Справа № 495/8268/17
№ провадження 1-кс/495/2936/2017
Ухвала
ІМЕНЕМ УКрАЇНи
19 жовтня 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей та документів

В С Т А Н О В И В :
18.10.2017 року слідчий Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів.

В клопотанні зазначено, що 29.04.2017 року Білгород-Дністровським ВП ГУНП в Одеській області зареєстровано повідомлення ОСОБА_5 про те, що невстановлені особи, самовільно намагаються зайняти будинок АДРЕСА_1 , чим вчиняють самоправні дії.

29.04.2017 року відомості по даному факту, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001060 за ст.356 КК України.

29.04.2017 року Білгород-Дністровським ВП ГУНП в Одеській області зареєстровано повідомлення ОСОБА_6 про те, що невстановлені особи, самовільно, шляхом зриву замків на воротах та вхідних дверях будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_7 , самовільно зайняли його будинок, всупереч ухвали вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.10.2016 року.

29.04.2017 року відомості по даному факту, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001061 за ст.356 КК України.

В подальшому дані матеріали кримінальних проваджень, прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 були об`єднані в одне провадження за №0001060 за ст.356 КК України.

11.05.2017 року згідно ст.55 КПК України гр. ОСОБА_8 було визнано потерпілим та вручена пам`ятка про права та обов`язки потерпілого.

В ході досудового розслідування встановлено, що 11.07.2012 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 укладено договір купівлі продажу садового будинку АДРЕСА_1 , кооператив садоводів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та земельної ділянки на якій розташований вказаний будинок, кадастровий номер №:02:002:003. Даний договір купівлі продажу будинку та земельної ділянки засвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_11 та зареєстровано в реєстрі №2433 та №2435. При цьому державна реєстрація права власності на садовий будинок та земельну ділянку не проводилась.

27.05.2014 року на підставі договору дарування ОСОБА_9 подарувала вищевказаний садовий будинок та земельну ділянку ОСОБА_12 .

06.06.2014 року ОСОБА_12 на підставі укладено договору купівлі-продажу, реалізувала вказаний будинок та земельну ділянку ОСОБА_13 .

09.07.2014 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_7 було укладено договір купівля-продажу зазначеного будинку та земельної ділянки.

Придбавши садовий будинок потерпілий ОСОБА_7 розпочав ремонті роботи, придбав будівельні матеріали, провів облаштування подвір`я, збудував новий цегляний паркан, придбав та встановив побутову техніку тощо, чим здійснив витрату грошових коштів.

За час проживання потерпілого ОСОБА_7 в даному будинку, і ніхто не оспорював його права власності, і не пред`являв ніяких претензій.

В 2016 році ОСОБА_10 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_2 із позовом, де вона вважає себе єдиним власником садового будинку, і зазначає, що ОСОБА_9 на момент укладання вищевказаних договорів дарування садового будинку та земельної ділянки ОСОБА_14 , вже не була власником даного садового будинку.

В свою чергу, ОСОБА_9 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_2 із позовом до ОСОБА_10 третій особі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про визнання договорів купівлі продажу вказаного будинку між ОСОБА_9 в особі ОСОБА_15 та ОСОБА_10 з підстав їх фіктивності.

Своїм позовні вимоги ОСОБА_9 обґрунтовує тим, що в 2012 році вона лікувалась від онко-захворювання, у зв`язку із чим попросила свого сина ОСОБА_15 звернутися до нотаріуса із проханням підготувати доручення, в якому вона наддасть останньому повноваження обслуговувати належний їй на праві приватної власності садовий будинок, а саме сплачувати всі необхідні платежі, комунальні, кооперативні внески, за послуги охорони, податки на землі, приймати участь в зборах садоводів. Підписуючи довіреність позивач не знала, що вона надає своєму сину повноваження щодо розпорядження даним садовим будинком та земельною ділянкою на якій він розташований. Бажання на волевиявлення на відчуження спірного садового будинку та земельної ділянки ОСОБА_9 не мала, про те, що її син ОСОБА_15 уклав договір купівлі продажу зазначеного садового будинку та земельної ділянки не знала. Про наявність вказаних договорів купівлі продажу садового будинку ОСОБА_9 дізналася лише отримавши копію позовної заяви ОСОБА_10 ..

