Справа № 362/5934/17
Провадження № 1-кп/362/136/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 02.10.2013 р. Обухівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, 19.03.2014 р. Обухівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі 17.02.2017 р. звільнено умовно-достроково з невідбутим терміном 1 рік 1 місяць 1 день, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин.
Так, 19.07.2017 р. близько 19 год. 30 хв. (точного часу не встановлено) ОСОБА_4 проходив біля домоволодіння АДРЕСА_2 , де у останнього виник прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна.
В подальшому, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, а також те, що за його діями ніхто не спостерігає, проник на не огороджене подвір`я АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 . Після чого підійшов до будинку та пошкодивши скло у вікні камінням, яке знаходилось поряд, проник в середину будинку, з якого скоїв крадіжку телевізора марки «ВВК» вартістю 2277 грн., електролобзика марки «Фіолент» вартістю 1246 грн., та монтажного стиплера марки «BERG» вартістю 340 грн.
З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 3863 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України визнав повністю і показав, що на початку липня 2017 р. був на підробітках в смт. Калинівка, приїхав на електричці до станції Глеваха і перейшов через посадку, хотів набрати води. Побачив одноповерховий будинок, що був без огорожі, розбив скло та заліз в будинок, взяв звідси телевізор, електролобзик та монтажний степлер і пішов на станцію, де був затриманий працівниками поліції та власником майна. Викрадені речі бповернув власнику. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 надала до суду заяву про розгляд даного кримінального провадження у її відсутності, з приводу покарання обвинуваченому ОСОБА_4 поклалася на розсуд суду.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні щодо тих обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням в житло, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.
Визнаючи винним обвинуваченого ОСОБА_4 і обираючи йому міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до тяжкого злочину, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого: відповідно до вимоги ІП Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 раніше судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується негативно.
Судом, відповідно до ст. 66 КК України, беруться до уваги обставини, пом`якшуючі відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 : щире каяття.
Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України судом не вбачається.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому призначене покарання ОСОБА_4 буде відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню.
Вироком Обухівського районного суду Київської області від 02.10.2013 р. ОСОБА_4 визнаний винним та засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 19.03.2014 р. ОСОБА_4 визнаний винним та засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі 17.02.2017 р. звільнено умовно-достроково з невідбутим терміном 1 рік 1 місяць 1 день, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, до повного відбуття покарання, призначеного йому вироком Обухівського районного суду Київської області від 19.03.2014 р.

Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р., невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема, частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (статті 81, 107 КК).

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи негативну характеристику на ОСОБА_4 за місцем його проживання, те, що він раніше судимий, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк.

Отже, враховуючи все вище зазначене, суд при призначенні остаточного покарання ОСОБА_4 застосовує вимоги ч. 1 ст. 71 КК України щодо часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 19.03.2014 р., яка становить 1 рік 1 місяць 1 день позбавлення волі, до покарання, призначеного за даним вироком, і призначає йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Цивільний позов потерпілою в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили залишити без змін.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 призначити, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня його затримання з 18.10.2017 р.

Речові докази у даному кримінальному провадженні, а саме: телевізор марки «ВВК» модель LO1913SU, електролобзик марки «Фиолент», монтажний стиплер марки «BERG» залишити у розпорядженні, користуванні та володінні ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілій та прокурору.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1