А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

08.12.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження 11-сс /777/672/17, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 (далі - прокурор),
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні погодженого прокурором клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 (далі слідчий) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стужиця Великоберезнянського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, українця, не судимого,
підозрюваного у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України кримінального правопорушення.
Цією ж ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.
Відповідно до ст. 194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: своєчасно з`являтися за викликом до слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати до відповідних органів свій паспорт для виїзду за кордон.
Визначено строк дії ухвали до 19.01.2018.
Контроль за виконанням застосованого щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу доручено начальнику Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області.
З матеріалів за клопотанням убачається, що 23 листопада 2017 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло погоджене із прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України кримінального правопорушення, кваліфікуючими ознаками якого є сприяння порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб; що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме, показами свідків 12 громадян В`єтнаму, яких підозрювані мали на меті незаконно переправити через державний кордон України, протоколами проведення слідчих експериментів, протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками та іншими матеріалами кримінального провадження. Посилається і на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме ризиків того, що, перебуваючи на волі й усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який кримінальним законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування; знищити речові докази та інші речі, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, які дають викривальні покази; перешкоджати встановленню інших осіб, які причетні до вчинення злочину, та свідків даної події; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З урахуванням наведеного, вважає, що вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 не свідчать про неможливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання вищевказаним ризикам. Разом із тим, вказує й на те, що злочинна діяльність, у вчиненні якої обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 надає можливість отримувати великі доходи (за переправлення одного нелегального мігранта злочинці отримують більше 15 тисяч доларів США), що у свою чергу надало можливість ОСОБА_6 та його сім`ї набути значних матеріальних статків, зокрема, у власності родини є готельний комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та будинок, які розташовані в с. Кам`яниця Ужгородського району, а також автомобілі марок «Volkswagen Caddy» та «Skoda Kodiaq», що у свою чергу свідчить про те, що визначення підозрюваному навіть максимального розміру застави, що передбачена для даної категорії злочинів, не забезпечить запобігання передбачених ст. 177 КПК України ризикам. Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а у разі визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, встановити її розмір у сумі 1000000 (один мільйон) гривень.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України кримінального правопорушення, яка підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, однак, не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, не буде достатнім для запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам. В обґрунтування висновків слідчий суддя вказує на те, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної процесуальної поведінки та виконання передбачених кримінальним процесуальним законом обов`язків, не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а будь-яких фактичних даних, які б свідчили про те, що, перебуваючи на волі, підозрюваний робитиме спроби уникнути від кримінальної відповідальності та вчиняти інші кримінальні правопорушення, слідчим та прокурором не надано. Тому, врахувавши вимоги п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на свободу та особисту недоторканість і нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , зокрема те, що він раніше не судимий, згідно характеристики Кам`яницької сільської ради за місцем проживання характеризується позитивно, відповідно до консультаційного висновку спеціаліста лікаря-консультанта хворіє серцево-судинними захворюваннями (ІХС. Стенокардія напруги, ФК ІІІ. Кардіосклероз атеросклеротичний. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ст. 3, ризик високий; кризовий перебіг. СН І. Ерозивна гастропатія), слідчий суддя прийшов до висновку про те, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного достатнім буде застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю та із забороною залишати місце постійного проживання цілодобово.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою й такою, що постановлена з порушенням вимог ст. 370 КПК України. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на доводи, які є аналогічними до доводів, що наведені в клопотанні про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, і при цьому, вказує на те, що відповідно до практики ЄСПЛ врахування тяжкості злочину при формуванні внутрішнього переконання слідчого, прокурора, судді має свій раціональний зміст, свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний (обвинувачений) може ухилитися від слідства і суду. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк два місяці та визначити заставу в розмірі 1000000 (один мільйон) гривень.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу; підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які не заперечували щодо задоволення клопотання у частині застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак, просили визначити розмір застави у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Із журналу судового засідання вбачається, що під час розгляду клопотання щодо підозрюваного ОСОБА_6 участь у його розгляді приймали підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_6 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що прокурор довів наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України кримінального правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами: показами свідків 12 громадян В`єтнаму, яких підозрювані мали на меті незаконно переправити через державний кордон України, протоколами проведення слідчих експериментів, протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками та іншими матеріалами кримінального провадження.
Указаний вище висновок слідчого судді також підтверджується копією повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, яка 22 листопада 2017 року з дотриманням вимог ст. 278 КПК України йому вручена та доданими до клопотання доказами.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя послався на те, що прокурор не довів недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні слідчого.
З таким висновком слідчого судді колегія суддів не погоджується з огляду на таке.
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчим суддею визнано недоведеність слідчим та прокурором двох ризиків спроби уникнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та вчинення ним інших кримінальних правопорушень, однак, при цьому, слідчий суддя не дав оцінки іншим ризикам, на які вказується у клопотанні, зокрема, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може знищити речові докази та інші речі, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, які дають викривальні покази, перешкоджати встановленню інших осіб, які причетні до вчинення даного злочину, та свідків даної події.
Указане свідчить про те, що при розгляді клопотання, слідчий суддя не дав належної оцінки всім його доводам, і прийшов до передчасного висновку про те, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 достатнім буде застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю та із забороною залишати місце постійного проживання цілодобово, при цьому, належним чином, не вмотивувавши такий.
Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як зазначено вище, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років, і яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше не судимий; за місцем проживання характеризується позитивно; являється приватним підприємцем; відповідно до консультаційного висновку спеціаліста лікаря-консультанта ОСОБА_6 хворіє серцево-судинними захворюваннями (ІХС. Стенокардія напруги, ФК ІІІ. Каріосклероз атеросклеротичний. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ст. 3, ризик високий; кризовий перебіг. СН І. Ерозивна гастропатія), однак, дані про те, що вказані захворювання свідчать про неможливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у матеріалах судового провадження відсутні.
