справа № 462/3321/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002715 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, одруженого, працюючого торговим агентом у ФОП ОСОБА_7 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , 27.06.2017 року, близько 18.00 год., перебуваючи в приміщенні спортивного залу «Ліга», що по вул. Калнишевського, 16 у м. Львові, на грунті раптово виниклого конфлікту, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс удари руками, гантелею та металевим грифом в ділянку голови та обличчя ОСОБА_4 , спричинивши відкритий перелом лобної кістки справа з переходом на основу черепа, перелом скроневої кістки справа, який відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, перелом виличної кістки справа відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я, забій головного мозку легкого ступеня до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, рана, синець, крововилив до легкого тілесного ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, визнав повністю, підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке небезпечне в момент заподіяння, доведена повністю і його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є тяжким злочином, висновок органу пробації, особувинного, якийвідповідно до ст.89 КК України раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, одружений, позитивну характеристику з місця проживання та з місця роботи ФОП ОСОБА_7 .

Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлені. Суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття та добровольне відшкодування завданої потерпілому шкоди, тому суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.121 КК України із застосуванням положень ст. 75 КК України, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, беручи до уваги вищенаведені обставини, а також думку прокурора, який просив застосувати ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, та заяву потерпілого, який просив обрати покарання не пов`язане з позбавленням волі.

При цьому, виходячи з переконання, що припинення протиправної поведінки та недопущення злочинів з боку ОСОБА_6 у майбутньому можливе за ефективного контролю його поведінки, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки передбачені ст.76 КК України.

У кримінальному провадженні прокурором заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого витрат на лікування потерпілого ОСОБА_4 на суму 1931,14 грн., який обвинувачений в судовому засіданні визнав. З огляду на зазначене, суд приходить до переконання, що вказаний цивільний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Керуючись ст.100, 128, 337, 368-371, 373-375, 377 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним за ч.1 ст.121 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

У відповідності до вимог ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_6 на користьЛьвівської міської ради витрати на лікування потерпілого ОСОБА_4 в сумі 1931,14 грн.

Речові докази: металевий гриф - повернути громадській організації "Ліга культуризму Львова, а цифровий носій DVD-R диск залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Суддя(підпис). З орпигіналом згідно.

Суддя: