Номер провадження: 11-сс/785/308/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.03.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря с/з: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного: адвоката ОСОБА_7 ,

в присутності: слідчого ОСОБА_8 ,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 01.03.2016 року, у рамках кримінального провадження за №0000490 внесеному до ЄРДР 03.08.2015 року за ознаками ч.2 ст.28, ч.3 ст.368, ч.2 ст. 28, ч.3 ст.371. ч.2 ст.28. ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, якою продовжено строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 на 60 (шістдесят) діб,-

встановив
Оскарженою ухвалою було задоволено клопотання слідчого ОВС СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000490 від 03.08.2016 року про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Городнє Болградського району Одеської області, з вищою освітою, одруженого, оперуповноваженого СКР Болградського РВ ГУ МВС України в Одеській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 29.04.2016 року.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину при наступних обставинах:

Відповідно до наказу начальника ГУ МВС України в Одеській області №300 о/с від 20.05.2015 року старший лейтенант міліції ОСОБА_9 був призначений на посаду оперуповноваженого СКР Болградського РВ ГУМВС України в Одеській області.

У першій половині вересня 2015 року, перебуваючи у відряджені УБНОН ГУМВС України в Одеській області та здійснюючи свою службову діяльність, ОСОБА_9 та інші співробітники ГУМВ С України в Одеській області - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (в подальшому співробітники), а також колишні працівники міліції - ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , вступили у злочинну змову і отримавши інформацію щодо запланованої передачі 15.09.2015 року близько 13 годині ОСОБА_16 неповнолітніми ОСОБА_17 та ОСОБА_18 особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, вирішили затримати вказаних неповнолітніх з метою подальшого вимагання у їх батьків неправомірної вигоди за не притягнення останніх до кримінальної відповідальності.

Реалізуючи спільний намір, 15.09.2015 року, близько 13 години, зазначені особи прибули на місце зустрічі ОСОБА_17 , ОСОБА_18 з ОСОБА_16 , де дочекались передачі пакетика з подрібненою речовиною рослинного походження(приналежність якої встановити не надалося можливим) останньому.

Після цього, без проведення відповідного документування ОСОБА_9 , разом із зазначеними вище особами, затримали ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , і на автомобілі, належному ОСОБА_12 доставили їх до місця розташування УБНОН ГУМВС України в Одеській області, звідки зателефонували батькам затриманих неповнолітніх, яких повідомили про затримання їх синів з наркотичним засобом та вказали про можливість вирішення питання щодо не документування затриманих ними неповнолітніх та не притягнення вказаних осіб до кримінальної відповідальності, пов`язаної із зберіганням та збутом наркотичних засобів, призначивши зустріч батькам ОСОБА_17 та ОСОБА_18 поблизу УБНОН ГУМВС України в Одеській області.

Надалі, близько 15 години 30 хвилин того ж дня, ОСОБА_11 , дії якого були узгоджені з ОСОБА_9 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , під час зустрічі у вказаному місці з батьком одного з неповнолітніх ОСОБА_19 , став вимагати у останнього за не притягнення його сина до кримінальної відповідальності за зберігання та збут наркотичного засобу, неправомірну вигоду у розмірі 15 тисяч доларів США, що відповідно до курсу НБУ складало 329250 грн., з чим ОСОБА_19 вимушений був погодитися.

В той же день, приблизно о 20 годині 30 хвилин, непрацюючий ОСОБА_14 , за попередньою згодою з зазначеними вище особами, отримав від ОСОБА_19 15 тисяч доларів США, а ОСОБА_9 та інші особи, дії як були завчасно спланованими, звільнили незаконно затриманого ними неповнолітнього ОСОБА_17 , якого протиправно утримували з 13.30 по 20.30 години.

Після цього ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , у яких перебували грошові кошти, з метою убезпечення себе та інших співучасників злочину від можливого викриття та затримання з предметом неправомірної вигоди втекли з місця події, в той час, як співробітники УВБ в Одеській області ДВБ МВС України провели затримання ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Окрім того, у вересні 2015 року, оперуповноважений СКР Ренійського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_12 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , з метою збуту наркотичного засобу, придбали у невстановлених осіб особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який в подальшому незаконно зберігали та перевозили в автомобілі ОСОБА_12 «Хонда Аккорд», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 .

16.09.2015 року, в період з 00.58 годин 03.12 годин, після затримання співробітниками УВБ в Одеській області ДВБ МВС України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , які разом зі ОСОБА_15 та ОСОБА_14 отримали неправомірну вигоду від ОСОБА_19 , під час проведення огляду автомобіля «Хонда Аккорд», належному ОСОБА_12 , було знайдено суху мелену речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору з характерним запахом, яка нагадує маріхуану, у значному об`ємі, розфасовану в численні пакети, пакетики та банки.

Відповідно до висновку експерта № 1402 від 23.09.2015 року, вилучена 16.09.2015 року речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальна маса якого у висушеному стані становить 516,06 г, що відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» (зі змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства охорони здоров`я) є великим розміром.

При прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я. Також слідчий суддя послався на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: те, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому слідчий суддя послався на необхідність проведення оперативно-слідчих дій, які викладені у клопотанні слідчого та для виконання яких необхідно певний час.

Крім того слідчий суддя послався на надання прокурором достатніх матеріалів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та на відсутність обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і прийшов до висновку про необхідність продовження відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, адвокатом ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді була подана апеляційна скарга, в якій він, посилаючись на практику ЕСПЧ вказав, що вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
Захисник послався на те, що у суду не було достатніх підстав для продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 , а також те, що слідчим суддею були порушені вимоги ст.ст. 177,178,182, ч.1 ст. 194, ст. 196 КПК України, оскільки прокурором не надано підтвердження та не доведені обставини, які вказували б недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючим ризикам.
При цьому захисник вказав, що слідчий суддя задовольнив клопотання сторони обвинувачення фактично на підставі наданих відомостей щодо вчинення підозрюваним злочину, у період часу, коли останній не перебував на зазначеній посаді, що вказує на фальсифікацію слідчим матеріалів справи.
Також апелянт вказує, що судом не взято до уваги те, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, одружений та раніше не судимий.
Крім того, апелянт зазначив, що в самому клопотанні про продовження строку тримання під вартою, зовсім не вказані обставини, які свідчать про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також відсутні посилання на докази, які обгрунтовували ці обставини.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати запобіжний захід відносно нього у вигляді домашнього арешту в нічний термін доби.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді; пояснення слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, виходячи з наступних підстав:

Порядок розгляду подання щодо продовження строку тримання особи під вартою передбачений ст.199 КПК України, а питання, які слідчий суддя повинен вирішити при розгляді клопотання щодо продовження строку тримання особи під вартою визначений змістом Глави 18 чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення. При цьому у відповідності до вимог ч.3 ст.199 КПК України повинні враховуватися дані, що заявлені ризики не зменшилися чи з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що, за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Як вбачається з наданих органом досудового розслідування матеріалів, ОСОБА_9 підозрюється у вчинені інкримінованих йому злочинів, і зазначена підозра на даній стадії досудового розслідування підтверджена наданими до клопотання матеріалами, а саме заявою потерпілого ОСОБА_19 , показами потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , показами свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , протоколами пред`явлення для впізнання свідком ОСОБА_22 та потерпілими ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 підозрюваного ОСОБА_9 і інших осіб, дії яких інкриміновані як за попередньою домовленістю у незаконному затриманні потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 вимаганні та отриманні неправомірної вигоди та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому апеляційний суд враховує ту обставину, що підозрюваному висунута підозра у вчинені кримінальних правопорушень, щодо дій, які мали місце у вересні 2015 року, а не у 2014 році, як про те зазначав в апеляції захисник.

З урахуванням вищенаведеного та встановлених під час апеляційного розгляду обставин, апеляційний суд погоджується з твердженням прокурора та висновками слідчого судді щодо обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування у скоєні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.368, ч.2 ст. 28, ч.3 ст.371 КК України, в зв`язку з чим доводи захисника щодо фальсифікації слідчим матеріалів та необгрунтованості підозри не може прийняти до уваги.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що як слідчим, так і прокурором не надано до клопотання достатніх доказів, які вказують на обгрунтованість підозри у вчинені підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 та 309 КК України. Крім того, такі докази не надані прокурором і апеляційному суду.

Що стосується існування зазначених у рішенні слідчого судді ризиків, то апеляційний суд вважає, що знайшли своє підтвердження існування лише ризики можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування чи суду та можливості знищення ним доказів, а саме предмету вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, оскільки інші ризики прокурором не доведені, та на підтвердження їх снування не надано відповідних доказів.

При цьому, апеляційний суд виходить з тяжкості покарання, яке може бути призначено у разі визнання підозрюваного винуватим у вчинені інкримінованих йому злочинів в сукупності з його обізнаністю про методи та форми проведення досудового розслідування, оскільки він є працівником правоохоронного органу, а також з тієї обставини, що предмет отримання хабара - грошові кошти на даний час не встановлені і можуть бути знищенні підозрюваним з метою уникнення відповідальності.

Також апеляційний суд вважає, що за встановлених обставин існування зазначених ризиків та з урахуванням даних про те, що ці ризики існують та не зменшилися що на думку апеляційного суду виправдовує тримання особи під вартою, обрання більш м`якого запобіжного заходу на даній стадії досудового розслідування є неможливим.

Разом з тим, апеляційний суд, частково погоджується з висновками слідчого судді щодо необхідності проведення зазначених у клопотанні відповідних слідчих дій, а саме лише в частині проведення відповідних слідчих дій за участю підозрюваного ОСОБА_15 , який був затриманий через певний час після початку розслідування справи - 03.02.2016 року, необхідності проведення та отримання слідчим відповідних висновків експертиз та отримання результатів проведених НСРД, а також проведення інших слідчих дій необхідних для закінчення розслідування у справ.

При цьому, апеляційний суд вважає, що з урахуванням продовженого у рамках кримінального провадження строку досудового розслідування до дев`яти місяців, а саме до 15.06.2016 року, прийняте слідчим суддею рішення в частині продовження строку утримання підозрюваного під вартою до 29.04.2016 року є обгрунтованим та законним.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , виходячи з вимог ст.177,178,183,199 КПК України, в зв`язку з чим не може погодитися з доводами апеляції і підстав для скасування ухвали слідчого судді не вбачає.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд Одеської області,-

постановив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 01.03.2016 року, у рамках кримінального провадження за №0000490 внесеному до ЄРДР 03.08.2015 року за ознаками ч.2 ст.28, ч.3 ст.368, ч.2 ст. 28, ч.3 ст.371. ч.2 ст.28. ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, якою продовжено строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 на 60 (шістдесят) діб, тобто до 29.04.2016 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4