АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1533/17 Справа № 189/658/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 від 19 квітня 2017 року, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , на вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2017 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Підгаврилівка Покровського району Дніпропетровської області, українка, громадянка України, яка навчається на І-му курсі Ордена «Знак пошани» Вищого професійного училища №75 за спеціальністю «Кухар», не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Димитров Донецької області, українка, громадянка України, яка навчається на І-му курсі Ордена «Знак пошани» Вищого професійного училища № 75 за спеціальністю «Кухар», не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

-обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
законного представника: ОСОБА_9
захисників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11
прокурора: ОСОБА_12
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2017 року: ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбуття покарання, встановлено іспитовий строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст.105 КК України ОСОБА_7 звільнено від покарання із застосуванням заходу виховного характеру, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України у виді передачі ОСОБА_7 під нагляд матері ОСОБА_9 , строком на 1 рік.

ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання та встановлено іспитовий строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст.105 КК України ОСОБА_8 звільнено від покарання із застосуванням заходу виховного характеру, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України у виді передачі ОСОБА_8 під нагляд батьків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , строком на 1 рік.

Стягнуто солідарно з неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в дохід держави витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи в розмірі 176,20 гривень.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи неповнолітньою, скориставшись безконтрольністю з боку матері ОСОБА_9 , 19 квітня 2017 року близько 07 годин 30 хвилин, перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання, а саме у кімнаті АДРЕСА_4 , під час спілкування зі своєю неповнолітньою подругою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , запропонувала останній вчинити крадіжку парфумів з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , на що отримала від ОСОБА_8 згоду, тим самим вступила з нею у злочинну змову, направлену на вчинення викрадення чужого майна.

19 квітня 2017 року близько 10.20 годин, ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на крадіжку чужого майна з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », діючи умисно, за попередньою змовою та в групі осіб з ОСОБА_8 , прибули до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , належного товариству з обмеженою відповідальністю «Лотос Трейд», де брали з вітрин та роздивлялися косметичні засоби, очікуючи, коли за їх діями ніхто з продавців чи відвідувачів магазину спостерігати не буде. Коли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розуміли, що їх дії залишаться непоміченими сторонніми особами, ОСОБА_7 брала з полиці магазину та клала до спеціально відкритої жіночої сумки ОСОБА_8 , що знаходилася на плечі у останньої, косметичні засоби, в той час як ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою та у групі осіб з ОСОБА_7 , закривала собою дії ОСОБА_7 від сторонніх осіб, загальна вартість викраденого, тобто станом на 19.04.2017 року, склала 485 гривень 22 копійки, після чого з зазначеною косметикою в сумці вийшли з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та направились у напрямку с. Олександрівка Покровського району Дніпропетровської області, чим спричинили ТОВ «Лотос Трейд» матеріальний збиток на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції змінити в частині звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру та виключити з резолютивної частини вироку призначення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та звільнити на підставі п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батьків строком на 1 рік.

Прокурор зазначає, що відповідно до вимог закону, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітніх від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила змінити вирок у частині призначення покарання, думку обвинувачених та законного представника- ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та доведеність їх вини в апеляційній скарзі прокурором не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає слушними.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Пункт 1 частини 1 статті 413 КПК України передбачає, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою, зокрема, зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції встановлено, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 повністю визнали свою вину, раніше не судимі, являються неповнолітніми, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебувають.

Обвинувачена ОСОБА_7 позитивно характеризуються за місцем проживання та навчання, матеріально-побутові умови проживання задовільні, за особистими якостями зарекомендувала себе дисциплінованою ученицею, ставиться до скоєного усвідомлюючи в повній мірі свою провину та щиро розкаюється.

Обвинувачена ОСОБА_13 , як вбачається з досудової доповіді складно адаптується у колективі але має навчальні досягнення середнього та достатнього рівня, матеріально-побутові умови проживання задовільні, , ставиться до скоєного усвідомлюючи в повній мірі свою провину та щиро розкаюється.

Виходячи з вище викладеного, суд обґрунтовано встановив підстави для звільнення обвинувачених від покарання та застосування примусових заходів виховного характеру.

Відповідно до вимог ч. 1 ,2 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого каяття та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі, суд застосовує до неповнолітнього перелічені в даній статті види примусового заходу виховного характеру, можливо застосування декількох видів. В даному випадку суд обґрунтовано застосував заходи виховного характеру та передав неповнолітніх під нагляд батька.
Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду.
При цьому, системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (ч. ч. 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» (ст. ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного санкцією статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому.
Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, ухвалює вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині, керуючись ст. 105 КК України, звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Цих вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції не врахував вищевказаних вимог ст.105 КК України, у зв`язку з чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме: допустив неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що наявні підстави для зміни вироку суду щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині призначеного покарання відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 408, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України та слід виключити з вироку суду вказівку про призначення покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2017 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України змінити.
Виключити з резолютивної частини вироку призначення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 185 КК України покарання у виді 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75, 104, ч.1 ст. 105 КК України.

Вважати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

На підставі п. 3 ч.2 ст.105 КК України звільнити: ОСОБА_7 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері- ОСОБА_9 , строком на 1 рік., ОСОБА_8 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батьків- ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ,строком на 1 рік.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді апеляційного суду:
----------------------- ----------------------- ----------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4