Справа № 496/3500/17
Провадження № 1-кп/496/315/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року Біляївський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5

представника службу у справах дітей ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження №0000585 від 15.07.2017 року відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Нерубайське, Біляївського району, Одеської області, громадянин України, без освіти, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

14.07.2017 року, приблизно о 20:00 годин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підійшовши до останнього, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості, з мотивів особистої неприязні, наніс один удар кулаком по обличчю, спричинивши ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді закритого двостороннього перелому нижньої щелепи в області кута зліва і виросткового відростка справа, які спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад трьох тижнів (більш ніж 21 день) та згідно п. 2.2.2 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до пошкоджень середньої тяжкості, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №264 від 19.09.2017 року. Потерпілим заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 627 гривень та моральну шкоду у розмірі 10000 гривень.

Допитаний у судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, визнав повністю та пояснив, що вчинив злочин при таких обставинах, як зазначено у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся. Цивільний позов обвинувачений визнає частково, в частині матеріальної шкоди визнає повністю, моральну шкоду визнає в сумі 3000 грн.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав цивільний позов, наполягає на його задоволенні.

Під час судового розгляду судом було визнано недоцільним дослідження усіх доказів у справі стосовно фактичних обставин справи, викладених у обвинувальному акті , оскільки вони ніким не оспорюються, неповнолітнім ОСОБА_7 повністю визнається вина та фактичні обставини справи, а сторони кримінального провадження не заперечували проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України. При цьому суд з`ясував, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих фактичних обставин справи, переконався у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_7 відповідно до обвинувального акту визнається судом доведеним, оскільки воно ніким не оспорюється. У зв`язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, вважає кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України правильною, оскільки він вчинив середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання, суд керується ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 12 КК України, злочин, вчинений обвинуваченим неповнолітнім ОСОБА_7 є злочином середнього ступеня тяжкості. Вивченням особистості обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_7 та враховуючи також досудову доповідь про неповнолітнього обвинуваченого у даному кримінальному провадженні. встановлено, що: обвинувачений неповнолітній, раніше не судимий, працює, хоча і неофіційно, має позитивну характеристику за місцем проживання, має чіткий контроль над поведінкою та мисленням.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_7 , відповідно до ст.66 КК України, є повне визнання вини та щире каяття, скоєння злочину неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання, із застосуванням ст. ст. 75, 104 КК України.

Від захисника обвинуваченого, в судовому засіданні надійшло клопотання про застосування відносно неповнолітнього ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обвинувачений погодився на застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до положень п. «а» статті 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» особи звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми. Відповідно до ст. 12 КК України скоєний неповнолітнім ОСОБА_7 злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_7 підлягає звільненню від відбування призначеного покарання у відповідності до п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Розглядаючи питання цивільного позову, заявленого потерпілим до неповнолітнього обвинуваченого, суд приходить до наступного висновку.

Матеріальна шкода, підтверджена документально, в сумі 627 гривень, підлягає стягненню безпосередньо з обвинуваченого, оскільки шкода здоров`ю потерпілого нанесена умисними діями обвинуваченого та відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Щодо стягнення моральної шкоди, то дана вимога підлягає частковому задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Р озмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до роз`яснень, які надані у п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

З аналізу доказів які вивчені судом у кримінальному проваджені суд дійшов висновку, що неповнолітнім обвинуваченим потерпілому спричинена і моральна шкода, яка виразилася в фізичних та душевних стражданнях, пов`язаних з самим фактом спричинення йому тілесних ушкоджень, душевними стражданнями, пов`язаними з тим, що він тривалий час проходив курс лікування.

При визначенні розміру заподіяної потерпілому моральної шкоди, суд враховує характер, тривалість та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), які зазнав та зазнає потерпілий по цей час. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 3000 гривень.

Керуючись ст.. 368-371, 373,374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання - 1 (один) рік позбавлення волі.

Відповідно до ст. ст. 75, 104 КК України неповнолітнього ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік.

У відповідності до ст.1 п. «а» ЗУ «Про амністію у 2016 році» звільнити неповнолітнього ОСОБА_7 від відбування покарання.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з неповнолітнього ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 суму у розмірі 627 гривень в якості відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з неповнолітнього ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 суму у розмірі 3000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області: ОСОБА_1