругленній дороги праворуч, при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автобусом «NEOPLAN», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався по належній смузі руху в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автобуса ОСОБА_14 від отриманих травм загинула на місці пригоди.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №728 від 14.04.2016 року Махаринець отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми поширеної скальпованої рани в тім`яно-потиличній ділянці, рани та садна голови, геморагічного просякнення лівого сіфоневого мязу, крововиливу в мякі покрови голови зі строни їх внутрішньої поверхні, переломів кісток склепіння та основи черепа, вдавлення шийного відділу хребта в порожнину черепа, забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу в шлуночки мозку, переломів ребер справа з крововиливами в міжреберні м`язи. Смерть ОСОБА_14 настала від відкритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилась набряком та дислокацією головного мозку. Черепно-мозкова травма у ОСОБА_14 мала ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент заподіяння і стоїть в причинному зв`язку зі смертю.
При судово-токсикологічній експертизи крові від трупа ОСОБА_14 етиловий алкоголь не виявлено. Відповідно до висновку транспортно-трасологічної експертизи №254 а від 18.04.2016 року зіткнення автомобіля «DAF» з автобусом «NEOPLAN» сталося по вулиці Соборній в смт. Літин на смузі руху в напрямку м.Хмельницький в районі розташування осипу скла, фарби та пластику.
Згідно висновку авто-технічної експертизи №282 а від 26.04.2016 року в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «DAF» ОСОБА_6 з технічної точки зору регламентувалися вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху України, дії водія автобуса «NEOPLAN» ОСОБА_13 з технічної точки зору регламентувалися вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України. Швидкість руху автомобіля «DAF» до моменту початку гальмування складала Vа = 56,5 км/год. У дорожній ситуації, що склалася, технічна можливість попередження даної дорожньо-транспортної пригоди у водія автомобіля «DAF» ОСОБА_6 полягає у виконанні останнім вимог п 10.1 Правил дорожнього руху України. У дорожній ситуації, що склалася, водій автобуса «NEOPLAN» ОСОБА_13 не мав технічної можливості попередити зіткнення щляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. В ситуації, що склалася воді ОСОБА_6 керуючи автомобілем «DAF» перед здійсненням маневру, виїздом на зустрічну смугу руху, не переконався в його безпечності, в результаті чого допустив зіткнення з автобусом «NEOPLAN». Такі дії водія ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.10.1 ПДР України та перебувають в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. У дорожній ситуації, що склалася, в діях водія автобуса ОСОБА_13 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином ОСОБА_6 за вищевикладених обставин порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно яких: - п. 10.1. «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху». Порушення водієм ОСОБА_6 зазначених вимог Правил дорожнього руху України знаходяться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 ставить питання про зміну вироку Літинського районного суду Вінницької області від 20.02.2017 року, в зв`язку із суворістю призначеного покарання. Просить звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Свої вимоги обвинувачений мотивував тим, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання не врахував усіх пом`якшуючих його вину обставин, а саме визнання вини у скоєному злочині в повному обсязі, щирого каяття , часткового відшкодування шкоди потерпілим, крім того, зазначив, що він являється єдиним працюючим членом сім`ї та її годувальником, на його утриманні знаходиться дружина інвалід першої групи та дочка інвалід першої групи, неповнолітня донька, а також важко хвора матір.
В апеляційній скарзі захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ставиться питання про зміну вироку Літинського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2017 року, в частині призначення покарання, в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого. Просить звільнити його підзахисного від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням.
Свої вимоги захист мотивував тим, що суд першої інстанції при призначенні його підзахисному покарання не врахував усіх пом`якшуючих його вину обставин, а саме визнання вини обвинуваченого у скоєному злочині в повному обсязі, щирого каяття , відшкодування шкоди потерпілим, крім того, зазначив, що він являється єдиним працюючим членом сім`ї та її годувальником, на його утриманні знаходиться дружина інвалід першої групи та дочка інвалід першої групи.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні подав заяву про застосування до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , який підтримав зазначену заяву про застосування до його підзахисного Закону України «Про амністію у 2016 році» міркування прокурора, який вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, однак останній підлягає звільненню від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягають, а клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 про застосування ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» - підлягає до задоволення.
Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого - є обґрунтованими.
Викладені у вироку висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вказаного злочину відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну і об`єктивну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку.
Кримінальне провадження розглядалось відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду суд, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи , які ніким не оспорювались.
Частиною третьою ст.349 КПК України передбачено право суду, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.
Судом першої інстанції з`ясовувалось чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір цивільного позову в апеляційному порядку.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у повному обсязі встановлена судом як на підставі свідчень самого обвинуваченого, у яких він повністю визнав себе винуватим, так і інших матеріалах кримінального провадження.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України є правильною та в апеляційній скарзі не оспорюється.
Відповідно до вимог ст. 50 і ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, суд повинен врахувати сукупність тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Суд першої інстанції додержався у даному кримінальному провадженні вищевказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання є справедливим та обґрунтованим, яке грунтується на вимогах закону, а призначене у повній відповідності з вимогами ст. 65 КК України .
Разом з тим в судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має дитину інваліда, та неповнолітню доньку.
Відповідно до ст. 1 п.»в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року підлягають звільненню від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей інвалідів, або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відповідно довідки виконавчого комітету Тернопільської області , ОСОБА_6 має трьох дітей дочок, одній з яких на день вчинення злочину не виповнилось 18 років, крім того дочка: ОСОБА_15 є інвалідом дитинства ( а.с. 206).
Даних, які б свідчили про існування обставин, ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році", які унеможливлювали б застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 амністії, у матеріалах провадження немає.
Тому, виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітню дитину та дитину інваліда , і не позбавлений батьківських прав щодо них, а тому підпадає під дію п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році", і отже звільненню від відбування призначеного їм покарання.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України,
п. "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році", апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його захисника адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 20.02.2017 року відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін.
Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки відповідно до ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
В решті вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення до касаційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом: