Справа № 646/1115/18
№ провадження 1-кп/646/367/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.03.18 м. Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000105 від 13.01.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, українець, громадянин України, з повною середньою освітою, розлучений, маючий неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючий, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив умисне кримінальне правопорушення (злочин) проти власності за наступних обставин.

Так, 1 1 січня 2018 року, приблизно о 20 годині 47 хвилин, більш точний час не встановлено, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 маючи спільний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом підбору комбінації цифр, розміщених на металевих кнопках замку, що розташований у воротах прибудинкової території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , проник у огороджене забором подвір`я (сховище), яке являє собою сховище господарського та іншого майна власників вищевказаного домоволодіння, на якому розташовані інші приміщення та з метою незаконного збагачення, діючи з корисливих мотивів, скоротившись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, викрали металевий каркас столу вагою 48 кг, що належав потерпілому ОСОБА_4 (який проживає за вказаною адресою та зберігає власне господарське майно у зазначеному сховищі) вавдавши потерпілому матеріальну шкоду, розміру якої згідно висновку судово- тсварознавчої експертизи № 405 від 31.01.2018 є 240 гривень 00 коп. після чого ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 покинули місце вчинення злочину, взернувши викрадене майно у свою власність та розпорядившись ним на власний розсуд.

Під час досудового розслідування потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов, щодо стягнення з ОСОБА_5 , матеріальної шкоди у сумі 3780,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., який до початку судового розгляду був змінений в частині відшкодування матеріальної шкоди щодо зменшення вимог з 3780,00 до 3200, 00 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого, та дослідженням доказів в обгрунтування позовних вимог, а саме допитом потерпілого щодо обгрунтування цивільного позову, витягом щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000401 від 12.01.2018, постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 23.02.2018, протоколом огляду від 18.01.2018 року, з фототаблицею до нього, протоколом огляду речей від 18.01.2018 року, висновком експерта № 405 від 31.01.2018 року, постановою про визнання речових доказів від 18.01.2018 року, протоколом огляду предметів від 21.02.2018 року.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ч.1 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбачених КПК України відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів відповідно до ч.2 ст. 84 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. Щодо цивільного позову поклався на розсуд суду в межах доведеності позовних вимог.

Під час допиту обвинувачений пояснив, що він дійсно перебуваючи з ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення майна з огородженого забором подвіря (сховище) та викрали металевий каркас столу, що належав потерпілому ОСОБА_4 , який разом з ОСОБА_7 здав на металобрухт за 100,00 гривень. Кошти йому були необхідні для придбання продуктів харчування. У скоєному злочини щиро кається, вибачився перед потерпілим.

Крім процесуальної поведінки обвинуваченого, який визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та часткового визнання цивільного позову, вина останнього підтверджується наступними доказами.

Допитаний потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що в обґрунтування цивільного позову він посилався на суму 3200,00 грн., щодо відшкодування матеріальної шкоди з посиланням на вартість металевої конструкції каркасу столу на момент придбання станом на 2006 рік. Щодо відшкодування моральної шкоди зазначив, що ним були здійснені витрати на правову допомогу, витрати на відновлення становища, яке існувало до порушення, яким було внесено корективи до його способу життя, незручності та складнощі, а саме: на звернення до лікаря, купівлю ліків.

Даними витягу щодо внесення відомостей за заявою потерпілого ОСОБА_4 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000401 від 12.01.2018 внесені відомості за ч. 3 ст. 185 КК України щодо проникнення на огороджену парканом територію будинку АДРЕСА_2 , 11.01.2018, та здійснено крадіжку майна.

Постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 23.02.2018 матеріали досудового розслідування за № 0000105 від 13.01.2018 виділені в окреме кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 .

Даними протоколу огляду від 18.01.2018 року, з фототаблицею до нього, за участю понятих та за згодою власника ОСОБА_8 , відповідно до якого була оглянута ділянка місцевості за адресою: АДРЕСА_3 , у приміщенні гаражу оглянутий металевий стіл цільнозварений без стільниці.

Даними протоколу огляду речей від 18.01.2018 року, проведеним оглядом встановлено: металевий стіл червоного кольору на чотирьох ніжках без стільниці, цільнозварений, без пошкоджень, без маркувальних ознак, без написів.

Даними висновку експерта № 405 від 31.01.2018 року ринкова вартість брухту чорного металу (каркас столу), вагою 48 кг, станом на 12.01.2018 року складає 240, 00 гривень. Витрати за проведення експертизи становлять 286,00 грн.

Постановою про визнання речових доказів від 18.01.2018 року металевий стіл на чотирьох ніжках цільнозварений визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , відповідно до зберігальної розписки.

Протоколом огляду предметів від 21.02.2018 року, диск рожевого кольору ТМ VIDEX CD-R 700 МВ 80 MIN,з написом чорного кольору «Кража стола 11.01.18» долучений до матеріалів кримінального провадження.

У відповідності до ст.8 ч.1 Конституції України в України діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Европейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно ст.46 Конвенції та ст.2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Европейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом,встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 84 КПК України зазначає, що доказами у кримінальному праводженні є фактичні дані,отримані у передбаченому цим кодексом порядку,на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин ,що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Доказ,визнається допустимим,якщо він отриманий у порядку, встановленному цим кодексом.

Досліджені докази є допустимими, оскільки вони отримані у порядку, встановленому КПК України.

У своєму рішенні "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точку зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого «поза розумного сумніву» доведена у повному обсязі під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у сховише, за попередньою змовою групою осіб.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закреплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При визначенні виду та міри покарання, суд відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, а також роз`яснень, які викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, враховує ступень тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив злочин, який відповідно до класифікації злочині за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого злочину.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5

встановлено, що він уродженець м. Харкова, українець, громадянин України, з повною середньою освітою, розлученого, має неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючий, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання відсутні.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

З урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, який згідно вимог ст.12 КК України є тяжким злочином, наведених вище даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , позиції сторони обвинувачення висловлену під час судових дебатів, суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе у випадку призначення покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за скоєне у виді позбавлення волі із застосуванням статті 75 КК України, з покладанням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Зі змісту ст. 23 ЦК України випливає, що під моральним збитком закон передбачає втрати немайнового характеру внаслідок душевних і фізичних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку, в тому числі, із знищенням чи пошкодженням її майна, приниження ділової репутації, чи інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди, як роз`яснено в пунктах 9 та 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача. При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Враховуючи те, що металевий стіл червоного кольору на чотирьох ніжках без стільниці, цільнозварений, без пошкоджень, без маркувальних ознак, без написів, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , відповідно до зберігальної розписки, отже викрадене майно повернуто потерпілому, а розмір моральної шкоди у сумі 5000,00 грн. не обґрунтований та недоведений, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні цивільного позову, щодо стягнення з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріальної шкоди та моральної шкоди, у зв`язку із необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог. Цивільним позивачем не надано доказів звернення до лікаря у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, яке було викликано здійсненим злочином, не надано доказів звернення за правовою допомогою та отримання правової допомоги, та витрати, понесені у зв`язку із зберіганням майна. Суд не бере до уваги фіскальний чек № ФН від 23.03.2018 року на суму 974,20 грн. щодо купівлі ліків, оскільки відсутні докази того, що зазначені ліки були придбані потерпілим ОСОБА_4 за призначенням лікаря, безпосередньо для його лікування. Потерпілим ОСОБА_4 взагалі не надано доказів звернення до лікаря, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я

Судові витрати підлягають стягненню з засудженого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 349, 369, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання, призначеного по даному вироку суду, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього в силу статті 76 КК України обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судові витрати за проведення експертизи № 405 выд 31.01.2018 року у сумі 286,00 грн.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Речовий доказ:

-диск рожевого кольору ТМ VIDEX CD-R 700 МВ 80 MIN,з написом чорного кольору «Кража стола 11.01.18» долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

-металевий стіл червоного кольору на чотирьох ніжках без стільниці, цільнозварений, без пошкоджень, без маркувальних ознак, без написів, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , залишити у останнього.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурорам негайно вручити копію вироку. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1