Встановлено, що в 2009 році ОСОБА_15 позичив у ОСОБА_16 велику суму коштів від 60 % річних. В зв`язку з тим, що ОСОБА_15 не повернув вчасно позичені кошти, розмір боргу збільшився в декілька разів за рахунок відсотків. Тому, в якості гарантій повернення боргу ОСОБА_15 уклав договір купівлі-продажу зазначеного садового будинку, в якості застави. Сторони при укладанні договір домовились, що ОСОБА_10 не буде реєструвати право власності на майно, розпоряджатися майном буде сім`я ОСОБА_17 . Договори були укладені, але фактично будинок і земельна ділянка не передавалася, кошти від продажу садового будинку та земельної ділянки ОСОБА_9 не отримувала.

Розглянувши позовні заяви 14.03.2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом у позові ОСОБА_10 відмовлено, а позов ОСОБА_9 задоволено, де визнано недійсний договір купівлі-продажу вказаного садового будинку та земельної ділянки між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з підстав його фіктивності.

Будучи не згодним, із даним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду, ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дане рішення та постановити нове рішення, яким її первісний позов задовільнити в повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

31.08.2016 року рішенням апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_10 задоволено, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 14.03.2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_10 задоволено, а саме визнано недійсним договори дарування садового будинку та земельної ділянки ОСОБА_12 від 27.05.2014 року; витребувати із незаконного володіння потерпілого ОСОБА_7 вказаний садовий будинок та земельну ділянку; задоволення зустрічного позові ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 11.07.2012 року відмовити.

05.09.2016 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області накладено арешт на вказаний садовий будинок та на земельну зелінку.

20.10.2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України відкрито касаційне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_9 , ОСОБА_7

22.11.2016 року на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 31.08.2016 року, державним реєстратором Одеської філії ДП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_18 , проведено державну реєстрації права власності на вказаний садовий будинок.

15.05.2017 року ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду ОСОБА_1 накладено арешт на земельну ділянку № НОМЕР_1 , кадастровий номер :02:002:0033, площею 0,0632 на кооперативу садоводів та індивідуального дачного будівництва « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в смт.Затока м.Білгород-Дністровський Одеської області, а також розташованого на даній земельній ділянці будинку площею 145,9 кв.метра, що згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_10 ..

03.07.2017 року апеляційним судом Одеської області було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_10 на ухвалу слідчого суді Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 15.05.2017 року та сказовано арешт майна.

У апеляційній скарзі зазначено, що будинок та земельна ділянка не визнана речовими доказами у кримінального му провадженні і не мають статусу вилучених речових доказів, а також на земельній ділянці і в будинку не проводився огляд місця події.

13.10.2017 року винесено постанову про приєднання до справи речових доказів, а саме земельну ділянку № НОМЕР_1 , кадастровий номер :02:002:0033, площею 0,0632 га у кооперативі садоводів та індивідуального дачного будівництва « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в смт.Затока м.Білгород-Дністровський Одеської області та на розташований на земельній ділянці будинок площею 145,9 кв.метра.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні дане клопотання підтримали та просили суд його задовольнити.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши прокурора та слідчого, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 29.04.2017 року Білгород-Дністровським ВП було розпочато досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001060 за ознаками ст.356 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.п.2, 3 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У відповідності до вимог ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно із ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомлення з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.5, ч.6 ст.163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні. Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Згідно з ч.7 ст.163 КПК України, слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

Вказані документи мають доказове значення у справі, оскільки містять безпосередню інформацію щодо можливого скоєння кримінального правопорушення.

У зв`язку з чим, вказані документи необхідні стороні обвинувачення з метою доказування факту скоєння кримінального правопорушення.

Враховуючи вище викладені обставини та те, що в ході досудового розслідування необхідно вжити певні заходи щодо всебічного, повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей та документів.

На підставі викладеного, керуючись ст.160, п.7 ст.162, ст.ст. 163-165 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей та документів задовольнити частково.

Надати слідчому СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , тимчасовий доступ до електронних документів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що стали підставою для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме земельної ділянки, кадастровий номер :02:002:0033, площею 0,0632 га. та садового будинку АДРЕСА_1 площею 145,9 кв.метра, які знаходяться в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , з можливістю виготовлення та вилучення копій документів.

Ухвала, у відповідності до ст.309 Кримінального процесуального кодексу України, оскарженню не підлягає та заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1