Справа № 738/1535/17
№ провадження 1-в/738/368/2017
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2017 року Менський районний суд
Чернiгiвської області
в складi:
головуючої суддi ОСОБА_1
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю
прокурора ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена із застосуванням відеоконференції з Менською виправною колонією № 91 клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році»,

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього статті 6, 9, 10, 12 Закону України «Про амністію у 2014 році» та просив скоротити йому наполовину невідбуту частину покарання.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав заявлене ним клопотання, просив його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 хоч і вчинив злочин до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році», проте покарання почав відбувати лише з лютого 2016 року.
Заслухавши пояснення засудженого, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
За змістом ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» його виконання покладається на суди, зокрема питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Статтею 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачене скорочення наполовину невідбутого покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.
Іншими словами, дія статті 6 розповсюджується на засуджених за вчинення злочинів будь-якої тяжкості, за винятком обмежень, передбачених ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та у ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», та які на день набрання чинності цим Законом відбували покарання у виді позбавлення волі на певний строк та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 КПК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 06 листопада 2014 року за ст.364 ч.1, ст.307 ч.2, ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна яке є його особистою власністю, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на 2 роки зі штрафом в розмірі 8500 грн. та зі спеціальною конфіскацією грошей в сумі 1000 грн. та з позбавленням на підставі ст. 54 КК України військового звання «майор внутрішньої служби». Строк покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання.
Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 24 лютого 2015 року вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 06 листопада 2014 року змінено, в резолютивній частині вироку при призначенні покарання ОСОБА_5 згідно ст. 70 КК України за сукупністю злочинів слід зазначити слова «шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим», в решті вирок залишено без змін.

ОСОБА_6 був затриманий - 22.02.2016 року, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2017 року засудженому ОСОБА_5 зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 18 лютого 2014 року по 20 лютого 2014 року, саме це, на думку засудженого, дає йому право на застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році». Однак, не зважаючи на вище вказану ухвалу про зарахування в строк покарання терміну попереднього ув`язнення, судом враховано, що засудженому ОСОБА_5 ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.02.2014 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи, що на час набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році», який почав діяти з 19 квітня 2014 року, ОСОБА_5 не відбував покарання, а тому положення ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» про скорочення невідбутої частини покарання на нього не поширюються.
Це підтверджується також і положеннями ст.11 вказаного Закону, де зазначено, що особам, яким скорочується невідбута частина покарання, визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності цим Законом.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році».
На пiдставi викладеного i керуючись ст. 86 КК України, Законом України «Про застосування амністії», Законом України «Про амністію у 2014 році», ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році» - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення, а засудженим в той же термін з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1