Єдиний унікальний номер 226/1079/17
Номер провадження 11-кп/775/165/2018

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2018 року місто Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого на вирок Димитровського міського суду Донецької області від 27 вересня 2017 року відносно ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Димитровського міського суду Донецької області від 27 вересня 2017 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитров, Донецької області, українця, громадянина України, який має неповнолітню дитину, раніше судимого 13 червня 2017 року Димитровським міським судом за ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням 1 рік 6 місяців, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком і не відбутого покарання призначеного вироком Димитровського міського суду від 13.06.2017 року остаточно призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Згідно вироку обвинувачений 10.06.2017 року приблизно о 23:00, будучи особою, раніше, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 185 КК України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, біля будинку № 8 по пров. Московський в м. Мирноград Донецької області, діючи умисно, повторно, з раптово виниклим наміром, спрямованим на незаконне заволодіння скутером марки «Альфа-мото» 50JJ QT-8, вартістю 2339,30 грн., який стояв біля воріт та належав ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, шляхом вільного доступу підійшов до мопеду і, знявши з підніжки, відкотив його на певну відстань, після чого за допомогою заводної лапки здійснив запуск двигуна і залишив на ньому місце вчинення злочину, тим самим незаконно заволодівши вказаним транспортним засобом, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

На вказане рішення обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та призначити йому покарання з застосуванням вимог ст. ст. 69, 75 КК України. Зазначає, що інкримінований злочин він вчинив до постановлення попереднього вироку, за яким звільнений від відбування покарання випробуванням. Щиро розкаявся, має на утриманні малолітнього сина, працевлаштувався.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України ніким не оскаржуються, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Як встановлено з матеріалів провадження, обвинувачений вчинив тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, за місцем мешкання характеризується позитивно, має малолітню дитину. Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта про неврахування судом першої інстанції наявності в нього малолітньої дитини не є слушними, оскільки саме цей факт та його поведінка після вчинення злочину стали підставою для призначення мінімального покарання передбаченого санкцією ч. 2 ст. 289 КК України.

Що стосується працевлаштування обвинуваченого, то суду не надано жодних відомостей, які б ці доводи підтвердили.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інкримінований злочин ОСОБА_6 дійсно вчинив 10.06.2017 року, тобто до постановлення попереднього вироку від 13.06.2017 року. Разом з цим, в цей час справа щодо нього за вчинення крадіжок вже знаходилась на розгляді в суді, але він розуміючи карні наслідки своєї поведінки знов вчинив тяжкий злочин проти власності, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, високу суспільну небезпечність та неможливість виправлення без ізоляції від суспільства.

За таких обставин відсутні підстави для призначення покарання нижчого від найнижчої межі санкції ч. 2 ст. 289 КК України та призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Разом з тим, при призначенні покарання за оскаржуваним вироком суд першої інстанції не врахував п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» і застосував закон, який не підлягає застосуванню, а саме вимоги ч. 4 ст. 70 КК України до особи, яка вчинила злочин до постановлення попереднього вироку, яким була звільнена від відбування покарання з випробуванням, а за цим вироком засуджується до покарання, яке слід відбувати реально. Вказане є підставою для зміни судового рішення в частині призначеного покарання.

Що стосується клопотання обвинуваченого про застосування до нього амністії та звільнення від відбування покарання за вироком Димитрівського міського суду Донецької області від 13 червня 2017 року за ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, то воно не підлягає задоволенню, оскільки предметом апеляційного розгляду є кримінальне провадження за ч. 2 ст. 289 КК України та вирок цього ж суду від 27.09.2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 - 408 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково.

Вирок Димитровського міського суду Донецької області від 27 вересня 2017 року відносно ОСОБА_6 змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини цього вироку застосування вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 27 вересня 2017 року до 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Вирок Димитровського міського суду Донецької області від 13 червня 2017 року відносно ОСОБА_6 виконувати самостійно.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набуває законної чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді