Справа № 438/589/17
Номер провадження 1-кп/438/106/2017
В И Р О К
Іменем України
11 жовтня 2017 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борислав кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, проживає за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, отримуваний середньомісячний дохід 4000 -5000 гривень, раніш судимого відповідно до вироку Бориславського міського суду Львівської області від 22 травня 2012 року за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

за участі сторін судового провадження прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 , раніш судимий відповідно вироку Бориславського міського суду Львіської області від 22 травня 2012 року за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив новий злочин проти власності.

Так, 11 червня 2017 року близько 23 години 00 хв., маючи прямий умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись тимчасовою відсутністю власника, повторно, таємно заволодів мопедом марки «Sky moto solo 50» об`ємом двигуна 49,9 куб.см вартістю 7817 гривень, який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_5 , та який був припаркований поблизу будинку №69 по вул.Трускавецькій у м.Бориславі Львівської області, чим заподіяв потерпілому майнової шкоди на вищевказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та надав суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. Зокрема, показав, що прогулюючись 11 червня 2017 року близько 23 години в районі вул.Трускавецької у м.Бориславі Львівської області, побачив зазначений мопед. Скориставшись відсутністю власника, завівши двигун даного мопеду та поїхав на ньому по власних потребах. Наступного дня був затриманий працівниками поліції. Просить суд суворо не карати, обрати покарання не пов`язану з реальним позбавленням волі.

Заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо встановлення фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які не оспорювались ними під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст.349 КПК України.

Суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведеною повністю і вважає, що його дії, вірно кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України, законодавцем віднесено до тяжкого злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжує покарання, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує особу винного, який є особою молодого віку, раніш судимий, має постійне місце проживання, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не працює, зі слів обвинуваченого має середньомісячний дохід 4000-5000 гривень, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді позбавлення волі у розмірі мінімальної санкції із звільненням від відбуття покарання з випробуванням, висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що обвинуваченому слід призначити покарання, в межах санкції статті інкримінованого кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, що є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Разом з тим, Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує обставини, які пом`якшують покарання, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку, оскільки обвинувачений визнав винуватість у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, а також добровільно повернув предмет злочину, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність, а також відсутність настання тяжких наслідків, вчиненим кримінальним правопорушенням.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засуджених та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Кримінальне правопорушення являється суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності особи. Однак, мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зіст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд прийшов до переконання, що виправлення обвинуваченої можливе в умовах без ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання і їй слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

Цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі, а саме витрати на проведення виконання експертного авто товарознавчого дослідження виконані експертом ОСОБА_6 в порядку ч.2 ст.124 КПК України не можуть бути стягнуті на рахунок експерта.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази у справі: мопед марки «Sky moto solo 50», переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , повернути останньому.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які не оспорювалися обвинуваченим та іншими учасниками судового процесу під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: суддя ОСОБА_1