Провадження №: 1-кп/752/115/17
29.11.2017 року м. Київ
Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
Оскільки не допитані всі свідки по вказаному кримінальному провадженню та з огляду на те, що закінчити судове слідство по справі не вбачається можливим в період граничнного строку дії обраного відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, головуючим було поставлено на обговорення питання про продовження обвинуваченому строку дії існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прокурор просив продовжити обвинуваченому міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Захисник заперечила та просила змінити її підзахисному міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_7 поклався на розсуд суду.
Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСП у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, санкція якого передбачає позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, у останнього відсутнє постійне місце проживання у м. Києві та звертаючи увагу на те, що по даному кримінальному провадженню залишились не допитані свідки, а тому існують ризики, що обвинувачений ОСОБА_7 не перебуваючи під вартою матиме можливість чинити тиск на свідків та іншим чином впливати на хід судового слідства, у зв`язку з чим, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає за необхідне у клопотанні захисника про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити, оскільки у суду відсутні належні відомості, що ОСОБА_7 має постійне фактичне місце проживання у м. Києві та продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 60 діб.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 369, 371 КПК України,

У клопотанні захисника ОСОБА_6 про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін та продовжити до 27.01.2018 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2