Провадження № 1-кп/206/80/18

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.04.2018 Самарський районний суд м. Дніпропетровська
у складі колегії суддів:
головуючий суддя ОСОБА_1
судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
представника потерпілої ОСОБА_8
На розгляді в Самарському районному суді м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке 14.09.2017 надійшло до канцелярії Самарського районного суду м. Дніпропетровська з Апеляційного суду Дніпропетровської області, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України.
Під час судового розгляду, в судовому засіданні захисником ОСОБА_7 заявлено клопотання про визнання доказів недопустимими, а саме: протоколу огляду місця події, зображення відбитку сліду протектора шини, пакету з ґрунтом, висновки судової трасологічної та ґрунтознавчої експертиз, протоколу про відібрання зразків для проведення експертизи, марлевого тампону зі змивами з обличчя та шиї, висновки експертиз вибухових речовин та продуктів пострілу, протоколу огляду предмету, чоловічу куртку та бейсболку. Мотивами визнання вказаних доказів недопустимими захисник вважав порушення під час проведення окремих слідчих дій та інших процесуальних дій загальних засад верховенства права та законності, порядку фіксування окремих слідчих дій та порядку їх фіксування, згідно ст. ст. 104-106, 223, 233, 237, 241 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засідання підтримав клопотання захисника та просив задовольнити.
Прокурор та представник потерпілої заперечував проти задоволення клопотання.
Заслухавши клопотання захисника, думку обвинуваченого, заперечення прокурора та представника потерпілої, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з положенням ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
В той же час, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Крім того, стаття 87 КПК України передбачає, щодокази, передбачені даною статтею, тобто докази, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду.
Разом з тим, заявлені в клопотанні докази, що просить визнати недопустимим захисник, не є доказами, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, таможуть бути визнані недопустимими під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду надісланого обвинувачення, шляхом дослідження цих доказів у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду. Очевидної недопустимості доказів на цій стадії судового провадження без дослідження їх із взаємозв`язку з іншими доказами, колегія суддів не вбачає й вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість.
За таких обставин у колегії суддів, на даній стадії судового розгляду, відсутні дані щодо очевидної недопустимості доказів, на які вказує захисник, у зв`язку з чим його клопотання задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 89, 94, 369, 371, 372, 376 КПК України,-
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про визнання доказів недопустимими відмовити.
Повний текст ухвали оголошено 20.04.2018 о 08 годині 30 хвилин.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: