АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

апелянта, адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2017 року, якою накладено арешт на майно, а саме: на автомобіль марки МАZDA 626, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1998 року випуску, свідоцтво про реєстрацію ТЗ: серія НОМЕР_3 , який був вилучений 13.09.2017 року на території центру криміналістичного дослідження транспортних засобів м. Черкаси по вул. Л. Українки, 21 у ОСОБА_8 , 1962 року народження,

в с т а н о в и л а :
Слідчий слідчого відділу Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 15.09.2017 р. звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси із клопотанням про накладення арешту на рухоме майно у кримінальному провадженні № 0007439 від 14.09.2017 р. за ознаками злочину, передбаченого ст. 290 КК України. Клопотання погоджено прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_10 .

Клопотання мотивоване тим, що до ЧВП ГУНП в Черкаській області надійшов висновок експертного дослідження від 13.09.2017 р. № 24/7141/9Д, виготовлений в результаті проведених досліджень по автомобілю МАZDA 626, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ: серія НОМЕР_3 , головним судовим експертом сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів ОСОБА_11 .

По висновку експерта первинний номер кузова наданого на дослідження даного ТЗ змінений, шляхом локального вварювання. Бланк наданого на дослідження документу «Свідоцтво про реєстрацію ТЗ» відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу. Володілець автомобіля, він же особа, в якого даний ТЗ вилучено протоколом ОМП від 13.09.2017 р., ОСОБА_8 транспортний засіб придбав у ОСОБА_12 .

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2017 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно із забороною його відчуження та користування, а саме: на автомобіль марки МАZDA 626, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1998 року випуску; свідоцтво про реєстрацію ТЗ: серія НОМЕР_3 , який був вилучений 13.09.2017 року на території центру криміналістичного дослідження транспортних засобів м. Черкаси по вул. Л. Українки, 21 у ОСОБА_8 Автомобіль МАZDA 626, д.н.з. НОМЕР_1 , вирішено зберігати на території Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області до вирішення питання по суті. Свідоцтво про реєстрацію ТЗ МАZDA 626, д.н.з. НОМЕР_1 , серія НОМЕР_3 вирішено арештувати та залишити при матеріалах провадження у розпорядженні слідчого.

Ухвала мотивована тим, що арешт на зазначене майно необхідно накласти з метою недопущення зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, на яке було направлено кримінальне правопорушення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить частково скасувати ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2017 року та постановити нову з визначенням розумних строків накладення арешту на вилучене майно ОСОБА_8 , а саме автомобіль МАZDA 626, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , терміном на 60 діб.

Указує, що слідчий суддя, накладаючи арешт на зазначений автомобіль, не врахував думку володільця майна ОСОБА_8 щодо збереження автомобіля за місцем його проживання та наданні автомобіля для проведення всіх необхідних процесуальних дій при першій вимозі з боку працівників правоохоронних органів, органів прокуратури та інших компетентних органів державної влади.

Зазначає, що в порушення розділу 3 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104, перебування автомобіля на території майданчика Черкаського відділу поліції призведе до його псування та втрати ринкової вартості.

Також слідчим суддею порушено процесуальні строки розгляду клопотання про арешт майна, передбачені ч. 6 ст. 173 КПК України, адже клопотання слідчого надійшло до суду 14.09.2017 р., а ухвала слідчим суддею постановлена 19.09.2017 р.

Крім того слідчим суддею накладено арешт на майно на необмежений термін, а саме до вирішення питання по суті, тобто вилучене майно буде зберігатися на території відділу поліції невизначений час. При цьому орган досудового розслідування не надав жодних доказів існування обставин, передбачених ч. 11 ст. 170 КПК України.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені.

Прокурор просив відхилити апеляційну скаргу, вказавши, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України в реакції, яка діє з 29 лютого 2016 року, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів вбачає, що слідчий суддя місцевого суду, задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вимог закону дотримався в повному обсязі.

З матеріалів провадження вбачається, що постановою слідчого про визнання, приєднання речових доказів та передачу їх на зберігання від 14 вересня 2017 року автомобіль МАZDA 626, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 та ключі від вказаного ТЗ визнано речовими доказами та приєднано до кримінального провадження № 0007439 від 14.09.2017 р. за ст. 290 КПК України (а.с. 10).

Колегія суддів вбачає, що зазначений автомобіль було належно визнано речовим доказом, оскільки він має важливе значення для ефективного здійснення досудового розслідування, адже містить на собі ознаки можливого злочину.

Також колегія суддів погоджується з позицією слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на даний автомобіль з метою недопущення його зникнення, втрати або пошкодження, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Доводи захисника про порушення слідчим суддею процесуального строку розгляду клопотання слідчого про арешт майна, а саме встановлені 72 години із дня надходження клопотання, передбачені ч. 6 ст. 173 КПК України, колегія суддів бере до уваги, однак не вбачає, що ця обставина є самостійною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Твердження апелянта про те, що перебування автомобіля на території майданчика Черкаського відділу поліції призведе до його псування та втрати ринкової вартості, колегія суддів відхиляє, враховуючи, що згідно з п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104, зберігання речових доказів у виді, зокрема, автомобілів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. При цьому апелянт не повідомив суду про наявність достовірних даних щодо порушення умов зберігання майна, а також, що майно зберігається в умовах, що можуть призвести до його знищення чи псування.

Посилання захисника щодо накладення арешту на майно на необмежений термін, колегія суддів вбачає безпідставним, оскільки глава 17 «Арешт майна» КПК України та, зокрема, ч. 5 ст. 173 КПК України не містить вимоги про те, що в ухвалі про арешт майна має бути зазначено строк дії цієї ухвали. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арешт майна передбачає тимчасове позбавлення можливості відчужувати певне майно до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Тому зазначення в ухвалі про арешт майна строку її дії за аналогією із ухвалою про тимчасовий доступ до речей і документів є необґрунтованим. Про це також свідчить й мета, з якою застосовується арешт майна, зокрема забезпечення можливості конфіскації майна або забезпечення цивільного позову. Крім цього, не визначення часових меж накладення арешту на майно обумовлюється також тим, що слідчому судді не відомо в момент постановлення судового рішення, коли відпаде необхідність забезпечувати можливу конфіскацію майна або цивільний позов (фактично ухвалення обвинувального вироку щодо особи), що також не сприятиме досягненню завдань кримінального провадження, які забезпечуються таким заходом як арешт майна.

Також відповідно до положення ст. 174 КПК, яка встановлює порядок скасування арешту майна, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на зазначене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника.

Тому, керуючись ст.ст. 167, 170, 171, 172, 173 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2017 року про накладення арешту на майно залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :