Провадження № 1-кп/727/470/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі: Судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
за участю сторони обвинувачення:
- прокурора ОСОБА_3
- потерпілого ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В:
В судовому підготовчому засіданні потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідно заявлено клопотання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, укладеної 30.11 2017 року.
При розгляді вищенаведеної угоди, в порядку вимог ст. 474 КПК України, встановлено, що угода між потерпілою і обвинуваченим 30.11 2017 року укладена на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України на умовах того, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, за обставин наведених в обвинувальному акті; розкаявся у скоєному кримінальному правопорушенні; збитки завдані злочином в повному обсязі потерпілому відшкодував, що було визнано в засіданні потерпілим.
Сторони угоди погодились із кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст. 185 КК України крадіжку таємне викрадення чужого майна та узгодили до призначення покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян що складає 850 грн.
На момент підписання 30.11.2017 р. угоди про примирення потерпілий та обвинувачений розуміли наслідки укладення такої угоди, згідно ст.473 КПК України, підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.3 п.2) КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 п.2) КПК України), про що їм було роз`яснено і в судовому засіданні та підтверджено сторонами угоди.
Обвинувачений ОСОБА_5 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.5 п.1 КПК України, а потерпілий ОСОБА_4 погодився із тим, що буде позбавлений права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вказане вище кримінальне правопорушення (крім випадку невиконання останнім в подальшому умов угоди) і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
В судовому підготовчому засіданні також було установлено, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що у разі невиконання ним угоди про примирення (ст.476 КПК України) потерпілий має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду із клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання ним угоди від 30.11 2017 року є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 1 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 підтвердили факт примирення між собою, просять затвердити укладену 30.11. 2017 р. між ними угоду про примирення і призначити погоджене ними покарання.
Сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст. 185 КК України та узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян що складає 850 грн.
Судом крім наведеного також з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Також з`ясовано у потерпілого ОСОБА_4 , що він розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, за пред`явленим йому обвинуваченням - ч.1 ст. 185 КК України визнав повністю, розкаявся у вчиненому; збитки завдані злочином повністю потерпілому відшкодував, потерпілий ОСОБА_4 претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має, що відповідно було ним підтверджено в засіданні.
Судом встановлено, що укладення 30.11.2017 року угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що фактично останніми було підтверджено і в судовому засіданні. Також, встановлено, що угода про примирення між потерпілим і обвинуваченим від 30.11. 2017 року відповідає вимогам закону та змісту в рамках ст. 471 КПК України. Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальне правопорушення суд вірно кваліфікує за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна - крадіжку і вважає, що вона не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке кримінальне правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує характер суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, досліджені матеріали кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого (а.с. 60-63 т.2), а саме що ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, а також обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання обвинуваченого; визнання ним своєї вини, відшкодування шкоди потерпілому в повному обсязі, відсутність претензій матеріальної морального характеру з боку ОСОБА_4 , активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення; відсутність його перебування на обліках в службі ЧВП ГНПУ в Чернівецькій області та обласній психіатричній лікарні; перебування на обліку в обласному наркологічному диспансері.
Крім наведеного, враховуються умови угоди про примирення, укладеної 30.11. 2017 року між потерпілим та обвинуваченим; узгоджену сторонами угоди міру покарання і можливість обвинуваченого виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання, що ним було підтверджено в засіданні.
Обставинами, в силу вимог ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття у вчиненому, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне визнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні та відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.
Обставин, що згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
На підставі узгодженої 30.11.2017 року сторонами угоди міри покарання суд вважає, що її слід призначити ОСОБА_5 з урахуванням тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особи і узгодженого покарання, яке буде для обвинуваченого необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Речові докази підлягають вирішенню в порядку вимог ст. 100 КПК України; судові витрати в рамках кримінального провадження відсутні; заходи кримінального забезпечення до обвинуваченого не застосовувалися.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 318, 337, 345, 350 468, 471, 473- 476 КПК України, суд, ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за даною нормою закону у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян що складає 850 грн.
На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, зокрема: засудженим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їм наслідків укладення угоди; потерпілим з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 цього Кодексу; стороною обвинувачення - прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Суддя ОСОБА_1