Дата документу Справа № 310/6973/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/107/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/6973/15-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.115 ч.2 п.п.1,6,12 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001827, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок колегії суддів Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 березня 2017 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04.01.2005 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ст.ст. 186 ч. 3, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 25.01.2005 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ст.ст. 190 ч. 2, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 30.04.2009 року по відбуттю покарання;

- 06.04.2011 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ст.ст. 185 ч. 2, 69 КК України до 200 годин громадських робіт;

- 20.12.2011 року Бердянським міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 1 року і 10 діб позбавлення волі, звільнений 17.08.2012 року по відбуттю строку покарання;

- 08.01.2014 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ст.ст.15 ч. 3, 185 ч. 2, 185 ч. 2, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася в м. Бердянську Запорізької області, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и л а:
вироком колегії суддів Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 березня 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 4 ст. 187 КК України у вигляді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

- за п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією всього майна.

Згідно зі ст. 71 КК України до покарання призначеного за новим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08.01.2014 року та призначено остаточне покарання у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту затримання ОСОБА_8 , тобто з 05.05.2015 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк призначеного покарання ОСОБА_8 зараховано час попереднього ув`язнення, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто з 05.05.2015 року до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили. Вирок в цій частині підлягає негайному виконанню.

ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч.1 ст. 309 КК України та призначено їй покарання:

- за ч. 4 ст. 187 КК України у вигляді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

- за п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

- за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією всього майна, належного їй на праві власності.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто з 05.05.2015 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк призначеного покарання ОСОБА_7 зараховано час попереднього ув`язнення, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто з 05.05.2015 року до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили. Вирок в цій частині підлягає негайному виконанню.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 45940 гривень та моральної шкоди 50000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 306 гривень 90 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 767 гривень 70 копійок.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 02 травня 2015 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, знаходячись біля дачного будинку АДРЕСА_3 , обвинувачена ОСОБА_7 запропонувала обвинуваченому ОСОБА_8 скоїти крадіжку майна у раніше знайомих ОСОБА_8 потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які мешкають за вказаною адресою, на що обвинувачений ОСОБА_8 погодився, тим самим вони вступили між собою у попередню змову на вчинення крадіжки.

Того ж дня, приблизно о 23 годині 05 хвилин обвинувачений ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою з обвинуваченою ОСОБА_7 , обидва перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, через хвіртку проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де через незачинені вхідні двері проникли у загальний коридор безпосередньо дачного будинку АДРЕСА_3 , де почали підшукувати майно для подальшого викрадення. Під час знаходження у вказаному будинку, злочинні дії обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 були помічені мешканцями будинку - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які вийшли з кімнати у загальний коридор. Відразу після цього, обвинувачені ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що їх злочинні дії помічені мешканцями будинку, діючи умисно, за попередньою змовою між собою, з метою заволодіння чужим майном, напали на ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , при цьому ОСОБА_8 , застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, наявним у нього при собі ножем наніс ОСОБА_13 7 ударів в область обличчя, грудної клітини, черевної стінки, долоней, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 , тілесні ушкодження:

- рану на шкірі обличчя праворуч, яка кваліфікується як легке тілесне ушкодження;

- сім проникаючих сліпих поранень грудної клітини ліворуч, які в сукупності, так і окремо кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння;

- рану на правій частині грудної клітини, три рани передньої черевної стінки, рану на правому плечі, які кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- рани на долонях, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Одразу після цього, продовжуючи знаходитись в будинку АДРЕСА_3 , обвинувачена ОСОБА_7 , з метою доведення їх спільного злочинного умислу на вчинення розбійного нападу до кінця, взяла ніж обвинуваченого ОСОБА_8 в руки та, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, застосовуючи насильство, небезпечне для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, нанесла ОСОБА_12 17 ударів в область грудної клітини; 2 удари в область шиї; 3 удари в область живота, а також 2 удари рукою в область обличчя, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження:

- сліпі колото-різані рани грудної клітки, проникаючі в грудну порожнину зліва з пошкодженням лівої легені, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння;

- сліпі колото-різані рани на передній і задній поверхнях грудної клітки, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження;

- проникаючу в черевну порожнину з пошкодженням тканини печінки рану в області правого підребер`я, яка кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння;

- наскрізну рану в області правого передпліччя і сліпу рану в області першого поперекового хребця, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження;

- синець і садно в області правого лобного бугра з крововиливом в м`які тканини голови, крововилив в м`які тканини потиличної області голови, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

В процесі розбійного нападу, поєднаного з проникненням у житло, обвинувачений ОСОБА_8 , діючи з метою умисного вбивства двох осіб, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з обвинуваченою ОСОБА_7 , наніс ОСОБА_13 7 ударів клинком ножа в область грудної клітини зліва, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження:

- рану на шкірі обличчя праворуч, яка кваліфікується як легке тілесне ушкодження;

- сім проникаючих сліпих поранень грудної клітини ліворуч, які як в сукупності, так і окремо кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, які перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, яка настала на місці скоєння злочину від семи проникаючих сліпих колото-різаних поранень тулуба з пошкодженням шкіри, міжреберних м`язів, пристінкової плеври, тканини лівої легені, клітковини переднього середостіння, серцевої сорочки, серця, які супроводжувалися масивною внутрішньою та зовнішньою кровотечею, що призвело до явищ гострої крововтрати та тампонади серця кров`ю;

- рану на правій частині грудної клітини, три рани передньої черевної стінки, рана на правому плечі, які кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- рани на долонях, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Відразу після цього, обвинувачена ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію їх спільного умислу на умисне вбивство двох осіб, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, клинком ножа обвинуваченого ОСОБА_8 нанесла ОСОБА_12 17 ударів в область грудної клітини, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження:

- сліпі колото-різані рани грудної клітки, проникаючі в грудну порожнину зліва з пошкодженням лівої легені і три рани в області серця, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, які перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, яка настала на місці скоєння злочину від сліпих колото-різаних, проникаючих у грудну порожнину поранень грудної клітки зліва і проникаючого поранення в черевну порожнину з пошкодженням тканини легенів, серця, печінки, які потягли за собою зовнішню і внутрішню кровотечу;

- сліпі колото-різані рани на передній і задній поверхнях грудної клітки, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження;

- проникаючу в черевну порожнину з пошкодженням тканини печінки рану в області правого підребер`я, яка кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння;

- наскрізну рану в області правого передпліччя і сліпу рану в області першого поперекового хребця, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження;

- синець і садно в області правого лобного бугра з крововиливом в м`які тканини голови, крововилив в м`які тканини потиличної області голови, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Відразу після цього, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, обшукали кімнати будинку та заволоділи належним потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_12 майном, а саме: ноутбуком «TOSHIBA» SERIAL № 18236733 в комплекті з сумкою, зарядним пристроєм і комп`ютерною мишею загальною вартістю 8000 грн.; мобільним телефоном «НТС« HD2 серійний номер НОМЕР_1 з картою пам`яті 8 Gb, зарядним пристроєм, загальною вартістю 3000 грн., з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 15 грн.; комп`ютерним монітором «ASUS» чорного кольору вартістю 3000 грн.; двома залізничними квитками на потяг сполученням «Бердянськ-Київ» вартістю 150 грн. кожен на суму 300 грн.; мобільним телефоном «NOKIA-1280», із зарядним пристроєм в комплекті, загальною вартістю 400 грн., з карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 15 грн., на рахунку якого було 10 грн.; мобільним телефоном «Sony Ericsson С 702І» з зарядним пристроєм в комплекті, загальною вартістю 500 грн., з сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 15 грн.; гаманцем вартістю 50 грн., в якому були гроші в сумі 600 грн.; золотим ланцюгом, 583 проби, вагою 2,07 гр. вартістю 1000 грн.; парою золотих сережок, 583 проби, вагою 4,36 гр. вартістю 2000 грн.; золотою обручкою, 583 проби, вагою 5,41 гр. вартістю 2500 грн., спричинивши потерпілим матеріальну шкоду на загальну суму 21405 грн.

