Ухвала
Іменем України
02 березня 2018 року

м. Київ
справа № 206/1741/17

провадження № 51-4371 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України, із застосуванням ст. 71, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, до покарання у виді 2 місяців 25 днів арешту.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
У своїй касаційній сказі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Прокурор посилається на ту обставину, що судом першої інстанції застосовано редакцію закону, яка втратила чинність на час вчинення злочину ОСОБА_4 , та висновок суду щодо такого злочину не відповідає точному змісту диспозиції ч. 2 ст. 389 КК України. На думку прокурора, апеляційний суд вказаних порушень не усунув, та вирок суду безпідставно залишив без зміни.
Разом з тим, з касаційної скарги не зрозуміло, чому прокурор дійшов висновку, що судом під час постановлення вироку було застосовано редакцію закону, який втратив чинність, оскільки в самому вироку суду немає посилання на таку редакцію.
Крім того, у скарзі не наведено обґрунтування, як саме таке порушення, на думку прокурора, вплинуло на правильність доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, а також на прийняття судами законних та обґрунтованих рішень в цілому. Тобто, прокурор у касаційній скарзі не наводить таких порушень закону, які тягнуть за собою безумовну зміну чи скасування оскаржуваного судового рішення.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Касаційна скарга може бути розглянута за умови усунення зазначених недоліків протягом 5 днів з дня одержання копії даної ухвали.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року щодо ОСОБА_4 , залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків п`ять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3