Номер провадження: 11-сс/785/1850/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.11.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши в закритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 07.11.2017 року про обрання запобіжного заходу в кримінальному проваджені №0002523 від 04.11.2017 року, -

встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, до 02.01.2018 року та визначено розмір застави як запобіжного заходу, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134720 (сто тридцять чотири тисячі) гривень, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі Республіки Грузія, громадянина Грузії, грузина, до взяття під варту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше судимого,

підозрюваного в кримінальному проваджені №0002523 від 04.11.2017 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0002523 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за наступних обставин.

04.11.2017 року, приблизно 15 годин 10 хвилини, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 маючи намір на таємне викрадення чужого майна, прибули на автомобілі марки «Pegejut» (д/н НОМЕР_1 ) до крамниці розташованої на АДРЕСА_2 , де за вказаною адресою знаходилася громадянка ОСОБА_12 , майно якої визначили об`єктом свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , знаходячись в автомобілі марки «Pegejut» д/н НОМЕР_1 , а саме за кермом авто знаходився ОСОБА_10 , на задньому сиділи знаходились ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , діючи спільно, з метою особистої наживи дочекалися поки гр. ОСОБА_12 з рюкзаком вийде з крамниці та сяде до свого автомобіля «Nissan X-Trail» (д/н НОМЕР_2 ), який знаходився біля будинку № 49 на вул. Сєрова в м. Одесі, та почне рухатися в сторону вул. М`ясоєдовська в м. Одесі.

Продовжуючи свій злочинний намір ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 на автомобіля марки «Pegejut» (д/н НОМЕР_1 ) почали переслідувати гр. ОСОБА_12 , яка рухалась на автомобілі «Nissan X-Trail» (д/н НОМЕР_2 ). Знаходячись біля будинку № 4 на вул. М`ясоєдовська в м. Одесі, ОСОБА_10 на автомобілі марки «Pegejut» (д/н НОМЕР_1 ) під`їхав впритул до автомобіля «Nissan X-Trail» (д/н НОМЕР_2 ) та зробили хлопок по кузову автомобіля «Nissan X-Trail», після чого гр. ОСОБА_12 зупинилася та вийшла з автомобіля, з метою огляду свого транспортного засобу.

В свою чергу ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 дочекалися поки гр. ОСОБА_12 вийде з свого автомобіля «Nissan X-Trail» та стане підходити до їх автомобіля «Pegejut» д/н НОМЕР_1 .

Діючи згідно заздалегідь розподілених ролей, виконуючи свою роль у спільному злочинному умислі, ОСОБА_11 непомітно для гр. ОСОБА_12 вийшов з автомобіля марки «Pegejut» д/н НОМЕР_1 та підійшов до автомобіля «Nissan X-Trail» д/н НОМЕР_2 де в салоні знаходився рюкзак гр. ОСОБА_12 . Далі, ОСОБА_11 шляхом вільного доступу через відкриті двері витягнув з салону автомобіля гр. Снігур її рюкзак серебристого кольору вартістю 2500 гривень, в якому знаходилося: мобільний телефон «Айфон 6» золотого кольору з сім-картою мобільного оператора «Лайфселл» вартістю 13500 гривень, мобільний телефон «Айфон 7+» з сим-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 25650 гривень, гаманець чорного кольору вартістю 1350 гривень в якому були грошові кошти у розмирі 15000 гривень та 700 доларів США, портмоне білого кольору вартістю 300 гривень в якому був паспорт громадянина України, свідоцтво о реєстрації транспортного засобу, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_12 , пудра «Clarins» вартістю 4050 гривень.

В цей час протиправні дії ОСОБА_11 помітила потерпіла ОСОБА_12 , та почала кричати про те, щоб ОСОБА_11 залишив її майно.

Однак, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 розуміючи, що їх протиправні дії були помічені потерпілою, продовжили їх виконання з метою відкритого викрадення чужого майна, після чого ОСОБА_11 сховав під свою куртку майно потерпілої, а саме рюкзак із вищевказаним майном, та прослідував до автомобіля «Pegejut» д/н НОМЕР_1 . В свою чергу, водій автомобіля «Pegejut» д/н НОМЕР_1 ОСОБА_10 з метою доведення їх спільного злочинного наміру до кінця, відповідно до своєї ролі у спільному злочинному умислі, з метою забезпечення швидкого зникнення з місця скоєння злочину, перебуваючи за кермом вказаного автомобіля та спостерігаючи за діями ОСОБА_11 , швидко під`їхав до ОСОБА_11 , а ОСОБА_8 в свою чергу в цей момент, діючи відповідно до визначеної йому ролі у спільному злочинному умислі, з метою допомоги у пошуку шляхів відходу ОСОБА_11 , відчинив задні праві дверцята вказаного автомобіля, для того щоб ОСОБА_11 швидко сів до їх автомобіля з метою подальшого залишення місця скоєння злочину та спільного розпорядження викраденим майном на власний розсуд. Після цього ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , перебуваючи у автомобілі автомобіля «Pegejut» (д/н НОМЕР_1 ), зникли з місця вчинення злочину, поїхавши в бік вул. Середньої в м. Одесі.

Своїми злочинними діями ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 спричинили потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 85500 гривень.

04.11.2017 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

05.11.2017 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

07.11.2017 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 07.11.2017 року задоволено клопотання слідчого та обрано запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_8 у виді тримання під вартою та визначено розмір застави у сумі 134720 (сто тридцять чотири тисячі) гривень.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. При цьому, захисник зазначає, що слідчим суддею не було досліджено всіх обставин справи, клопотання слідчого не містить посилань на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним навмисного тяжкого злочину, за яке законом передбачено позбавлення волі строком від чотирьох до шести років; підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, що підтверджується тим фактом що він є громадянином іншої держави та не має постійного місця проживання в м. Одесі.

В сукупності з зазначеним, у відповідності до ст. 178 КПК України, слідчий суддя взяв до уваги тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину, в якому він обґрунтовано підозрюється та дані про особу підозрюваного, про які зазначено у клопотанні слідчого.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Рішення слідчого судді щодо обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що, за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», « 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, зокрема фактом тривалого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, на думку апеляційного суду, виключають собою можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд вважає, що обрання міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у виді тримання під вартою в даній справі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, по даній конкретній справі, з урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_8 та тяжкості можливого покарання, яке загрожує у разі доведеності вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя прийшов до вірного висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя районного суду з достатньою повнотою мотивував своє рішення та на законних підставах визначив розмір застави, як альтернативу запобіжному заходу у виді тримання під вартою, який не перевищує встановлений положеннями п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір.

Слідчий суддя правильно вирішив, що застава в межах розмірів, зазначених в п.2 ч.5 ст.182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, а тому у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, та врахувавши розмір спричиненої злочином шкоди, обґрунтовано визначив йому заставу в розмірі 134720 (сто тридцять чотири тисячі) гривень.
Визначений слідчим суддею розмір застави, на думку колегії суддів, не може бути визнаний завідомо непомірним для підозрюваного і одночасно є достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, в тому числі і з урахуванням того, що він є громадянином іншої держави та не має постійного місця проживання на території м. Одеси.
На думку апеляційного суду, такий розмір застави є достатнім і прийнятним також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином, доводи захисника щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання під вартою підозрюваного.

Будь-яких порушень норм КПК України під час розгляду клопотання слідчим суддею, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не встановлено.
На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 07.11.2017 року, якою в кримінальному проваджені №0002523 від 04.11.2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, до 02.01.2018 року та визначено розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134720 (сто тридцять чотири тисячі) гривень, щодо, щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4