Справа №463/4980/17
Провадження №1-в/463/199/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2017 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника Західного міжрегіонального

управління з питань виконання

кримінальних покарань та пробації МЮ - ОСОБА_4

засудженої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові подання Личаківського районного сектору Львівського міського відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації МЮ про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, на утриманні якої перебуває малолітня дитина, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , засудженої вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 14.12.2015 за ч.2 ст.303 КК Ураїни до 4 років позбавлення волі, звільненої від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, суд -

встановив:
З Личаківського районного сектору Львівського міського відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації МЮ надійшло подання про вирішення питання щодо застосування п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» відносно засудженої ОСОБА_5 , оскільки остання скоїла злочин середньої тяжкості та має на утриманні малолітню дитину.

В судовому засіданні засуджена ОСОБА_5 та прокурор проти задоволення подання заперечили.

Заслухавши думку прокурора, засудженої, оглянувши матеріали особової справи ОСОБА_5 №20/16, суд встановив наступне.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про амністію у 2016 році» дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017, передбачено, що звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 дійсно не позбавлена батьківських прав, та на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» має дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій не виповнилося 18 років.

Разом з тим, Вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 14.12.2015 затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 25.11.2015 між прокурором прокуратури Шевченківського району м. Львова ОСОБА_7 , з одної сторони, та обвинуваченою ОСОБА_5 , з іншої сторони, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України. Визнано ОСОБА_5 винуватою у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 303 КК України та призначено покарання у виді 4 позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в орган кримінально-виконавчої інспекції.

Як вбачається з ч.2 ст.303 КК України втягнення особи в заняття проституцією або примушування її до зайняття проституцією з використанням обману, шантажу чи уразливого стану цієї особи, або із застосуванням чи погрозою застосування насильства, або сутенерство, вчинені щодо кількох осіб або повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням службового становища, або особою, від якої потерпілий був у матеріальній чи іншій залежності, караються позбавленням волі на строк від чотирьох до семи років.

Таким чином злочин, передбачений ч.2 ст.303 КК України, винною у вчиненні якого визнано ОСОБА_5 , відповідно до ст.12 КК України є тяжким.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 не є суб`єктом п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Крім цього, в судовому засіданні ОСОБА_5 проти застосування до неї амністії заперечила, а згідно з ч.8 ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.537, 539 КПК України, ст.ст.1, 10, 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд
ухвалив:
В задоволенні подання Личаківського районного сектору Львівського міського відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації МЮ про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» відносно ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м.Львова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1