Колегія суддів, дослідивши приєднані до клопотання докази, фактичні обставини, за яких скоєно діяння, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, приходить до висновку про те, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування, знищити речові докази та інші речі, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, які, як убачається з протоколів допиту, підтверджують вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, перешкоджати встановленню інших осіб, які причетні до вчинення даного злочину, та свідків даної події, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що вказане свідчить про наявність зазначених ризиків, на які вказується у клопотанні. При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення у цій частині колегія суддів враховує матеріали кримінального провадження, з яким вбачається, що по справі не встановлені всі особи, які причетні до кримінально-протиправних дій, й на які підозрюваний ОСОБА_6 може впливати з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Вказані ризики відповідно до ч. 2 ст. 177 та ст. 183 КПК України виправдовують застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також свідчать про те, що застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів не забезпечать належної поведінки підозрюваного, у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги та клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу в цій частині є обґрунтованими, що у свою чергу тягне за собою скасування ухвали слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання слідчого та постановлення апеляційним судом нової ухвали.
Вирішуючи питання по суті клопотання слідчого, колегія суддів враховує вищенаведене обґрунтовану підозру ОСОБА_6 , тяжкість кримінального правопорушення та покарання, яке передбачено за вчинення такого, роль підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, і вважає за доцільне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При цьому, колегія суддів також враховує те, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»); що суспільна небезпека кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , полягає в тому, що неконтрольована міграція може призвести до негативних наслідків політичного, економічного та соціального характеру та підриває міжнародний авторитет України.
При встановленні строку тримання ОСОБА_6 під вартою, колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення повідомлений 22 листопада 2017 року, що строк досудового розслідування із вказаного терміну не зупинявся, відповідно до ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено до 22 січня 2018 року, а відповідно до ст. 176 цього Кодексу ОСОБА_6 може перебувати під вартою до 22 січня 2018 року, що не перевищує передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України строку два місяці. Початок строку перебування його під вартою необхідно обчислювати з моменту взяття його під варту.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При визначені розміру застави, колегія суддів враховує обставини кримінального правопорушення; дані про особу підозрюваного раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, хворіє серцево-судинними захворюваннями; позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу бажання порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки, та вважає можливим визначити підозрюваному у вчиненні тяжкого злочину ОСОБА_6 заставу в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який буде справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 , а також не порушуватиме права підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки відсутні підстави вважати його завідомо непомірним для нього.
Тому, доводи апеляційної скарги та клопотання слідчого про те, що злочинна діяльність, у вчиненні якої обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 надає можливість отримувати великі доходи (за переправлення одного нелегального мігранта злочинці отримують більше 15 тисяч доларів США), що у свою чергу надало можливість ОСОБА_6 та його сім`ї набути значних матеріальних статків, зокрема, у власності його родини є готельний комплекс «Під замком» та будинок, що розташовані в с. Кам`яниця Ужгородського району, а також автомобілі марок «Volkswagen Caddy» та «Skoda Kodiaq», що у свою чергу свідчить про те, що визначення підозрюваному навіть максимального розміру застави, що передбачена для даної категорії злочинів, не забезпечить запобігання передбачених ст. 177 КПК України ризикам, - колегія суддів відхиляє як необґрунтовані й такі, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду судового провадження. Відхиляючи вказані доводи, колегія суддів враховує й те, що слідчим та прокурором не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що підозрюваний ОСОБА_6 отримав за кожного нелегального мігранта по 15 тисяч доларів США й що належне йому та його родині майно набуте незаконним шляхом; що у підтвердження доводів про необхідність визначення ОСОБА_6 застави в розмірі 1000000 (один мільйон) гривень, прокурор не вказував на докази, і не посилався на виключні випадки, які б свідчили про те, що застава в розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Разом із тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_6 необхідно покласти передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки, необхідність покладення яких була доведена слідчим та прокурором: прибувати до особи кримінального провадження до старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 з установленою періодичністю, не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора або суду із АДРЕСА_1 , де зареєстрований і проживає, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання, або роботи, за наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України скасуванню з постановленням нової, якою клопотання старшого слідчого в СУ ГУНП в Закарпатській області підлягає частковому задоволенню із застосуванням щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 64 000 (шістдесят чотири тисячі) гривень, та покладенням на нього передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 404, 405, 407, 419, 422КПК України, апеляційний суд
апеляційну скаргу, яку подав прокурор відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 , який приймав участь у розгляді клопотання у суді першої інстанції, задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 листопада 2017 року про відмову в обранні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково. Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою обчислювати із часу взяття його під варту і встановити строк тримання під вартою до 22 січня 2018 року.
Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним кодексом України 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 64 тисячі ( шістдесят чотири тисячі ) гривень.
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави на ОСОБА_6 покласти обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме : прибувати до особи кримінального провадження - до старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 з установленою періодичністю, не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора або суду із АДРЕСА_1 , де зареєстрований і проживає, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання, або роботи, за наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.
Зазначені обов`язки застосовуються на строк не більше двох місяців із дня винесення ухвали, у разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку передбаченому ст. 194 КПК.
Після закінчення строку, на який на підозрюваного покладені обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію, і обов`язки скасовуються.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 , а організацію виконання ухвали про взяття ОСОБА_6 під варту доручити прокурору ОСОБА_8 ..
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :