АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/4271/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні - начальника п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва у суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 03 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_10 , погоджене начальником п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва у суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 28 вересня 2017 року включно, із забороною залишати без дозволу детектива, прокурора або суду місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 год. до 07:00 год. наступної доби та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт. Олександрівка Кіровоградської області, одруженого, освіта вища, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував фактичні обставини справи, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, оскільки застосування такого запобіжного заходу буде достатнім для запобігання встановлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , подали апеляційні скарги.

Прокурор ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі та доповненнях до неї просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність і необґрунтованість, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів із визначенням застави у розмірі 7 719 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 12 998 796 (дванадцять мільйонів дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч сімсот дев`яносто шість) гривень, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що судом не надано належної оцінки доводам, викладеним у клопотанні, у тому числі і тому факту, що відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, прокурор зазначає, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні, в тому числі, тяжкого кримінального правопорушення, міра покарання за який передбачає позбавлення волі на строк до 6 років. Додає, що у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 має закордонні паспорти, неодноразово перетинав державний кордон України, матеріальний стан підозрюваного, достатній для залишення меж України з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також ділові і особисті зв`язки для постійного проживання поза межами України. Додає, що усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення умисного тяжкого корупційного злочину, ОСОБА_9 може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності, у тому числі на території, які тимчасово не контролюються українською владою чи за кордон.

Далі прокурора вказує, що перебуваючи на волі, ОСОБА_9 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, матиме можливість контактувати з можливими невстановленими досудовим розслідуванням співучасниками злочину та свідками, з приводу приховування, знищення доказів, що стали підставою притягнення до кримінальної відповідальності. Додає, що ОСОБА_9 має доступ та можливість до знищення, спотворення речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, та можливість створення, виготовлення завідомо неправдивих доказів.

Також прокурор зазначає про наявність ризику незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, оскільки відповідно до показів свідка ОСОБА_11 , після надання викривальних показів щодо неправомірних дій головного лікаря ЗОКЛ ОСОБА_9 , останнім 07.07.2016 свідка незаконно звільнено з посади завідуючого відділення рентген-ангіографії ендоваскулярної хірургії ЗОКЛ.

Крім того, прокурор стверджує, що оскільки підозрюваний перебуває на посаді головного лікаря КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня», у нього наявні відповідні фінансові, організаційні можливості, особистісні та ділові зв`язки, які він зможе використати для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином. Додає, що під час проведення негласних слідчих (розшукової) дій - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з абонентського мобільного номеру, яким володів та користувався ОСОБА_9 встановлено, що останній обговорював з різними особами можливість тиску на органи судової влади, а також обговорював з абонентом на ім`я ОСОБА_12 (саме так звати теперішнього голову Запорізької ОДА - ОСОБА_13 ) - можливість вирішення питань в Антимонопольному комітеті України про відкликання скарги на неправомірні дії комітету з конкурсних торгів.

Крім того, додає, що в ході огляду програмно-керованого пристрою для обробки інформації (ноутбуку) AppleMacBookPro, вилученого під час обшуку кабінету, виявлено файл формату «.doc» (створено 17.01.2016 о 17.16 год.) під назвою «Для БКИ», в якому на російській мові містилися наступні записи до БКІ (що повністю повторює ініціали ОСОБА_13 ), серед яких питання щодо «протекції на випередження експертизи по ангіографу».

Далі прокурор зазначає, що враховуючи тяжкість та резонансність злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , дані про його особу, нездатність застави у межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, є необхідним визначити останньому, як альтернативу, розмір застави, що становить 12998796,00 грн. (дванадцять мільйонів дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста тисяч сімсот дев`яносто шість) гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків.

Також прокурор зазначає про майновий стан підозрюваного та членів його сім`ї, який свідчить про наявність у підозрюваного та інших можливих співучасників злочину, фінансової можливості внесення застави у межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Крім того, прокурор акцентує увагу суду на тому, що висновки суду щодо належної явки підозрюваного до органів досудового розслідування, не підтверджуються доказами, дослідженими під час розгляду клопотання. Так, прокурор вказує, що підозрюваний за викликами не з`являвся, постійно намагався уникнути явки до попереднього органу досудового розслідування та будучи попередньо повідомленим про необхідність його явки, знаходив приводи і підстави для її уникнення та намагався надати таким підставам вигляду поважних причин, уникав спілкування зі слідчим попереднього органу досудового розслідування, у зв`язку із чим з ним не проводились слідчі дії.

Також прокурор вказує, що після витребовування справи Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою та прийняття рішення про визначення даного кримінального провадження за підслідністю НАБ України, слідчі дії за участі ОСОБА_9 не проводились.

