Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
22 січня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області від 02 січня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000547, внесеного до ЄРДР від 31 грудня 2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, ?
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області від 02 січня 2018 року клопотання начальника СВ Острозького відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено. Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою постановлено рахувати з моменту затримання підозрюваного, а саме з 01 січня 2018 року по 01 березня 2018 року.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 покликається на необґрунтованість і незаконність ухвали слідчого судді. Вказує, що слідчим суддею за відсутності достатнього обґрунтування прокурором наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, помилково визнано доведеними наявність ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя встановила наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, за відсутності достатніх перевірених доказів того, що саме ОСОБА_6 буде незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_9 , перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування шляхом незаконного впливу на потерпілого та свідків, а лише з підстав, поданої ним заяви про те, що невідомі особи примушували його до відмови від показань за даним провадженням. Помилково дійшла висновку слідчий суддя, що прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК, що ОСОБА_6 може вчинити інше правопорушення, оскільки він притягувався раніше до кримінальної відповідальності і протягом іспитового строку, повторно вчинив новий умисний злочин. Зазначає, що ОСОБА_6 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочину не визнає. Сам звернувся із заявою про його побиття з боку потерпілого ОСОБА_9 , сам зацікавлений у результатах розслідування даного злочину і не має підстав вважати, що він буде переховуватись від органу досудового розслідування, продовжуватиме вчиняти правопорушення, так як злочину він не вчиняв. В судовому засіданні дав пояснення з приводу обставин, у вчиненні яких підозрюється. Вважає, що обрання підозрюваному ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу буде достатнім для забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області від 02 січня 2018 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає до задоволення з таких підстав.
У ч.1 ст.131 КПК України вказано, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 цього Кодексу. Пунктом 5 ч.2 даної статті передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
З матеріалів провадження вбачається, що 01 січня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні хуліганства грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, який відповідно до ч.3 ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Під час розгляду даного клопотання у відповідності до вимог ст. 194 КПК України слідчий суддя суду першої інстанції правомірно встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказаного злочину, що підтверджується долученими матеріалами досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а також існування ризиків: незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_9 у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення; доведеність прокурором недостатності застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам, що на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатнім для застосування щодо підозрюваного такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою.
Крім того, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею також враховано вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 даного злочину, за який передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на строк до чотирьох років, вік, відсутність сім`ї, постійного місця проживання та роботи, неодноразову судимість за корисливі та насильницькі злочини, той факт, що події вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_6 злочину, які мали місце 31 грудня 2017 року, припадають на період відбування останнім встановленого Нетішинським міським судом Хмельницької області від 15 лютого 2017 року іспитового строку, на підставі чого слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Наведені в судовому засіданні при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали слідчого судді ОСОБА_6 характеризуючі дані, а саме: перебування його в цивільному шлюбі з особою, яка має дитину від попереднього шлюбу та їх фактичне проживання в АДРЕСА_1 , те, що неофіційно працевлаштований на станції технічного обслуговування, враховуються апеляційною інстанцією, однак вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
При апеляційному розгляді прокурором підтверджено актуальність і на даний час застосованого судом першої інстанції стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурор підтвердила про існування обґрунтованих, на її думку, зазначених у клопотанні ризиків. Вказала на неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_6 за злочини проти власності, проти життя та здоров`я особи, в тому числі і за злочини проти громадського порядку та моральності (ч.1 ст. 296 КК), долучивши відповідну вимогу УІАП «102» ГУНП в Хмельницькій та Рівненській області, наголосивши на звільненні на даний час ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку за попередній злочин, протягом якого мали місце події 31 грудня 2017 року, у чому підозрюється ОСОБА_6 , якому повідомлено про підозру за ч.2 ст. 296 КК України, що свідчить про наявність у даному кримінальному провадженні ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто останній може вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор на підтвердження існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_9 ) зазначила, що на даний час триває досудове розслідування кримінального провадження № 0000003, внесеного до ЄРДР від 02 січня 2018 року за заявою ОСОБА_9 , відповідно до якої невідомі особи примушували потерпілого ОСОБА_9 по кримінальному провадженню стосовно ОСОБА_6 до відмови від давання показань, тобто за правовою кваліфікацією за ст. 386 КК України.
За наведеного слідчий суддя прийняла рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та виключає собою можливість застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту на певний період доби, а саме з 20 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв., на який вказував в судовому засіданні апеляційної інстанції захисник ОСОБА_7 .
Доказів на спростування висновків слідчого судді захисником в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Ухвала слідчого судді є законною та обгрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області від 02 січня 2018 року про задоволення клопотання начальника СВ Острозького відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника підозрюваногоОСОБА_6 ОСОБА_7 без задоволення
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3