У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

перекладача - ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Ужгород кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001849 від 15 липня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.187 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001849 від 15 липня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.187 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, оскільки такий спливає 18.04.2018 року. В обгрунтування клопотання щодо продовження строку тримання під вартою зазначив, що заявлені при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою ризики не відпали, ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, після відбування покарання в місцях позбавлення волі на шлях виправлення не став, а тому наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме того, що обвинувачений усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, буде переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 шляхом їх залякування, оскільки останні покази в судовому засіданні не надали, а судом сприймаються покази дані безпосередньо в судовому засіданні, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Водночас, враховуючи вищенаведене інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам.

Потерпілий у судовому засіданні підтримав клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, оскільки на його думку клопотання необгрунтоване, просив обрати відносно ОСОБА_7 більш м"який запобіжний захід не пов"язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження йому строку тримання під вартою, та підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження по заявленому клопотанню прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.02.2018 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 18.04.2018 року.

У зв`язку зі спливом строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , суд також враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п. 35 рішення ЄСПЛ № 12369/86 від 26.06.1991 року "Летельє проти Франції).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

З огляду на наведене, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, санкція якого передбачає позбавленням волі на строк від трьох до семи років, враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисного злочину, та на даний час обвинувачується в тому, що 15.07.2017 року вчинив злочин передбачений ч.1 ст. 187 КК України, не працює, одружений, має трьох неповнолітніх дітей, постійного джерела прибутку не має, його соціальні зв`язки.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

В ході розгляду клопотання встановлено, що в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 інших більш м"яких запобіжних заходів буде недостатнім для забезпечення запобігання цих ризиків.

А тому, з урахуванням вищенаведеного, та того, що судове провадження не завершено, суд приходить до переконання про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на період судового розгляду кримінального провадження, по 16 червня 2018 року включно.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ "Закарпатська УВП (№ 9)".

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1