УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2018 року

м. Київ
справа № 547/209/15-к
провадження № 51-5458ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 25 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 22 березня 2016 року в межах кримінального провадження № 0000002 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новоселиця, Семенівського району Полтавської області, проживає по АДРЕСА_1 , у тому ж селищі,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115 КК.
Суть питання
За вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 25 січня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області 22 березня 2016 року вирок місцевого суду залишено без змін.
Не погоджуючись з постановленими судовими рішеннями, засуджений ОСОБА_4 поза межами строку на касаційне оскарження звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій порушив питання про поновлення йому строку на касаційне оскарження вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду.
В обґрунтування поважності пропуску строку на касаційне оскарження засуджений зазначає, що він перебуває в місцях позбавлення волі та не отримував юридичної допомоги, з невідомих йому причин його захисник не подав касаційну скаргу, а самостійно її підготувати та звернутися до касаційного суду він не міг, оскільки не має юридичної освіти.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу.
Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити власну правову позицію.
Порядок обчислення процесуальних строків визначений ст. 115 КПК. Частиною 4 вказаної норми процесуального закону визначено, що при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_4 була постановлена 22 березня 2016 року, та вручений йому (згідно інформації, наданої працівником Полтавської виправної та секретарем Хорольського районного суду Полтавської області) 01 квітня 2016 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для засудженого ОСОБА_4 було 04 липня 2016 року.
Однак, засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою лише 05 квітня 2018 року (згідно інформації з його підписом на касаційній скарзі), тобто більше ніж через 1 рік 9 місяців після закінчення трьохмісячного строку на касаційне оскарження, визначеного ч. 2 ст. 426 КПК.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Наведені у клопотанні доводи засудженого про необхідність поновлення йому строку на касаційне оскарження Верховний Суд не визнає поважними, оскільки ОСОБА_4 не обґрунтував, як перелічені ним причини позбавили його можливості раніше подати касаційну скаргу, беручи до уваги, що засуджений не позбавлений права окремо від свого захисника звернутися з касаційною скаргою, враховуючи, що засуджений звернувся до касаційного суду більше ніж через 1 рік 9 місяців після закінчення визначеного законом строку на касаційне оскарження. Крім того, засуджений не зазначив, що перешкоджало йому, звернутись до центру з надання безоплатної правової допомоги в порядку, передбаченому Законом України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу» для призначення йому іншого захисника (заміну діючого захисника).
З огляду на викладене, оскільки інших доводів поважності пропуску строку на касаційне оскарження засуджений ОСОБА_4 в касаційній скарзі не навів, Верховний Суд дійшов висновку, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене, Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки ОСОБА_4 подав її після закінчення строку касаційного оскарження, а з його клопотання не вбачається підстав для його поновлення.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення йому строку на касаційне оскарження вироку Хорольського районного суду Полтавської області від 25 січня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 22 березня 2016 року.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами повернути останньому.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3