АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1607/2017 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження № 0012553 відносно обвинуваченого за ч.1 ст. 286 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 5100 гривень.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 30 вересня 2016 року приблизно о 21 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Мельникова зі сторони вул. Пугачова у напрямку вул. Деревлянської в м. Києві, грубо порушуючи вимоги п.п.2.3 «б», 10.1, 10.4 ПДР, невірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність, перед початком зміни свого руху не впевнився у безпечності, що не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху та при виконанні повороту ліворуч не надав дорогу попутному транспорту, а саме мотоциклу «ВМW R80R» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , що призвело до зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого ОСОБА_10 було заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі заступник прокурора м. Києва ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. на користь держави з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та представника потерпілого, які проти неї заперечили, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, є правильною.

Покарання ОСОБА_6 призначено судом у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і є правильним.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо призначення ОСОБА_6 покарання без застосування додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції не мав обґрунтованих підстав не застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення спеціального права колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд врахував характер і ступінь небезпечності вчиненого ОСОБА_6 злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особу винного, що він визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, офіційно працює.

Таким чином, з урахуванням особи ОСОБА_6 та позиції представника потерпілого у цьому питанні підстав для призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення спеціального права, про що просить в апеляційній скарзі прокурор, колегія суддів не вбачає.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

В судовому засіданні ОСОБА_6 заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», мотивуючи його тим, що він має малолітню дитину.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набув чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, та має сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якого згідно довідки заступника начальника Служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_12 № 40-Б-568 від 27 жовтня 2017 року не позбавлений батьківських прав.

Під дію ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», яка обмежує коло осіб до яких може бути застосовано амністію, ОСОБА_6 не підпадає.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання ОСОБА_6 , звільнивши його від відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 12 червня 2017 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді _______________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4