Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/1020/18
Провадження № 1-кс/723/1452/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2018 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Старі Бросківці і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, освіта неповна середня, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, судимість за яку не погашена та за порушення правил адміністративного нагляду, яка в силу ст. 89 КК України, погашена. Засудженого вироком Сторожинецького районного суду, Чернівецької області від ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на три роки з іспитовим строком два роки, однак вирок внаслідок його оскарження прокурором в частині міри покарання, не набрав законної сили.

встановив:
Слідчий СВ ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_5 в подальшому слідчий), звернувся в суд з клопотанням, погодженим з прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_6 (в подальшому прокурор), про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі ЄРДР) за № 0000599 від 06.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 та ч.3 ст.185 КК України.

Зазначав, що підозрюваний ОСОБА_4 , в період часу з 04.06.2017 року до 13,00 години 05.06.2017 року з під незачиненого навісу господарства ОСОБА_7 , що по АДРЕСА_1 викрав шкіряний упряж для коня, вартістю 1500 гривень.

Крім цього ОСОБА_4 25 грудня 2017 року біля 22,00 години, шляхом віджиму обшивки тильної сторони кіоску, що на ринку по АДРЕСА_2 , проник до приміщення цього кіоску, який належить ОСОБА_8 , звідки викрав товарних цінностей на суму 2435 гривень.

Крім цього в період часу з лютого місяця 2018 року по 21.02.2018 року проник до будинку ОСОБА_9 , що по АДРЕСА_1 , звідки умисно, таємно викрав електроінструменти та інші речі на загальну суму 1587,67 гривень.

Крім цього слідчий зазначає, що 21 січня 2018 року біля 18,00 години ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на території господарства ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_1 під час раптово виниклого конфлікту, наніс один удар рукою в область правої сторони обличчя ОСОБА_10 , спричинивши останньому тілесні ушкодження.

Крім цього 26.01.2018 року ОСОБА_4 викрав з подвір`я ОСОБА_10 , що в АДРЕСА_1 упряж для коня вартістю 1500 гривень.

Крім цього 27.01.2018 року ОСОБА_4 із магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_3 , викрав алкогольні напої спричинивши ОСОБА_11 матеріальні збитки на суму 291,06 грн.

Ініціатор клопотання стверджує, що підставою для внесення клопотання є наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінальних правопорушень, передбачених статтями 125 та 185 КК України про, що зібрано достатньо доказів і він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримав, посилаючись на викладені в клопотанні обставини і докази.

Підозрюваний ОСОБА_4 , який до суду був доставлений приводом, в ході судового розгляду клопотання, свою винуватість у вчиненні крадіжок і нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_10 визнав і обіцяв ніколи більше не скоювати злочини. Зазначав, що він має де жити, а тому просив не обирати йому запобіжний захід взагалі, оскільки він буде приходити до суду чи до слідчого.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий і прокурор обґрунтовують свої доводи, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання встановлено, що 06.06.2017 року, 26.12.2017 року, 27.01.2018 року, 28.01.2018 року, 22.02.2018 року та 24.02.2018 року до ЄРДР за єдиним номером 0000599 внесено записи про кримінальні правопорушення передбачені ч.2 ст.185, ч.1 ст.125 та ч.3 ст.185 КК України, з приводу вчинених ОСОБА_4 крадіжок майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Із протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_4 , згідно якого він визнав себе винуватим у вчиненні зазначених злочинів, а також із прийнятих заяв потерпілих про вчинені кримінальні правопорушення, протоколів огляду місць вчинення злочинів, протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 , вбачається що факти крадіжок та побиття потерпілого ОСОБА_10 мали місце, і вказані злочини вчинив підозрюваний ОСОБА_4 .

Виходячи із зазначеного та враховуючи всі досліджені процесуальні документи, а також виходячи із даних підозрюваним ОСОБА_4 пояснень щодо вчинення ним крадіжок та побиття потерпілого ОСОБА_10 , слідчий суддя вбачає обґрунтованою повідомлену ОСОБА_4 підозру від 26 березня 2018 року у вчиненні ним злочинів передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

Продовжуючи вирішення питань зазначених в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, слідчий суддя встановив, що в розглядуваному клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також безпосередньо в судовому засіданні прокурор зазначив і посилався на наявність чотирьох ризиків передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків і потерпілих, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Наявність ризику передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, щодо можливості перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином в клопотанні не обґрунтована, а в судовому засіданні прокурор при обґрунтуванні послався на підтвердження цього ризику впливом на свідків і потерпілого, що слідчим суддею до уваги не приймається, оскільки обставини якими обґрунтований ризик, відносяться до ризику щодо незаконного впливу на свідків і потерпілих.

