АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року м.Чернівці

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6
представник СВК №67 ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2017 року засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та проживаючому у АДРЕСА_1 , відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного 16.08.2012 року вироком Ленінського районного суду м. Вінниці.
Рішення районного суду мотивоване тим, що поведінка засудженого, а також ставлення до праці протягом відбування покарання так і на даний час не є сумлінною, процесу позитивних змін у його особистості не встановлено.
ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення районного суду, в якій просить скасувати дане судове рішення та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи.
Від інших учасників судового провадження апеляцій та заперечень не надходило.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, який приймав участь у апеляційному розгляді дистанційно та підтримав апеляційну скаргу, доводи прокурора та представника СВК-67 про відсутність підстав для скасування судового рішення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно положень ст.81 КК України особи, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть бути звільненні умовно-достроково від відбування покарання за наявності підстав та умов, визначених цією нормою кримінального закону.
Відповідно до ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Провадження№11-кп/794/383/17 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Категорія:ст. 81 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ЄУН №722/1139/17
Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.08.2012 року за ч.2 ст.307 КК України та на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання з невідбутою частиною покарання за вироком Ленінського районного суд м. Вінниці від 09.11.2010 року остаточно призначено покарання строком вісім років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі 05.08.2011 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.02.2016 року ОСОБА_6 зараховано у строк відбування покарання за вищезазначеним вироком строк його попереднього ув`язнення з 05.08.2011 року по 13.12.2012 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 61).
Закінчення строку відбування покарання 27.03.2018 року (а.п.7).
За таких обставин, ОСОБА_6 згідно закону має право ініціювати питання про умовно-дострокове звільнення, як такий, що відбув більше двох третин строку покарання призначеного вироком.
Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є встановлення судом тієї обставини, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому, сумлінною є поведінка, яка проявляється, зокрема, у активній формі - підвищенні свого загальноосвітнього рівня, сумлінному ставленні до навчання, гарній поведінці у побуті, прагненні своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, активній участі у суспільному житті та ін.
Сумлінним ставлення до праці є постійна свідома участь засудженого у суспільно корисній праці, систематичне виконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків, здобуття спеціальності, відсутність трудових порушень, тощо.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за увесь період перебування у виправно-трудовій установі.
Викладене узгоджується із позицією Верховного Суду України, що міститься у п.п.2,17 Постанови Пленуму №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002року.
Відмовляючи ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, суд вказав, що поведінка та ставлення засудженого до праці протягом строку відбування покарання не були сумлінними, отже, не доводять його виправлення.
З таким рішенням погоджується й колегія суддів.
Як вбачається зі змісту характеристики на засудженого з СВК-67 від 15.09.2017 року, ОСОБА_6 перебуває в місцях позбавлення волі з 05.08.2011 року, за час перебування в слідчому ізоляторі в м. Вінниця за порушення режиму утримання в одному випадку був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашено. Заохочень не було. По прибуттю до Сокирянської виправної колонії 24.01.2013 року працевлаштований в гірничій дільниці №1. До роботи відносився погано. З моменту прибуття до СВК №67 до червня 2013 року встановлені змінні завдання не виконував, з липня 2013 року по серпень 2015 року до оплачуваних робіт на підприємстві не залучався. Із вересня 2015 року по листопад 2016 року працював вибірником-складальником каменю стінового в гірничій дільниці №1. Поставленні йому змінні завдання виконував не завжди. З грудня 2016 року по січень 2017 року працював різноробочим гірничої дільниці №1. Поставленні завдання намагався виконувати. З лютого 2017 року по травень 2017 року до оплачуваних робіт не залучався, з приводу працевлаштування до персоналу установи не звертався. З червня 2017 року та по даний час працює в гірничій дільниці №1 вибірником-складальником каменю стінового. Поставленні йому виробничі завдання виконує.

У 2015 році здобув спеціальність «Токар 2-го розряду», закінчивши навчальний центр, який функціонує в установі. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, намагається робити для себе належні висновки.

За час відбування покарання в установі має одне заохочення правами начальника колонії за сумлінне відношення до праці та зразкову поведінку (15.07.2015 року).

За порушення вимог режиму відбування покарання 21.09.2016 року був притягнутий до дисциплінарної відповідальності вживання спиртних напоїв. Стягнення погашено у встановленому законом порядку.

Роботи з благоустрою в місцях позбавлення волі виконує, однак потребує контролю за якістю їх виконання.

Відповідно до протоколу від 16.09.2015 року перебуває на обліку, як схильний до вживання наркотичних речовин чи їх аналогів. Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу «Подолання наркотичної залежності».

Соціально-корисні зв`язки на волі підтримує з рідними шляхом листування, побачень, отримує посилки та передачі. Взаємовідносини добрі.

Згідно вироку суду має судові витрати, однак виконавчі листи в установі відсутні. (а.п.7).
Крім того, як вбачається із атестаційних листів та протоколів засідань атестаційної комісії, протягом відбування покарання засуджений ОСОБА_6 не довів, що став на шлях виправлення.
Відповідно до виписки з протоколу №6 засідання комісії відділення №5 з оцінки ступеню виправлення засуджених ОСОБА_6 станом на 24.07.2017 року, визначений ступінь його оцінки, як такий, що став на шлях виправлення.
За таких обставин, колегія суддів, проаналізувавши поведінку засудженого за весь період перебування його у місяцях позбавлення волі, вважає, що ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.
Те, що засуджений ОСОБА_6 з вересня 2015 року по даний час норму виробітку виконував понаднормово й здобув спеціальність «Токар 2-го розряду» не дає підстав колегії суддів, з урахуванням вищевикладеного, вважати, що засуджений сумлінно виконує свої трудові обов`язків.
Колегія суддів погоджується із висновками районного суду про те, що доводи засудженого щодо можливості його умовно-дострокового звільнення є необґрунтованими, оскільки його поведінка та ставлення до праці протягом строку відбування покарання не були сумлінними, про що свідчить відсутність бажання постійно працювати, необхідність контролю за виконанням ним робіт з благоустрою, а також відсутність будь-яких заохочень з часу винесення судом ухвали про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення. Крім того, ним було допущено злісне порушення режиму відбування покарання (вживання спиртних напоїв) після відмови судом у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення.
Апеляційні доводи засудженого щодо відсутності у нього діючих стягнень, а також отримання ним спеціальності під час відбування покарання, не є обставинами, на підставі яких суд може зробити однозначний висновок про виправлення засудженого, який був повторно засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину. При цьому, процес позитивних змін у його особистості на даний час, на думку колегії суддів та з урахуванням оцінки ДУ "СВК (№67)", не відповідають ступеню виправленню, який дає однозначний висновок про доведеність його виправлення та унеможливлять у подальшому вчинення ним умисних злочинів.

Висновки суду про те, що засуджений ставленням до праці не довів своє виправлення, відповідають фактичним обставинам справи, а тому законні підстави для скасування ухвали Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2017 року відсутні.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.404,405,407, 418,419 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного 16.08.2012 року вироком Ленінського районного суду м. Вінниці, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3