Справа № 640/279/17
н/п 1-кс/640/1425/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" лютого 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
15.02.2018 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання підозрюваного ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до інформації мобільного оператора « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про всі з`єднання та місцезнаходження номеру НОМЕР_1 , а також роздруківку всіх розмов 22.12.2016 р.
На обґрунтування клопотання підозрюваний зазначає, що дана інформація має велике значення для з`ясування істини у досудовому розслідувані.
Слідчий суддя, дослідивши документи та оцінивши докази, якими підозрюваний обґрунтовує клопотання, доходить висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.
За змістом ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
В статті 132 КПК України викладені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Так, відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч.2 ст. 160 КПК України у клопотанні про тимчасовий доступ до речей та документів зазначаються: короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
Однак, в порушення вимог ч. 2 ст. 160 КПК України підозрюваний не виклав у клопотанні короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання, а лише констатував факт, що «дана інформація має велике значення для з`ясування істини у досудовому розслідувані», не вказав правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, не зазначив у чому полягає неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, не обґрунтував необхідності вилучення інформації, хоча ставить про це питання.
Тобто клопотання про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів не відповідає вимогам ч. 2 ст. 160 КПК України, а підозрюваний всупереч вимогам ч.ч.5, 6 ст. 163 КПК України не довів наявність достатніх підстав вважати, що інформація, про тимчасовий доступ до яких ставиться питання, сама по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
Крім того, слідчий суддя зазначає, що 17.11.2017 р. старший слідчий СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 звертався до суду з клопотання про надання дозволу на тимчасовий доступ до інформації оператора мобільного зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а саме відомостей про: зв`язок кінцевих обладнань споживача телекомунікаційних послуг НОМЕР_1 в період часу з 00.00 год. 01.12.2016 по 00.00 год. 31.12.2016, яка перебуває у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а саме: ідентифікаційні ознаки кінцевого обладнання (абонентський номер, міжнародний ідентифікатор мобільного обладнання (далі ІМЕІ), яке перебувало у зоні дії базових станцій (абонент А); адреси розташування та номери базових станцій, які забезпечували зв`язок абонентів А; типи з`єднання абонентів А: вхідні та вихідні дзвінки, SMS (короткі текстові повідомлення), MMS (мультимедійні повідомлення), переадресація тощо; дата, час та тривалість з`єднань, у тому числі з`єднання нульової тривалості (неприйняті виклики) абонентам А; ідентифікаційні ознаки кінцевого обладнання (абонентський номер, ІМЕІ), з яким відбувався сеанс зв`язку абонентів А (абоненти Б).
Ухвалою слідчого судді від 17.11.2017 р., вказане клопотання задоволено та надано слідчому доступ до запитуваної інформації.
Крім того, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 162 КПК України, запитувана підозрюваним інформація відноситься до охоронюваної законом таємниці.
Тому слідчий суддя вважає відсутні підстави для задоволення клопотання.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 107, 132, 160, 163, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1