Інші ж ризики на які посилається прокурор на думку слідчого судді, знайшли своє підтвердження.

Так враховуючи практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях цього органу у справах Летельє проти Франції, Томазі проти Франції та Мансур проти Туреччини, згідно якої ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, релевантних обставин, які можуть підтверджувати існування такого ризику, слідчий суддя погоджується, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки вчинив ряд тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання до 6 років позбавлення волі і він ведучи безвідповідальний спосіб життя, що підтверджено також його неявкою в суді і застосування до нього приводу, може виявити намір переховування, про який прокурор зазначила безпосередньо в судовому засіданні не маючи такого підтвердження при підготовці клопотання.

Наявність ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України є очевидною, оскільки потерпілий ОСОБА_10 клопотав про відсутність у нього безпеки внаслідок погроз зі сторони підозрюваного ОСОБА_4 та побиття його підозрюваним.

Запевнення підозрюваним в суді, щодо не вчинення ним подібних дій в подальшому, слідчим суддею піддається сумніву, оскільки цинічність підозрюваного ОСОБА_4 в цьому випадку, пов`язана із вчиненою крадіжкою у потерпілого ОСОБА_10 і його побиттям пов`язана із аморальністю поведінки ОСОБА_4 , про яку наголошує в характеристиці орган місцевого самоврядування та зловживанні ним алкогольними напоями.

Очевидною також є і наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки аналізуючи судимості ОСОБА_4 в т.ч. за вчинення крадіжок чужого майна та співставляючи таку його поведінку із обґрунтованою підозрою у вчиненні таких же злочинів, слідчий суддя знаходить, що ОСОБА_4 проявляє схильність до вчинення крадіжок, що безумовно є ризиком того, що він перебуваючи на волі буде вчиняти злочини. Така переконаність слідчого судді, пов`язана також і з наявністю ще двох кримінальних проваджень на розгляді суду, про які згадував прокурор та підозрюваний, пов`язаних також із вчиненням крадіжок.

При цьому слідчий суддя не погоджується з наявністю такої складової цього ризику, як можливість продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_4 підозрюється, оскільки злочини закінчені і потреби в їх продовженні немає.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 чи іншого, більш м`якого, запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Виходячи із обставин вчинення ОСОБА_4 злочинів, та з огляду на його негативну суспільну репутацію, а також зважаючи на попередні судимості підозрюваного його схильність до вчинення злочинів, можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень та можливість незаконного впливу на потерпілих і свідків, які проживають з ним в одному населеному пункті, по сусідству, і які до того ж проявляють страх перед підозрюваним, який під впливом алкогольного сп`яніння вчиняє злочини і не контролює свої дії, слідчий суддя знаходить доказаним те, що для запобігання вказаних ризиків жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним.

Таким чином, на думку слідчого судді прокурор довів наявність всіх обставин передбачених пунктами 1, 2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про обґрунтованість клопотання. Існування всіх вказаних обставин в сукупності, виключають застосування до підозрюваного ОСОБА_4 інших більш м`яких запобіжних заходів, а тому до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При обранні запобіжного заходу, слідчий суддя враховує також і обставини вказані в ст.178 КПК України, щодо тяжкості покарання, віку підозрюваного, його сімейного та майнового стану і наявність непогашеної судимості.

Зважаючи на це та на норми зазначені в ч.3 та ч.4 ст.183 КПК України, суд не визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, оскільки розглядуване клопотання стосується в тому числі і злочину, вчиненого із застосуванням насильства до потерпілого ОСОБА_10 .

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.177, 178, 182-184, 192-194, 196, 197, 202, 206, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк тримання під вартою рахувати з 18 години 29 березня 2018 року тобто моменту затримання ОСОБА_4 ..

Строк дії ухвали до 18,00 години 27 травня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя: