Ухвала
Іменем України
12 березня 2018 р.

м. Київ
Справа № 754/5269/15
Провадження № 51-2057 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року. засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією всього майна.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 .

Вирішено питання щодо цивільного позову, процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд зазначених судових рішень в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

За вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Проте, захисник, оскаржуючи судові рішення, фактично наводить доводи, які стосуються фактичних обставин кримінального провадження та оцінки доказів, що відповідно до положень статей 433, 438 КПК України, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Поряд з цим, зі змісту касаційної скарги не можливо зрозуміти, у чому саме, з огляду на вимоги статей 412-414 КПК України, полягає, на думку захисника, незаконність вказаних судових рішень.

Разом з тим, порушуючи питання про закриття кримінального провадження, захисник відповідних доводів, з урахуванням положень ст. 433 КПК України, в обґрунтування обставин, передбачених статями 440, 284 КПК України, у касаційній скарзі не наводить.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 ПК України якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

Окрім того, до касаційної скарги не додано завірених належним чином копій судових рішень.

Також, у відповідності до ч. 6 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копій касаційної скарги та додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання учасника судового процесу

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 425 КПК України, касаційну скаргу мають право подати засуджений, його законний представник чи захисник у частині що стосується інтересів засудженого.

Зі змісту касаційної скарги та доданих до неї документів вбачається, що адвокат ОСОБА_4 є захисником засудженого ОСОБА_5 .

За таких обставин, вимога ОСОБА_4 про скасування вироку й ухвали, у тому числі і щодо ОСОБА_6 , суперечить положенням кримінального процесуального Закону.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, суд,
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і встановити їй строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3