Справа № 471/122/18-к
Провадження №1-кс/471/6/18

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ "13" березня 2018 р.
Слідчий суддя Братського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність Братського ВП ГУНП у Миколаївській області,
ВСТАНОВИВ:
06 березня 2018 року до Братського районного суду Миколаївської області надійшла скарга ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність Братського ВП ГУНП у Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У судове засідання заявники не з`явилися, до суду надіслали заяву про розгляд скарги за їх відсутності, в зв`язку з віддаленістю місця проживання їх від суду.
Інспектор Братського ВП ГУ НП у Миколаївській області ОСОБА_3 скаргу вважав такою, що не підлягає задоволенню.
Вислухавши пояснення інспектора, дослідивши матеріали скарги, суд дійшов наступного.
19 лютого 2018 року на адресу Братського ВП ГУНП у Миколаївській області надійшла заява про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 192 КК України.
Станом на 02.03.2018 року відомості щодо кримінального правопорушення не внесені до ЄДРДР.
Під час судового засідання судом досліджено матеріали перевірки за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які надійшли з Братського ВП.
Згідно висновку від 21.02.2018 року Братського ВП ГУПН, розгляд звернення за результатами проведено перевірки припинено, оскільки ознак кримінального правопорушення не вбачається.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Виходячи з положень вказаних нормативних актів, саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та мають містити вищевказані відомості.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність у таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.
Частиною 5 статті 214 КПК України, визначено перелік відомостей, що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань, до яких згідно п. 4 відносяться: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Частиною 1 ст. 192 КК України, на яку посилаються заявники у своїй заяві до органу поліції та скарзі до суду передбачена кримінальна відповідальність за заподіяння значної майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства. За способом вчинення цей злочин є близьким до шахрайства. Однак, на відміну від шахрайства, при його вчиненні не відбувається вилучення чужого майна із фонду власника: винний отримує матеріальну вигоду в результаті використання майна, яке лише мало надійти у розпорядження власника і поповнити його майновий фонд. Тобто він не вилучає майно, а лише не передає його належному власникові чи законному володільцю. З об`єктивної сторони цей злочин полягає в отриманні винним матеріальної вигоди за рахунок власника або законного володільця майна шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства. Способами вчинення злочину є обман та зловживання довірою.
В даному ж випадку між сторонами виникли договірні відносини, способи захисту яких передбачені цивільно-правовими нормами.
З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність Братського ВП ГУНП у Миколаївській області - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 ,