Справа № 473/2474/17
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою
10.01.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні Арбузинського районного суду в смт.Арбузинка питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000110 від 22.01.2017 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України та клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про зміну виду запобіжного заходу,-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження № 0000110 від 22.01.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289 КК України, ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернувся з письмовим клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, мотивуючи його тим, що його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який немає, ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України і встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу та його продовженні, не зменшились і не відпали.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а тому підставою вважати, що він може переховуватись від суду є те, що обвинувачений розуміє наслідки скоєних ним злочинів та передбачену законом міру відповідальності, вже переховувався від органу досудового розслідування та перебував у розшуку в рамках даного кримінального провадження.

Крім того, ОСОБА_8 може впливати на потерпілого і свідків шляхом залякування та погроз, показання яких мають важливе значення у провадженні, а також інших спільників вчинення злочину, узгоджуючи з ними показання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також обвинувачений може продовжити злочинну діяльність, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що вказує на його схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Отже, ОСОБА_8 , на думку прокурора, може перешкоджати кримінальному провадженню з метою уникнення відповідальності та затягування розгляду справи, а тому просить суд продовжити строк його утримання його під вартою на 60 діб.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисники, в свою чергу, звернулись з клопотанням про зміну виду запобіжного заходу на більш м`який, а саме домашній арешт, в обґрунтування якого посилались на те, що на даний час відпали будь-які ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_8 не має наміру переховуватись від суду, має постійне місце проживання та реєстрації; його закордонний паспорт вилучений працівниками поліції, через що він не зможе перетнути державний кордон України; він позбавлений можливості знищити, сховати чи спотворити речі і документи, які мають значення для кримінального провадження і не має потреби незаконно впливати на потерпілого і свідків, оскільки останні вже допитані судом; свою вину визнав частково, а тому зацікавлений в швидкому розгляді справи і не буде перешкоджати кримінальному провадженню; ОСОБА_8 раніше не судимий, характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки та засоби до існування, оскільки обробляє земельну ділянку, а тому не може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Крім того, під час перебування ОСОБА_8 під вартою судові засідання неодноразово відкладались з вини сторони обвинувачення, яка не забезпечила явку обвинувачених в судові засідання.

При цьому, на думку сторони захисту, доцільність зміни запобіжного заходу на домашній арешт полягає у тому, що ОСОБА_8 до моменту затримання займався особистим селянським господарством і має потребу в обробітку земельної ділянки, а також є необхідність забезпечення з`являтися до суду.

Обвинувачений та його захисники просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки необхідності в утриманні під вартою немає та задовольнити їхнє клопотання про зміну виду запобіжного заходу на домашній арешт.

Потерпілий ОСОБА_6 залишив вирішення заявлених прокурором та стороною захисту клопотань на розсуд суду.

Представник потерпілого юридичної особи ПАТ «Зелений Гай» ОСОБА_12 в судове засідання не з`явився, про його дату, час та місце повідомлений належно.

В свою чергу, колегія суддів, заслухавши позиції сторони обвинувачення та захисту, перевіривши доводи та обґрунтованість заявлених клопотань, приходить до такого.

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За правилом, що встановлене абзацом другим частини третьої статті 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців (ч.3 ст. 331 КПК України).
Згідно ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2017 року ОСОБА_8 було змінено запобіжний захід у виді застави на тримання під вартою, оскільки останній порушив покладені на нього обов`язки, зокрема, отримав для внесення застави гроші, однак не вніс їх на депозитний рахунок, без дозволу слідчого змінив місце мешкання, за викликом слідчого не з`являвся, незважаючи на заборону спілкувався з ОСОБА_13 .
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 липня 2017 року ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 08.08.2017 року з урахуванням того, що ризик переховування від слідства не зник і не зменшився, а також відсутності підстав для обрання іншого запобіжного заходу.
Таким чином, при зміні та продовженні запобіжного заходу ОСОБА_8 було об`єктивно встановлено дійсні ризики згідно кримінального процесуального закону, а тому не піддаючи рішення слідчих суддів сумніву та не порушуючи принцип правової визначеності (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року), що є одним із основних аспектів принципу верховенства права, колегія суддів вважає, що на дайни час об`єктивні обставини, встановлені слідчими суддями при обранні та продовженні запобіжного заходу, не є спростованими.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відносно нього саме такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.
При цьому, колегія суддів, враховуючи, що лише ступінь тяжкості інкримінованих правопорушень не може бути безумовною підставою для утримання особи під вартою, бере до уваги наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків у даному, конкретному випадку, існування яких ставить під загрозу забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього кримінальним процесуальним законом обов`язків, а як наслідок, і досягнення мети застосування запобіжного заходу.
Зокрема, існування ризику переховуватись від суду обумовлюється тяжкістю інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке згідно ч.5 ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів.
Окрім цього, провадження, в рамках якого ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, перебуває на стадії судового слідства, на даний час не допитані свідки обвинувачення, може виникнути необхідність додаткового допиту потерпілого, а тому ризик впливати на свідків та потерпілого не відпав.
Щодо ризику вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, то про його наявність свідчать дані про притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності.
Тож, оцінивши в сукупності наявність вищезазначених ризиків і обставин, що регламентовані ч.1 ст. 178 КПК України та враховуються, зокрема, і при продовженні запобіжного заходу, а також вагомість доказів, якими обґрунтовуються ці обставини, колегія суддів прийшла до висновку про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .
Обговорюючи питання про можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який, зокрема, домашній арешт, колегія суддів виходила з недостатньої вагомості аргументів сторони захисту і прийшла до висновку про недоцільність такої зміни, з огляду на таке.
Самі по собі факти наявності постійного місця проживання та реєстрації, обробітку земельної ділянки, відсутності свідчень про вплив на потерпілого чи свідків, так само як і причини відкладення судових засідань не можуть бути достатніми підставами для застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, оскільки суд робить висновки про необхідність продовження дії того чи іншого виду запобіжного заходу чи його зміни виключно з підстав існування ризиків, регламентованих ст. 177 КПК України та з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України.
Можливість застосування застави чи особистої поруки відносно ОСОБА_8 на даному етапі виключається у зв`язку з відсутністю підстав для цього.
Більш того, ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва було встановлено порушення ОСОБА_8 обов`язку щодо внесення застави, а також невиконання ним інших процесуальних обов`язків.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не є співмірним встановленим ризикам та тяжкості інкримінованого обвинуваченому правопорушення.
З огляду на таке, колегія суддів вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під ватрою, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи, на переконання суду, не здатні забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам.
Ураховуючи, що будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у виді тримання під ватрою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів на даному етапі не встановила, а тому приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до 19 березня 2018 року включно і про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну виду запобіжного заходу на більш м`який з підстав, що викладені вище.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 176-178, 183, 193-194, 196, 205, 331, 369-372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обрану ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Мартинівське, Вознесенського району, Миколаївської області, в рамках кримінального провадження № 0000110 від 22.01.2017 року, продовжити до 19 березня 2018 року включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про зміну виду запобіжного заходу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3