Крім того, в один із днів жовтня 2014 року, точну дату ні на досудовому розслідуванні, ні в судовому засіданні встановити не виявилось можливим, за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 , на присадибній ділянці домоволодіння обвинувачена ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення і зберігання наркотичних засобів для особистого вживання без мети збуту, з дикоростучого куща коноплі, зірвала верхівку з листям, яку висушила і частково подрібнила, таким чином незаконно придбала і виготовила наркотичний засіб канабіс, який в цей же період часу помістила у газетний згорток і стала незаконно зберігати за місцем свого проживання.

08.05.2015 року під час проведення обшуку за місцем мешкання обвинуваченої ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , був виявлений та вилучений газетний згорток з сухою крупно-подрібненою речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка містить тетрагідроканабінол і є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом масою 7,23г (в перерахунку на суху речовину), яку обвинувачена ОСОБА_7 незаконно придбала, виготовила та зберігала за вказаною адресою без мети збуту.

Вирок в частині засудження ОСОБА_8 сторонами кримінального провадження не оскаржується.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 зазначає, що свою вину вона визнає частково, на її утриманні до її взяття під варту знаходилась бабуся, стан здоров`я якої після ухвалення вироку значно погіршився та на даний час за нею немає кому доглядати. Вказує, що в неї, окрім бабусі, інших родичів немає. Також зазначає, що на початку судового процесу вона була вагітна, однак через нервовий стан втратила дитину, після чого стан її здоров`я значно погіршився та загострилась хвороба гепатиту В, С. Крім того, зазначає про те, що усвідомлює, що вона скоїла тяжкий злочин, однак не розуміла настання тяжких наслідків та довірилась ОСОБА_8 , який запевнив її, що він вчинить крадіжку самостійно та їй нічого за це не буде.

На підставі вищевикладеного, просить зменшити їй строк покарання до 10 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинувачену ОСОБА_7 , зокрема і в останньому слові, її захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченої; обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника адвоката ОСОБА_10 , які питання щодо апеляційних вимог обвинуваченої, прохали залишити на розсуд суду; прокурора, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважала вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи сторін, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

В частині визнання винною ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України вирок ніким не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України судове рішення переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду відповідає зазначеним вимогам.

За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_7 у вчиненні розбійного нападу і вбивства вину не визнавала. Зі змісту її показів випливало те, що вбивство обох потерпілих скоїв ОСОБА_8 , умислу на скоєння розбійного нападу у неї не було, а був лише умисел на скоєння крадіжки.

Натомість вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень підтверджується викривальними показами обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно яких тілесні ушкодження ОСОБА_13 наніс він, а ОСОБА_12 ОСОБА_7 , письмовими доказами: протоколом обшуку від 08.05.2015 року, під час якого за місцем проживання ОСОБА_7 , окрім інших речей, були виявлені і вилучені речі викрадені з помешкання потерпілих (сережки і кільця), а також ніж і перчатки зі слідами крові. Вказані докази узгоджуються з показами потерпілої ОСОБА_11 (які спростовують версію ОСОБА_7 про її перебування зовні дому під час події, а також твердження обвинуваченої, що ОСОБА_8 знімав золоті прикраси з ОСОБА_12 ) та свідка ОСОБА_14 , а також з письмовими доказами у кримінальному провадженні: протоколом огляду місця події від 04.05.2015 року (з доданими ілюстраційними таблицями та DVD-диском з відеозаписом огляду місяця події); протоколом огляду трупа ОСОБА_13 від 05.05.2015 року; протоколом огляду трупа ОСОБА_12 від 05.05.2015 року; протоколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_8 від 25.05.2015 року; висновками експертів (трасологічна, судово-медичні, судово-психіатричні експертизи).
Вказані докази судом були вивчені і досліджені, кожний окремо, з точки зору належності, допустимості, і в сукупності, з точки зору достатності, взаємозв`язку та всебічності, їм була дана належна оцінка.

Версія обвинуваченої про її непричетність до вбивства ОСОБА_12 і, відповідно, до розбійного нападу, спростована, а висновки щодо наявності її вини у скоєнні вказаних злочинів викладені обґрунтовано і вмотивовано.

Суд поставився критично до версії обвинуваченої і обґрунтовано розцінив її як спосіб захисту обвинуваченої і бажання уникнути кримінальної відповідальності за скоєння особливо тяжких злочинів. Покази обвинуваченої ОСОБА_7 були плутаними, суперечливими, непослідовними і спростовувались сукупністю інших доказів у провадженні.
Суд не знайшов підтвердження твердженням обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що обвинувачений ОСОБА_8 її обмовляє, щоб уникнути кримінальної відповідальності за вбивство двох осіб і, що вона раніше давала неправдиві покази, оскільки їй так говорили працівники поліції. Будь-яких скарг на стадії досудового розслідування на дії слідчого чи то інших працівників поліції від обвинуваченої і її захисника не надходило.
Апеляційна скарга може бути задоволена апеляційним судом у разі, якщо вона містить посилання на те, в чому полягає неправильність оскаржуваного вироку та містить визначені чинним процесуальним законом підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції. Лише за об`єктивного підтвердження таких підстав можливе скасування оскаржуваного вироку.

Так, в апеляційній скарзі обвинувачена зазначала, що вину визнає частково, усвідомлює, що вчинила тяжкий злочин, однак зі змісту скарги не випливало, що вона не визнає вину у вбивстві і розбійному нападі, а навпаки, з огляду на її прохання пом`якшити покарання до десяти років позбавлення волі (посилання на ряд обставин, які, на думку обвинуваченої, могли бути для цього підставою) вказувало на визнання нею вини.

Однак, в судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачена знову, як і в суді першої інстанції, зазначила, що вбивство ОСОБА_12 скоїла не вона, а ОСОБА_8 , який її обмовляє, однак доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо критичної оцінки її версії не зазначила.

Обвинувачений ОСОБА_8 , в свою чергу, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтвердив покази, які ним були дані під час розгляду провадження в суді першої інстанції, і наполягав на їх дійсності, зазначив, що вбивство ОСОБА_12 скоїла саме ОСОБА_7 , а підстав для обмовляння обвинуваченої в нього немає.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченої у всіх інкримінованих їй злочинах є законними, обґрунтованими і вмотивованими, а поведінка останньої під час усього кримінального провадження (досудове розслідування, розгляд провадження в судах першої і апеляційної інстанцій) свідчить про намагання якщо не уникнути від відповідальності у повній мірі, то хоча б отримати більш м`яке покарання.

Колегія суддів також погоджується з видом і розміром остаточно призначеного обвинуваченій покарання, адже воно було призначено у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкціями частин статей Особливої частини КК України, які передбачають відповідальність за скоєні нею злочини.

При цьому, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, обставини, які обтяжують покарання і відсутність обставин, які його пом`якшують.

Обставини, на які посилається обвинувачена, а саме: незадовільний стан її здоров`я (який вочевидь є наслідком способу життя обвинуваченої), наявність у неї на утриманні бабусі (обвинувачена не працювала, а фізична наявність бабусі не свідчить, що та була на утриманні у обвинуваченої), факт, що вона була вагітна, однак через нервовий стан втратила дитину, після чого стан її здоров`я значно погіршився та загострилась хвороба гепатиту В, С, матеріалами провадження не підтверджені. Відповідних доказів суду апеляційної інстанції обвинувачена і її захисник також не надали. До того ж, навіть при дійсній наявності зазначених обставин, підстав для пом`якшення призначеного судом покарання, не було.

Відтак, доводи, зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченої, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді провадження, також не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок колегії суддів Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 березня 2017 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4