Справа № 545/1420/17
Провадження № 1-в/545/354/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.10.2017 року Полтавський районний суд Полтавської області

у складі: головуючої судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області заяву засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна загальна середня, раніше судимого :

-16.05.2014 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст. 289 ч. 2,185 ч. 1, 70 ч. 1,75,76 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

-14.01.2015 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч.3, 70 ч.4,75,76 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Засуджений 15.09.2015 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 187 ч. 1, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.11.2015 року вирок від 15.09.2015 в частині призначеного покарання залишено без змін.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 18.03.2016 року зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в порядку ст. 72 ч. 5 КК України з 18.07.2014 року по 17.11.2015 року,

Про умовно-дострокове звільнення ,
ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув 1/2 строку покарання і довів своє виправлення.

Від засудженого та представника колонії до суду надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутність, прохають заяву задовольнити.

Прокурор проти задоволення заяви засудженого заперечував, вважає, що ОСОБА_4 своєю поведінкою за весь час відбування покарання не довів своє виправлення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 107 КПК України до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за злочин, вчинений у віці до вісімнадцяти років, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості вчиненого злочину, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої

частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так , ОСОБА_4 засуджений згідно вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.09.2015 року за ст.ст. 187 ч. 1, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, тобто в неповнолітньому віці і під час іспитового строку скоїв тяжкий умисний злочин.

Встановлено, що засудженим відбуто ? строку покарання .

В Божківській виправній колонії № 16 відбуває покарання з 26.02.2016 року та відповідно до характеристики від 05.08.2017 року , наданої ВК № 16 у зв`язку з розглядом даного матеріалу в суді , характеризується позитивно за час відбування покарання в ВК № 16.

За весь час відбування покарання засуджений мав лише 1 заохочення 29.08.2016 року та 28 стягнень, з яких за порушення режиму 6 разів перебував в карцері , та накладено стягнення у виді догани 22 рази.

Окрім того , вбачається з матеріалів особової справи, під час утримання в Криворізькому слідчому ізоляторі характеризувався негативно, заохочень не мав, до праці не залучався.

Згідно характеристики на засудженого від 13.05.2015 року , наданої Криворізькою установою виконання покарань № 3, ОСОБА_4 недобросовісно відноситься до державного майна та режиму утримання, його дії носять характер шантажно-демонстративних вимагань ( Т. 1 а.о.с. 186 ).

Крім того , під час утримання в Криворізькому слідчому ізоляторі перебував на обліку як схильний до членоушкодження .

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд враховує особу засудженого, який злочин вчинив в неповнолітньому віці, дані про поведінку засудженого і його ставлення до праці за весь період відбування покарання, в тому числі, і за останній час, який безпосередньо передує розгляду подання, виходить з того, що єдиною та достатньою підставною умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарань виправлення засудженого, що повинно підтверджуватися його сумлінною поведінкою у процесі відбування покарання.

Таким чином, суд вважає, що наведені обставини свідчать про нестабільну поведінку засудженого, не додержання ним вимог режиму відбування покарання та не можуть свідчити про виправлення ОСОБА_4 , його сумлінну поведінку за весь період відбування покарання і тому приходить до висновку, що необхідні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого відсутні.

На підставі ст. 107 КК України, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1