У підсумку прокурор вказує, що судом не взято до уваги матеріали за результатами проведених негласних слідчих розшукових дій про наміри вплинути на органи досудового розслідування та експертні установи з використанням своїх дружніх зв`язків і відносин із високопосадовцями.

Також судом не взято до уваги і той факт, що саме будучи обізнаним у здійсненні досудового розслідування та будучи обізнаним про факти допитів і викликів, підозрюваний намагався, впливати на свідків з використанням наданих йому повноважень, з метою зміни останніми своїх показів.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, захисник зазначає про суворість застосованого до підозрюваного запобіжного заходу. Додає, що підозрюваний не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, вчиняти інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як вину свою у вчиненні злочинів не визнає, а тому, як стверджує адвокат, відсутні підстави вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність, так як злочинів підозрюваний не вчиняв.

Далі апелянт зазначає, що стороною захисту подано клопотання про розгляд заяв особистої поруки, які не розглянуті слідчим суддею.

Захисник ОСОБА_7 в доповненнях до апеляційної скарги додає, що ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 серпня 2017 року, відмовлено у задоволенні клопотання про відсторонення ОСОБА_9 від займаної ним посади в рамках даного кримінального провадження, а отже, як стверджує адвокат, підтверджено відсутність необхідності у застосуванні щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу, а саме тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та захисників, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні Національного антикорупційного бюро України перебувають матеріали кримінального провадження № 0000048, відомості про яке 07 листопада 2013 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України.

01 серпня 2017 року ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

02 серпня 2017 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.27, ч. 2 ст.28, ч.2 ст.364, ч. 3 ст.27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Старший детектив Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_14 , за погодженням із начальником п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва у суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 03 серпня 2017 року частково задоволено та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 28 вересня 2017 року включно, із забороною залишати без дозволу детектива, прокурора або суду місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 год. до 07:00 год. наступної доби та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

При судовому розгляді клопотання суд перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні детектива підстав для застосування щодоОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту.

Задовольняючи частково клопотання детектива, суд правильно виходив з того, що матеріали клопотання містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийшов до висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, оскільки застосування саме такого запобіжного заходу буде достатнім для запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням наведеного, посилання прокурора на наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як вбачається з матеріалів провадження, а саме оскаржуваної ухвали слідчого судді, враховані судом при постановленні судового рішення.

Посилання прокурора на те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні, в тому числі, тяжкого кримінального правопорушення, міра покарання за який передбачає позбавлення волі на строк до 6 років, колегія суддів не бере до уваги, оскільки сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для задоволення апеляційної скарги та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у сумі більше дванадцяти мільйонів гривень.
Твердження прокурора про наявність у підозрюваногоОСОБА_9 закордонних паспортів, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, з урахуванням покладених на підозрюваного оскаржуваною ухвалою процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, серед яких і обов`язок здати паспорти на зберігання до відповідних органів державної влади.

Посилання прокурора на те, що ОСОБА_9 неодноразово перетинав державний кордон України та його матеріальний стан достатній для залишення меж України з метою уникнення кримінальної відповідальності, є необгрунтованими, з урахуванням того, що підозрюваний протягом тривалого часу був обізнаний про наявність кримінального провадження, в межах якого йому повідомлено про підозру, інші відомості про його наміри переховування від органів досудового розслідування та суду відсутні. З цих же підстав не заслуговують на увагу твердження сторони обвинувачення про наявність у підозрюваного зв`язків для постійного проживання поза межами України та планів втечі.

Крім того, доводи прокурора в частині наявності ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів визнає непереконливими, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного з часом зменшуються (справа «Ткачов проти України» від 13.12.2007 р., «Єлоєв проти України» від 06.11.2008р.). Так, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, мотивування судів з пливом часу не зазнало жодної еволюції, яка б відбивала зміну ситуації та наслідки перевірки того, чи ці підстави залишалися в силі на пізнішій стадії судового розгляду («Биков проти Росії», 10 березня 2009 року); єдиною іншою підставою для подальшого тримання заявниці під вартою, яку вказували національні суди, було те, що вона може знищити докази, перешкоджати правосуддю або вчинити новий злочин. Суд припускає, що на початкових стадіях розслідування ризик втручання заявниці у здійснення правосуддя міг виправдовувати її тримання під вартою. Однак після того, як докази були зібрані, ця підстава своє значення втратила («Мамедов проти Росії» від 01.07.2066 р.); суд вважає, що важко зрозуміти, яким чином ступінь таких ризиків [чинення тиску на свідків і знищення доказів] може так мінятися. Усе ж він припускає, що як зазначали компетентні органи судової влади, вони були очевидними, з огляду на особу заявника та його позицію в ході розслідування. Однак, хоча вони й виправдовували таким чином тримання заявника під вартою на початку, то поступово, у міру того, як було проведено допити декількох свідків у справі і розслідування просувалося, неминуче втрачали своє значення («І.А. проти Франції», 23 вересня 1998 р.) та ін.

Враховуючи наведене, а також тривалість досудового розслідування даного кримінального провадження та відсутності даних неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та можливість запобігти їм через застосування домашнього арешту.

Крім того, посилання прокурора на наявність ризику незаконного випливу на свідків, є необгрунтованим, оскільки вказаний ризик враховано слідчим суддею при постановленні ухвали слідчого судді і покладено обов`язок утримання від спілкування з певними особами.

Що стосується звільнення з посади завідуючого відділення рентген-ангіографії ендоваскулярної хірургії ЗОКЛ, який є свідком у даному кримінальному провадженні, то дані обставини не є визначеною законом самостійною підставою для застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, як і твердження прокурора про наявність у підозрюваного фінансової можливості внесення застави у межах, визначених ст. 182 КПК України.

Посилання прокурора на наявність у підозрюваного фінансових та організаційних можливостей, які він зможе використати для уникнення відповідальності, є непереконливими, як і твердження з приводу того, що майновий стан підозрюваного та членів його сім`ї вказує на наявність інших можливих співучасників злочину, оскільки, в розумінні вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, прокурор не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався в апеляційній скарзі. Крім того, не надано таких доказів апелянтом і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Посилання прокурора на неналежну явку підозрюваного до органів досудового розслідування, колегія суддів визнає непереконливими, оскільки вони спростовуються доданими до клопотання детектива доказами, зокрема даними, які містяться в повідомленні про поважні причини неприбуття за повісткою від 10.02.2016 року та доданою до нього довідкою № 893 від 10.02.2016 року (а.с. 202-206 т. 1), листом адвоката ОСОБА_15 від 30.05.2016 року, наказом від 23.05.2016 року (а.с.ю 207-208, 209 т. 1).
Доводи прокурора в частині того, що з після витребовування справи Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою слідчі дії за участі ОСОБА_9 не проводились, не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки приймаючи рішення слідчий суддя пересвідчився у наявності обставин, які перешкоджають закінчити досудове розслідування і відсутність яких мала би бути підставою для відмови у задоволенні клопотання, що у цьому випадку не мало місця.

Посилання прокурора на те, що відповідно до проведених негласних слідчих (розшукової) дій, ОСОБА_9 обговорював з різними особами можливість тиску на органи судової влади, а також обговорював з абонентом на ім`я ОСОБА_12 можливість вирішення питань в Антимонопольному комітеті України про відкликання скарги на неправомірні дії комітету з конкурсних торгів, що не було взято слідчим суддею до уваги, можуть бути підставою для звернення прокурора до слідчого судді в порядку, передбаченому ст. 200 КПК України, як і доводи в частині того, що в ході огляду програмно-керованого пристрою для обробки інформації (ноутбуку) AppleMacBookPro, вилученого під час обшуку кабінету, виявлено файл під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому на російській мові містилися записи до БКІ (що повністю повторює ініціали ОСОБА_13 ), серед яких питання щодо «протекції на випередження експертизи по ангіографу».

Посилання сторони захисту на суворість застосованого до підозрюваного запобіжного заходу не заслуговують на увагу з урахуванням того, що слідчим суддею при розгляді клопотання детектива повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Висновки суду відповідають зазначеним положенням КПК України та фактичним обставинам справи.

Твердження захисників про невизнання підозрюваним своєї вини, не може бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, з урахуванням того, що оцінка зазначеним обставинам буде дана судом при розгляді справи по суті, оскільки на даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Доводи сторони захисту в частині не вирішення слідчим суддею заяв про особисту поруку, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами даного провадження, а саме змістом журналу судового засідання та ухвали слідчого судді, відповідно до яких дане питання було предметом розглядом у судовому засіданні суду першої інстанції та відображено у рішенні.

Посилання сторони захисту на наявність у даному кримінальному провадженні ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09.08.2017 року про відмову у задоволенні клопотання про відсторонення ОСОБА_9 від займаної ним посади, не є предметом розгляду у даному судовому засіданні, як і не може свідчити про необхідність або її відсутність у застосуванні щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу, а саме тримання під вартою, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 194 КПК України.

Що стосується доводів сторони захисту з приводу відсутності у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами.
Крім того, необхідним буде відмітити, що слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_9 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і незадовільний стан його здоров`я підозрюваного.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 03 серпня 2017 року, якою частково задоволено клопотання старшого детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_10 , та застосовано щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 28 вересня 2017 року включно, із забороною залишати без дозволу детектива, прокурора або суду місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 год. до 07:00 год. наступної доби та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні - начальника п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва у суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4