Справа № 565/2048/17
Провадження № 1-кп/565/136/17
У Х В А Л А

14 грудня 2017 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області
в особі судді ОСОБА_1 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Кузнецовського міського суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000529, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кузнецовськ Рівненської області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,
за ст.185 ч.2 та ст.190 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , обвинувачується за ст.190 ч.2 КК України в тому, що 06 вересня 2017р. приблизно о 20 год. він, перебуваючи в кафе «Диканька» за адресою вул.Енергетиків, 2 м.Вараш Рівненської області, умисно шляхом зловживання довірою, під приводом здійснення телефонного дзвінка, отримав від ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 4X IMEI №1 НОМЕР_1 , IMEI №2 НОМЕР_2 вартістю 2300 грн. з флеш-карткою марки «Toshiba» об`ємом 16 gb вартістю 200 грн. та з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_3 вартістю 25 грн. Заволодівши вказаним телефоном, ОСОБА_4 реалізував його, а отримані кошти використав на власний розсуд, чим заподіяв для останнього майнової шкоди на загальну суму 2525 грн.

Діяння ОСОБА_4 кваліфіковане за ст.190 ч.2 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.

Крім того, ОСОБА_4 , обвинувачується за ст.185 ч.2 КК України в тому, що 08 вересня 2017р. приблизно о 17 год. 40 хв. він, перебуваючи в лісопарковому масиві неподалік кафе «Корчма» за адресою вул. Паркова зона, 1 у м.Вараш Рівненської області, маючи в своєму розпорядженні банківську картку «ПриватБанку» за № НОМЕР_4 , належну ОСОБА_5 , що отримав від останнього з умовою купівлі спиртного та продуктів харчування у визначеному торговому закладі та знаючи пін-код, вирішив вчинити крадіжку грошових коштів з її рахунку. На виконання свого злочинного наміру, що поєднувався єдиним умислом, 08.09.2017р. о 17 год. 50 хв., 18 год. 17 хв. та 19.год. 57 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно повторно з корисливою метою, спрямованою на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , з допомогою банківських терміналів, розміщених у м-ні Будівельників, неподалік супермаркету «Вопак 2212», м-ні Вараш та вул..Енергетиків, в межах автостанції у м.Вараш, із банківської картки «ПриватБанку» за № НОМЕР_4 , шляхом проведення трьох транзакцій на суму 1000, 2000 і 5000грн. відповідно, таємно здійснив крадіжку вказаних коштів, чим заподіяв ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 8000грн.

Діяння ОСОБА_4 кваліфіковане за ст.185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

До суду надійшла угода про примирення, укладена між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 26 жовтня 2017 року в м.Вараш.

Під час розгляду угоди про примирення прокурор просив відмовити в затвердженні угоди про примирення між підозрюваним та потерпілим і призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку на підставі обвинувального акту. Обвинувачений та потерпілий погоджувалися із такою думкою прокурора.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілого, вивчивши зміст обвинувального акту та угоди про примирення від 26.10.2017р., суд приходить до висновку про неможливість затвердження такої угоди про примирення та вбачає підстави для відмови в затвердженні угоди і повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування, відповідно до ст.314 ч.3 п.1 КПК.

Зміст угоди про примирення не відповідає вимогам, що визначені в ст.472 ч.1 КПК, оскільки в угоді не виписано однозначно про згоду підозрюваного на звільнення його від відбування покарання з випробуванням та про таку ж згоду потерпілого.

Крім того, в ході розгляду угоди, за твердженням потерпілого, встановлено, що він з обвинуваченим не примирився, так як не було у зазначений в угоді строк до 15.11.2017р. здійснено відшкодування шкоди в сумі 8000 грн. Також потерпілий заявив, що угода була укладена з ініціативи слідчого, а не потерпілого чи обвинуваченого.

Відповідно до норми ст.474 ч.7 п.1 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, в тому числі, якщо існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, а також у разі очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Отже, з наведених підстав, оскільки потерпілий та обвинувачений не примирилися і очевидним є неможливість виконання ОСОБА_4 взятого за угодою зобов`язання про відшкодування майнової шкоди потерпілому в сумі 8000 грн. в строки, зазначені в угоді (тобто на теперішній час минув обумовлений строк відшкодування шкоди), то суд має відмовити в затвердженні розглядуваної угоди.

Позиція прокурора про можливість призначення судового розгляду для проведення судового провадження в загальному порядку на підставі обвинувального акту у зв`язку з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення, не ґрунтується на нормах КПК України. Зокрема, ні у нормах Глави 35 (Кримінальне провадження на підставі угод) Розділу VI , ні нормами ст.314 ч.3 КПК України не передбачено право суду приймати таке рішення у підготовчому судовому засіданні. Більш того, перелік рішень, які суд вправі ухвалити в підготовчому судовому засіданні у нормах ст.314 ч.3 КПК України сформульований вичерпно та однозначно. Зокрема, відповідно до норми ст.314 ч.3 п.1 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу. Не дають правової підстави для ухвалення запропонованого прокурором судового рішення і покликання на п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015р., оскільки із наданих в зазначеному пункті Постанови роз`яснень не вбачається однозначно наявності у суду права призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку у випадку, коли угода про примирення була укладена під час досудового розслідування, а не під час підготовчого провадження в суді.
Тому, з метою забезпечення точного й неухильного застосування чинного законодавства при здійсненні кримінального провадження на підставі угод, слід постановити, так як і передбачено нормою ст.314 ч.3 п.1 КПК України, ухвалу про відмову в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування. Приймаючи таке рішення суд також враховує, що в ході здійснення кримінального провадження на підставі угоди із пояснення прокурора слідує, що в обвинувальному акті неправильно зазначені прізвище, ім`я та по батькові прокурора, який здійснював процесуальне керівництво під час досудового розслідування, оскільки прокурор ОСОБА_6 такого процесуального керівництва не здійснював, хоча й зазначений в обвинувальному акті.

Керуючись ст.ст. 314 ч.3 п.1, 474 ч.7 п.п.4, 5 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити в затвердженні угоди про примирення, укладеної між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 26 жовтня 2017 року в м.Вараш та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК.

С у д д я :