Справа № 352/1182/16-к
Провадження № 11-кп/779/408/2017
Категорія ч. 3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретар судового засідання ОСОБА_6 ,

номер кримінального провадження, внесеного 19.06.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань -1201 6090 2500 00334,

про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тисменицького районного суду від 07 липня 2017 року ,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Тисменицького районного суду від 07 липня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 10 год. 30 хв. 28 липня 2016 року, зараховано відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (у редакції Закону України від 26.11.2015 р.) у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а починаючи з 21 червня 2017 року (з часу набрання чинності Законом України від 18.05.2017 р. «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення»), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без зміни до набрання вироком законної сили.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що вирок Тисменицького районного суду від 07 липня 2017 року підлягає зміні в частині призначеного покарання. Суд першої інстанції не в повній мірі врахував пом`якшуючі обставини на які посилається у вироку, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся та усвідомив протиправність своїх дій, а також те, що потерпілим відшкодовано матеріальні та моральні збитки. ОСОБА_7 вказує на те, що судом неправильно застосовано положення ч. 5 ст. 72 КК України, оскільки відповідно до ст. 5 КК України та ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що погіршують становище особи, не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Просить вирок Тисменицького районного суду від 07 липня 2017 року змінити в частині призначеного покарання в частині призначеного покарання та пом`якшити покарання. Змінити вирок в частині обчислення строків покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України ( у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року).

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано виним у тому, що він вчинив незакінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, за таких обставин: 28 липня 2016 року у період часу з 09 год. до 09 год. 30 хв. обвинувачений, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проходячи повз подвір`я ОСОБА_10 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , помітив, що хвіртка відчинена та увійшов на територію господарства, де під час огляду зовнішнього вікна з лівої бічної сторони житлового будинку у нього виник умисел на проникнення до будинку з метою вчинення крадіжки. Обвинувачений взяв з приміщення стодоли, двері якої були відчинені, дерев`яну драбину, яку переніс і приклав до зовнішньої частини лівої бічної стіни житлового будинку та, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, по драбині піднявся до зовнішнього вікна, через яке, пошкодивши його раму, проник до житлового будинку. Перебуваючи у приміщенні будинку, обвинувачений з дерев`яної шафи у спальній кімнаті таємно викрав грошові кошти у розмірі 6500 грн., які належать потерпілій ОСОБА_10 , які сховав у ліву зовнішню кишеню своїх шортів. Після цього обвинувачений зайшов у вітальню, де виявив ноутбук «ASUS» сірого кольору моделі F3K № 7AN0AS352926, який належить потерпілій ОСОБА_11 , який помістив у фіолетовий полімерний пакет, маючи намір винести викрадене за територію господарства та непомітно зникнути з місця скоєння злочину. Однак, обвинувачений не зміг довести до кінця свій умисел на заволодіння та розпорядження грошима в сумі 6500 грн. та ноутбуком «ASUS» з причин, що не залежали від його волі, не вчинивши всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був затриманий на місці вчинення злочину.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив залишити вирок першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції в повному обсязі дотримані.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.

Крім того, відповідно до положень статей 66, 67 КК України, під час призначення покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Як вбачається з вироку суду, при призначенні покарання ОСОБА_7 вищевказані вимоги кримінального закону дотримано.

Так, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, зокрема, те, що ОСОБА_7 вчинив злочини, будучи раніше судимим за злочин проти власності, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та стійку схильність до вчинення злочинів певної спрямованості. Як особа обвинувачений характеризується негативно (а.с. 160).

Крім того, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 визнано щире каяття обвинуваченого та відшкодування потерпілим заподіяних злочином збитків. Враховано судом і те, що ОСОБА_7 має на утриманні одну малолітню дитину. Саме з цих підстав йому призначено мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.3 ст. 185 КК України.

Тому доводи апеляційної скарги щодо не врахування в повній мірі пом`якшуючих обставини при призначенні обвинуваченому покарання є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання є обґрунтованим, справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів та відсутні підстави для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а доводи, які наводить в апеляційній скарзі обвинувачений, були враховані судом першої інстанції.

Що стосується доводів обвинуваченого щодо неправильного зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання, то вони є небгрунтованими.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року, внесено зміни до ч.5 ст.72 КК України, якими визначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Ухвалюючи рішення про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції дотримався вимог вищезазначених положень кримінального закону.

Так, у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом правильно зараховано період з 28 липня 2016 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Тисменицького районного суду від 07 липня 2017 року відносно нього - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3