печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Києві скаргу ОСОБА_3 на рішення прокурора про відмову у визнанні потерпілим, -
В С Т А Н О В И В :
Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою і просить визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000510, за заявою останнього щодо умисного невиконання рішення Дарницького районного суду м.Києва від 26 січня 2016 року, про встановлення слідчому Дарницького УП ГУ НП України у м.Києві, уповноваженому на розслідування кримінального правопорушення №000031, в якому заявник має статус потерпілого.
Скарга обґрунтована тим, що слідчим жодної дії зазначеної в клопотанні потерпілого від 26 вересня 2016 року не вчинялось, тому ОСОБА_3 03 березня 2017 року звернувся до прокуратури м.Києва з заявою від 28 лютого 2017 року, про вчинення слідчим Дарницького УП ГУ НП України у м.Києві кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, яке виразилось у не виконанні ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 26 січня 2016 року.
Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені у ній.
Представник прокуратури м. Києва в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.
Вислухавши заявника ОСОБА_3 , дослідивши додані до скарги матеріали, слід дійти наступного висновку.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Встановлено, що постановою слідчого в ОВС другого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 від 07 червня 2017 року було винесено постанову, якою відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №000031 за ч. 2 ст. 382 КК України.
Слідчий відмовляючи заявнику у визнанні потерпілим зазначив про те, що із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Вирішуючи подану скаргу слід врахувати диспозицію ч. 2 ст. 382 КК України, яка передбачає наступне: невиконання судового рішення, умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, ті самі дії, вчинені службовою особою, караються штрафом від семисот п`ятдесяти до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
З огляду на положення ст. 55 КПК України та диспозицію ч. 2 ст. 382 КК України слід визнати безпідставним посилання слідчого на відсутність шкоди завданої ОСОБА_3 , оскільки саме з приводу заподіяння шкоди ОСОБА_3 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні.
Щодо вимог скарги - постановити ухвалу, якою залучити ОСОБА_3 до кримінального провадження №000031, слідчий суддя відмовляє у їх задоволенні, виходячи з того, що у відповідності до ст. 303, КПК України у слідчого судді відсутні зазначені повноваження.
Оскільки постанова не вмотивована іншими доводами, а викладені у ній твердження є безпідставними, подана скарга є повністю обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 55, 303-304, 306-307, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Скаргу задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого в ОВС другого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 від 07 червня 2017 року про відмову ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №000031 від 15 квітня 2017 року.
В задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1