справа №622/695/16-к
провадження №1-кп/619/425/17
ВИРОК
іменем України
11 жовтня 2017 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
обвинуваченихОСОБА_4
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000299 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самара Російської Федерації, громадянина України, освіта середня, одруженого, не працюючого, учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліда ІІІ групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого;
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Золочів Золочівського району Харківської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого;
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

встановив
28 квітня 2016 року, в денний час доби, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 повертався на кладовище, де його чекав ОСОБА_5 , і проходячи перехрестя вулиць Визволителів та Польовій в смт Золочів Золочівського району Харківської області, побачив каналізаційний люк, яким було закрито каналізаційний колодязь. В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного каналізаційного люка, який належить КП «Золочівське РЖКГ».Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 підійшов до свого знайомого ОСОБА_5 та запропонував останньому скоїти крадіжку каналізаційного люку на що ОСОБА_5 погодився і вони повернулись на перехрестя вул. Визволителів та Польова, розташованих в смт. Золочів, де шляхом вільного доступу, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, переслідуючи при цьому корисливу мету, діючи умисно, протиправно, таємно викрали каналізаційний люк.Після цього, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 зникли з викраденим з місця скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд і заподіявши при цьому КП «Золочівське РЖКГ» майнову шкоду на суму 630 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочину, так як це зазначено вище.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочину, так як це зазначено вище.

Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч.4 ст.349 КПК України суд обмежився допитом обвинувачених та дослідженням доказів, які характеризують їх особу.

Вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні вище зазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченими не оспорюються.

Дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які виразилися в крадіжці, тобто таємному викраденні чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України.

При вирішенні питання про вид і міру покаранну ОСОБА_4 суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнаються судом обставинами, які пом`якшують його покарання.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він в силу ст.89 КК України не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 31.10.2012 перебуває на обліку у лікаря нарколога, є інвалідом ІІІ групи.

Відповідно до ч.2 ст.66 КК України наявність у обвинуваченого інвалідності, суд визнає обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, його наслідки, відсутність претензій потерпілого, а також дані про особу обвинуваченого.

За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавленням волі в межах санкції частини цієї статті.

У судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 заявлено клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання.

Суд дійшов до висновку про задоволення клопотання обвинуваченого з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді, а також за ініціативою обвинуваченого.

Відповідно до п.е) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22 грудня 2016 року підлягають звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань не пов`язаних із позбавленням волі, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи - особи, які підпадають під дію Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР.

Закон України «Про амністію у 2016 році» набрав чинності 07 вересня 2017 року.

Згідно ч.3 ст.12 КК України злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
З урахуванням вимог ч.3 ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, є злочином середньої тяжкості.
ОСОБА_4 не відноситься до осіб, зазначених ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», щодо яких не може бути застосована амністія.

Також обвинувачений дав свою згоду на застосування амністії.

За таких обставин суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_5 суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнаються судом обставинами, які пом`якшують його покарання.

Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини цієї статті.

Відповідно до ст.75 КК України звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, в тому числі і у виді позбавлення волі, може бути прийняте судом з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, на підставі яких він дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Пленум Верховного Суду України у п.9 своєї постанови №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснив судам, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Враховуючи ступінь і характер суспільно-небезпечного діяння, тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину, поведінку ОСОБА_5 після вчинення злочину, його дійсне виправлення, фактичне ставлення до потерпілого, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, суд дійшов висновку про звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст.75 КК України. На період іспитового строку суд покладає на нього обов`язки, передбачені ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

З урахуванням вимог ст.ст.176, 177, 377 КПК України у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу щодо обвинувачених.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі п.е) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22 грудня 2016 року ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ по справі: каналізаційний люк, який зберігається у представника потерпілого, - вважати йому повернутим.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1