Справа № 579/199/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"12" лютого 2018 р. місто Кролевець

Слідчий суддя Кролевецького районного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про арешт майна, в кримінальному провадженні №0005109, яке внесене 10 грудня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та додані до клопотання матеріали,-

в с т а н о в и в:
Старший слідчий Кролевецького ВП ГУНП в Сумській області звернувся до слідчого судді Кролевецького районного суду із клопотання про арешт майна автомобіля марки «Renault Magnum АЕ 470» 2000 року випуску, держномер НОМЕР_1 та напівпричіпа марки «Mersedes Benz C180» держномер НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_3 , жительці АДРЕСА_1 .

Клопотання про арешт майна старший слідчий обгрунтовує наступним чином.

У період часу з 15 год. 29 вересня 2016 року по 17 год. 30 вересня 2016 року невстановлені особи, шляхом обману та зловживання довірою, заздалегідь не маючи на меті виконання укладених зобов`язань щодо перевезення товару, заволоділи майном ТОВ «АПК Ресурс» - мукою вищого гатунку в розмірі 22 тонни. Вказану продукцію отримали на території «Кролевецького комбінату хлібопродуктів» м.Кролевець, вул.Андріївська,10.

Відповідно до свідчень наданих представником ТОВ «АПК Ресурс» на Кролевецькому КХП муку отримав ОСОБА_4 , який являється представником фірми «ВІ-САЙН», яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Під час досудового розслідування кримінального провадження №0005109 було встановлено, що майно, яким невстановлені особи заволоділи, було завантажене на автомобіль марки «Renault Magnum АЕ 470» 2000 року випуску, держномер НОМЕР_1 та напівпричіп марки «Mersedes Benz C180» держномер НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_3 .

На даний час місце знаходження вказаних транспортних засобів не встановлено, а тому з метою встановлення місцезнаходження вказаного автомобіля та збереження речових доказів виникла необхідність в накладені арешту на вказане майно.

Старший слідчий Кролевецького ВП ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду клопотання.

Володілець майна ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Таким чином, в порядку ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Слідчий суддя, оглянувши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Перелік майна, зазначеного в клопотанні автомобіль марки «Renault Magnum АЕ 470» 2000 року випуску, держномер НОМЕР_1 та напівпричіп марки «Mersedes Benz C180» держномер НОМЕР_2 .

Відповідно до ч.4 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або місять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому в клопотанні та доданих до нього матеріалах відсутні будь-які дані стосовно того, що вищевказане майно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України і старшим слідчим такі докази не надані.

Крім того у матеріалах клопотання відсутній протокол тимчасово вилученого майна, а саме автомобіля марки «Renault Magnum АЕ 470» 2000 року випуску, держномер НОМЕР_1 та напівпричіпа марки «Mersedes Benz C180» держномер НОМЕР_2 , що дає підстави вважати, що вказане майно не має статусу тимчасово вилученого майна.

Крім того, старший слідчий у клопотанні вказує на те, що місцезнаходження автомобіля та напівпричепа не встановлено.

За змістом ч.2 ст.170 КПК України не передбачено арешт майна з метою встановлення його місцезнаходження.

Вказане свідчить про те, що доказів того, що на момент подачі клопотання майно на яке старший слідчий просить накласти арешт збереглося, немає, а отже і підстави для накладення арешту з метою збереження майна відсутні.

Таким чином, в клопотанні старшого слідчого в порушення вимог ч.2 ст. 171 КПК України, не зазначені підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна та не додані документи, які б підтверджували доводи клопотання.

Окрім того, у кримінальному провадженні №0005109 підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України нікому не вручена, зокрема і ОСОБА_3 .

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України внесені 10.12.2016 року до ЄРДР за №0005109.

Вказане свідчить про те, що клопотання старшого слідчого носить загальний характер і не заслуговує на увагу слідчого судді.

Слідчий суддя враховує і те, що накладення арешту на майно - автомобіль марки «Renault Magnum АЕ 470» 2000 року випуску, держномер НОМЕР_1 та напівпричіп марки «Mersedes Benz C180» держномер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 може суттєво позначитись на її інтересах, щодо розпорядження вказаним майном власником якого вона є.

Практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) свідчить про найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

За змістом ч. 3 ст. 26, ч. 5 ст. 132 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом з поданням доказів обставин, на які вони посилаються.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування не виправдовують зазначений спосіб втручання у права власника.

Керуючись ч.4 ст.104, ст.ст.167, 170, 172, 173 КПК України, -

у х в а л и в:
Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Кролевецького ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 про арешт майна, а саме: автомобіля марки «Renault Magnum АЕ 470» 2000 року випуску, держномер НОМЕР_1 та напівпричіпа марки «Mersedes Benz C180» держномер НОМЕР_2 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення, страшим слідчим.

Копію ухвали негайно направити старшому слідчому Кролевецького ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 , прокурору Кролевецького відділу Шосткинської місцевої прокуратури, що здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва за досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні та ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1