Справа № 442/8085/14-к
пр.№ 1-в/464/472/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.12.2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання Львівської виправної колонії №48 та голови спостережної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.04.2015 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.185 КК України, та з урахуванням ч.1 ст.71 КК України призначено остаточне покарання 4 роки 3 місяці позбавлення волі.

На день розгляду справи в суді засуджений відбув 1/2 строку покарання, до закінчення відбуття строку покарання залишилось 2 роки 5 днів.

Начальник ЛВК № 48 спільно із головою спостережної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради звернулись до суду з поданням, в якому просять замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким, а саме обмеженням волі, як такому, що став на шлях виправлення.

Заслухавши думку прокурора, який не заперечив проти задоволення клопотання, взявши до уваги заяви представника адміністрації ЛВК №48 та засудженого, які просили вирішити дане клопотання без їх участі, суд приходить до висновку, що таке слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" суди, розглядаючи питання про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, мають ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ст.61 КК України покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. Обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років.

Засуджений ОСОБА_4 відбув 1/2 строку покарання, до ЛВК №48 прибув 30.09.2015 року. За час відбування покарання в установі не допускав порушень встановленого порядку відбування покарання, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. 01.04.2016, 01.07.2016, 30.09.2016 та 04.10.2017 року засудженому надавались заохочення за сумлінне ставлення до праці. Був працевлаштований в їдальні установи, 01.03.2017 року переведений до дільниці соціальної реабілітації, у встановленому порядку залучається до виконання робіт з господарського обслуговування установи, заходи виховного та профілактичного характеру відвідує регулярно, робить для себе правильні висновки; додаткових роз`яснень не потребує, та таким чином став на шлях виправлення.

На підставі ст.ст. 61, 82 КК України, та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України,

УХВАЛИВ:

клопотання задовольнити.

Замінити засудженому ОСОБА_4 невідбуту частину покарання, призначеного вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.04.2015 року, більш м`яким обмеженням волі на строк 2 роки 5 днів.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення можуть бути подані апеляційні скарги до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1