Справа № 298/49/17
Номер провадження 1-кп/298/60/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань, в смт. Великий Березний, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000296 про обвинувачення

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з неповною загальною освітою, не одруженого, непрацюючого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

- за ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2016 року, біля 00 години 30 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи на площі неподалік залізничного вокзалу, по вул. Шевченка в смт. Великий Березний, в ході сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , а саме один удар правою рукою в область обличчя, від якого потерпілий впав на землю та кілька ударів ногою по голові, заподіявши потерпілому травматичний анагулярний перелом нижньої щелепи зправа, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя зправа, підшкірну гематому, крововилив в кон`юнктиву правого ока, що згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1012 від 12.10.2016 р. відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся та показав, що події зазначені у обвинувальному акті в повній мірі відповідають дійсності, в майбутньому буде дотримуватиметься вимог Закону. Щодо заявленого цивільного позову, такий визнав частково, а саме готовий сплатити документально підтверджені витрати, понесені на лікування потерпілим, щодо моральної шкоди заперечив повністю.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , в судовому засіданні просив, суворо не карати обвинуваченого, просив застосувати до нього іспитовий строк, строком на один рік.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні, висловив думку про те, що не наполягає на призначенні обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, однак зазначив, що обвинувачений не відшкодував шкоду, підтримав в повному обсязі поданий ним цивільний позов та просив стягнути з обвинуваченого 254 гривні, які він сплатив за придбання ліків та моральну шкоду у розмірі 150 000 грн., зазначаючи при цьому, що в результаті злочинних дій обвинуваченого отримав стрес, за наслідками якого в нього погіршився стан здоров`я, пережив сильні душевні страждання та виникло почуття приниження.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні просив заявлений цивільний позов свого підзахисного задовольнити та просив призначити покарання для обвинуваченого у виді позбавлення волі строком на три роки.
Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненому стверджується також сукупністю доказів, зібраних у справі при провадженні досудового слідства, які досліджені та перевірені судом в ході судового розгляду, зокрема:

З висновку судово-медичної експертизи Ужгородського міжрайонного відділення судово- медичної експертизи від 12.10.2016 № 1012 вбачається, що у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: травматичний анагулярний перелом нижньої щелепи зправа, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя зправа, підшкірну гематому, крововилив в кон`юнктиву правого ока. Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючої поверхнею по ударному механізму дії, якими могли бути затиснуті в кулак руки та обуті ноги сторонньої людини, і по давності виникнення вкладаються в час події, що відбувалася 16.06.2016 року. В момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий міг знаходитись як у вертикальному або близькому до нього положенні так і в горизонтальному або близькому до нього положенні, повернутий, найбільш імовірно, передньою поверхнею тіла до джерела спричинення, при ц2ьому йому могло бути нанесено 4-5 ударів. Малоймовірно, виникнення даних тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту.

Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно п. 2.2.2 "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

З виданої Великоберезнянською селищною радою характеристики від 15.07.2016 року щодо ОСОБА_4 , вбачається, що обвинувачений за місцем проживання характеризується з позитивної сторони: ніде не працює, з сусідами та друзями проживає в добрих стосунках, скарг на його поведінку від мешканців селища в селищну раду не поступало, участь у громадському житті селища не приймає.

Заслухавши думку учасників судового процесу, оглянувши матеріали кримінального провадження, при встановлених обставинах, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, а його дії кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченогозгідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Судом при призначенні покарання також враховуються вимоги ст.50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
У справі потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди. Позивач просить стягнути з обвинуваченого на його користь 254 гривні, які він сплатив за придбання ліків та 150 000 грн. моральної шкоди.
Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , щодо цивільного позову наголосив залишити без розгляду позовну вимогу щодо стягнення моральної шкоди, з огляду на те, що в порушення вимог п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». позивачем за подання цивільного позову про відшкодування моральної шкоди не сплачено судовий збір.

Розглядаючи по суті заявлений потерпілим цивільний позов, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а в разі завдання шкоди смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала.
Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.1995 р. під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.
У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. роз`яснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Пункт 9 названої Постанови Пленуму Верховного Суду України вказує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховує характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації (останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіював шкоди тощо).
Відповідно до ч. 2 ст.61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.
Оцінюючи в сукупності обставини справи, суд вбачає очевидним й таким, що не підлягає доказуванню те, що потерпілий зазнав душевних страждань внаслідок пережитого ним фізичного болю, відчуття порушення особистої недоторканості, та змушений був вживати відповідних заходів для відновлення свого фізичного та психоемоційного стану, а тому сам факт завдання потерпілому моральної шкоди суд вважає доведеним.
Крім того суд, частково задовольняючи цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди виходить з того, що відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи;
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Таким чином, при вирішенні позову потерпілого ОСОБА_6 щодо заподіяння йому обвинуваченим ОСОБА_4 моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого діяння, ступінь вини обвинуваченого, його майновий стан та сімейне становище і вважає, що його діями потерпілому спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з спричиненням йому тілесних ушкоджень внаслідок навмисних дій. При цьому суд враховує вимогу закону про розумність і справедливість при визначенні розміру моральної шкоди та вважає, що позов потерпілого слід задовольнити частково, та що розумним і достатнім відшкодуванням моральної шкоди є сума у розмірі 15 000 гривень, які належить стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_6 . Також підлягають стягненню документально підтвердженні витрати на лікування в розмірі 254 гривні. В решті задоволення позову слід відмовити.
Аналізуючи всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд дійшов висновку, що покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України слід обрати в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочин у виді обмеження волі, із застосуванням ст.75 КК України, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.
Речові докази та судові витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного судом покарання з випробуванням строком на два роки.
Відповідно до вимог ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 документально підтвердженні витрати на лікування в розмірі 254 гривні, а також моральну шкоду у розмірі 15 000 гривень.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

На вирок протягом тридцяти днів з наступного дня після його проголошення сторонами, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Великоберезнянський районний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Згідно ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: