Номер провадження: 11-кп/785/272/18
Номер справи місцевого суду: 496/1861/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.01.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів судового

засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на вирок Біляївського районного суду Одеської області, від 30 червня 2016 року, у кримінальному провадженні за № 0000737, внесеного до ЄРДР 19 травня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Оскарженим вироком ОСОБА_8 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднана не відбута частина покарання, призначеного за вироком Балтського районного суду Одеської області, від 11 червня 2015 року, та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Під вартою знаходиться з 30 червня 2016 року.

Цим же вироком засуджений ОСОБА_10 , вирок у відношенні якого вирок не оскаржується.

Відповідно до оскарженого вироку суду, в квітні 2016 року, о 15 годині, ОСОБА_10 , із корисливих мотивів, маючи намір на таємне заволодіння чужим майном, вступив в злочинну змову із ОСОБА_8 , з яким проникли через неогороджену ділянку городу до подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_11 .. Знаходячись на подвірї домоволодіння, переконавшись в таємності своїх дій, ОСОБА_10 разом із ОСОБА_8 проникли в господарське приміщення звідки викрали майно потерпілого на загальну суму 900 грн..
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 стверджує, що судом при розгляді справи не були роз`яснені наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі вказує на порушення його права на захист, в зв`язку з тим, що йому не було надано захисника.
Враховуючи наведене, обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції, а матеріали кримінального провадження направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду.
Заслухавши обвинуваченого і захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у повному обсязі знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а його дії правильно кваліфіковані судом за ч. 3 ст. 185 КК України.

При цьому кримінальне провадження розглянуто без дослідження доказів на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд не роз`яснив йому наслідки розгляду кримінального провадження в порядку зазначеної статті, апеляційний суд вважає такі доводи необгрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження а також з аудиозапису судового засідання (а.с. 34-36) вбачається, що суд першої інстанції, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового розгляду будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, доводи обвинуваченого про те, що суд не роз`яснив йому наслідки розгляду кримінального провадження в порядку зазначеної статті, апеляційний суд вважає такими, що не можуть бути взяті до уваги.

Що стосується доводів обвинуваченого, що суд порушив його право на захист та не надав йому захисника, апеляційний суд вважає їх також необґрунтованими.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 не обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, в зв`язку з чим участь захисника у кримінальному провадженні не є обов`язковою. Крім того, клопотань про участь захисника обвинуваченим також не було заявлено.

Що стосується доводів апеляційних скарг відносно того, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 занадто суворе покарання, не врахував наявність двох дітей, апеляційний суд вважає вказані доводи необґрунтованими, зважаючи на таке.

З матеріалів провадження вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції керувався вимогами ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу засудженого, а також обставини, як обтяжуючі, так і пом`якшуючі покарання, в тому числі вказані обвинуваченим в апеляційній скарзі.

Зокрема судом враховано щире каяття обвинуваченого, повне визнання своєї вини та відсутність матеріальної шкоди.

Доводи обвинуваченого про наявність двох дітей, не підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в зв`язку з чим не врахування цієї обставини судом першої інстанції є обґрунтованою.

Крім того, суд першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 ,дав оцінку особистості обвинуваченого, а саме врахував те, що останній раніше судимий, на шлях виправлення не став, вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного попереднім вироком.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції врахував всі передбачені законом обставини, і призначив ОСОБА_8 покарання, яке в повній мірі відповідає характеру вчиненого ним злочину і особі обвинуваченого.

За таких обставин, апеляційний суд вважає вирок суду першої інстанції обгрунтованим та не вбачає підстав для зміни вироку суду.

Крім того, враховуючи те, що запобіжний захід ОСОБА_8 було змінено на тримання під вартою 30 червня 2016 року, тобто в день ухвалення вироку судом першої інстанції, апеляційний суд вважає необхідним застосувати до обвинуваченого положення ч.5 ст.72 КК України, а саме - зарахування в строк відбутого покарання часу попереднього ув`язнення у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 30 червня 2016 року по день набрання вироком законної сили по 11 січня 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись статтями 349, 370, 372, 376, 404, 407, 409, 413, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області, від 30 червня 2016 року, яким ОСОБА_8 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання, частково приєднана невідбута частина покарання, призначеного вироком Балтського районного суду Одеської області, від 11 червня 2015 року, та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, залишити без змін.

Застосувати до ОСОБА_8 дію ч.5 ст.72 КК України, зарахувавши йому в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту взяття його під варту, тобто з 30.06.2016 року по день набрання вироком законної сили по 11.01.2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_12

(підпис) (підпис) (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2 .