Справа №590/1103/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/194/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Ямпільського районного суду Сумської області від 23 листопада 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, а також реєстру матеріалів досудового розслідування, як таких, що не відповідають вимогам КПК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000188 від 30.09.2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст.191 КК України, а також реєстр матеріалів досудового розслідування, повернуто прокурору як такі, що не відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

В обґрунтування свого рішення, суд першої інстанції послався на неконкретність викладеного в обвинувальному акті ОСОБА_7 обвинувачення за ч.2 ст.191 КК України та відсутність відомостей щодо потерпілих.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказує, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки, крім іншого, у ньому вказано на відсутність потерпілого у провадженні, що є об`єктивною причиною відсутності у ньому його анкетних відомостей. При цьому, питання щодо необхідності здійснення кримінального провадження у порядку приватного обвинувачення і, як наслідок, обов`язкової участі потерпілого, у даному випадку має вирішуватися на стадії досудового розслідування. Також апелянт зазначає, що на виконання вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, прокурором у обвинувальному акті сформульовано обвинувачення з викладенням фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та на підставі КПК України використано його право сформулювати обвинувачення стосовно ОСОБА_7 , так, як він вважає за потрібне, а суд, повертаючи обвинувальний акт з підстав не конкретного викладення в ньому фактичних обставин кримінального правопорушення, фактично перебрав на себе функцію обвинувачення. Крім того, прокурор звертає увагу, що суд в ухвалі не визначив конкретні заходи, які має вжити прокурор на усунення недоліків та не вказав, з якою метою йому повертається обвинувальний акт, не встановивши терміну для усунення недоліків.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Суд першої інстанції приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору прийшов до передчасного та помилкового висновку, оскільки на думку колегії суддів обвинувальний акт складений у відповідності до процесуального закону, оскільки містить у собі відомості, передбачені п. п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Відповідно до вимог ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формування обвинувачення.

Суд в ухвалі дійшов висновку про неконкретність викладеного ОСОБА_7 обвинувачення за ч.2 ст.191 КК України з огляду на те, що в обвинувальному акті не зазначено норму Закону, яку останній порушив під час виконання своїх службових обов`язків, в чому його дії суперечили інтересам державного підприємства та в чому був інтерес третіх осіб, що дало підстави досудовому слідству кваліфікувати його дії як розтрата чужого майна, вчинена шляхом зловживання своїм службовим становищем, а також вказав, що в обвинувальному акті відсутні відомості щодо потерпілих.

Однак колегія суддів вважає необґрунтованим такий висновок суду виходячи з наступного.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Обвинувальний акт, згідно з п.3 ч.2 ст.283 КПК України є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто обвинувальний акт це підсумковий документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту. Обвинувальний акт затверджується прокурором й одночасно з його переданням до суду вручається учасникам кримінального провадження під розписку, як це передбачено ст.293 КПК України. Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах.

Таким чином, на стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Аналізуючи зміст ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що висновки суду суперечать фактичним обставинам, оскільки із затвердженого прокурором та переданого до суду обвинувального акту відносно ОСОБА_7 вбачається, що в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ч.2 ст.191 КК України та сформульовано обвинувачення.

При цьому, колегія суддів приходить до висновку, що прокурор саме так бачить пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення, як вказано в обвинувальному акті, та вважає, що обвинувальний акт складено правильно, у відповідності до кримінального процесуального законодавства, а тому доводи апелянта про те, що обвинувальний акт містить всі необхідні відомості про кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , а висновок суду першої інстанції в цій частині не ґрунтується на положеннях процесуального закону, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Крім того, колегія суддів вважає неприпустимим, коли суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання вдається до оцінки фактичних обставин кримінального правопорушення (доказів) і надає цьому свої висновки. Вказані факти можуть свідчити, на думку колегії суддів, про певну поспішність суду, який дотримуючись принципів об`єктивності, неупередженості має досліджувати докази в ході судового розгляду.

Що стосується відсутності в обвинувальному акті відомостей про потерпілих, то вказані обставини, на думку колегії суддів, також не перешкоджають розгляду кримінального провадження.

Суд не є стороною кримінального провадження і не може вказувати прокурору як необхідно викласти формулювання обвинувачення та відомості про потерпілого. В обвинувальному акті викладене те обвинувачення та відомості про потерпілого, які прокурор вважає встановленими.

Крім зазначеного вище, колегія суддів також вважає необхідним відмітити, що суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт прокурору, в резолютивній частині ухвали також вказав на невідповідність вимогам КПК України і реєстру матеріалів досудового розслідування, проте реєстр матеріалів досудового розслідування не можна ототожнювати з обвинувальним актом і на нього не розповсюджується правило повернення прокурору, як обвинувального акту.

Беручи до уваги наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції на підставі п.п.2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України та повернення обвинувального акту до суду першої інстанції для виконання вимог, передбачених ст.ст. 314, 315 КПК України, задовольнивши таким чином апеляційну скаргу прокурора.

Керуючись ст.ст. 291, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Ямпільського районного суду Сумської області від 23 листопада 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , а також реєстру матеріалів досудового розслідування скасувати.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000188 від 30.09.2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст.191 КК України, направити до Ямпільського районного суду Сумської області для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.