Дата документу Справа № 334/6130/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/6130/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/512/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 296,
ч. 1 ст. 119, ч. 1 ст. 186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 лютого 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , захисника обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного м. Запоріжжя від 9 листопада 2017 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000103 від 28 березня 2014 року у відношенні ОСОБА_10 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 119, ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_11 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Вказаною ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 119, ч. 2 ст. 296 КК України та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 186 КК України, повернуто прокурору прокуратури Запорізької області для усунення недоліків.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, про що свідчать істотні суперечності, допущені при викладені обставин кримінального провадження та формулюванні обвинувачення.
Так, в обвинувальному акті не наведений детальний опис об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а саме не наведено за яких фактичних обставин можливо продовження ОСОБА_10 хуліганських дій відносно ОСОБА_12 після того, як останній втратив свідомість і помер внаслідок спричинених йому тілесних ушкоджень.
Також в обвинувальному акті не зазначені час та місце настання смерті потерпілого, незважаючи на те, що відповідно до пояснень учасників судового розгляду в ході досудового розслідування встановлені конкретні дані щодо місця, події і часу смерті ОСОБА_12 .
У викладеному обвинуваченні ОСОБА_11 за ст. 186 ч. 1 КК України відсутня вказівка, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_12 знаходився в безпорадному стані, а також не зазначено яким способом та з якою метою ОСОБА_13 заволодів мобільним телефоном.
Також в обвинувальному акті не зазначені відомості про потерпілу ОСОБА_8 , якій кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 186 КК України, завдано матеріальних збитків.
Аналіз наведених в обвинувальному акті процесуальних дій з 28.03.2014 року щодо внесення до ЄРДР відомостей про злочини, а також про об`єднання матеріалів досудового розслідування, дають підстави для висновку, що внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 119 КК України, у реєстрі матеріалів досудового розслідування не відображено.
Крім того, в ухвалі суду викладено рішення про залишення без розгляду клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, як такого, що подано передчасно.
В апеляційній скарзі захисник обвинувачених вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції фактично дослідив обставини вчинення кримінального правопорушення та зробив свої висновки про правильність кваліфікації дій обвинувачених, що відповідно до глави 27 КПК України, не є предметом дослідження на стадії підготовчого судового засідання.
Крім того, питання щодо відповідності саме цього обвинувального акту вже неодноразово було предметом дослідження судами апеляційної інстанції. Як зазначено в ухвалі апеляційного суду Запорізької області, апеляційним судом за наслідком розгляду апеляційних скарг прокурора та обвинувачених на ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2014 р., 10.12.2014 р. та 14.05.2015 р. про повернення прокурору обвинувального акту (в тому числі з аналогічних підстав), тричі надавалася оцінка відповідності обвинувального акту вимогам КПК України, і суд апеляційної інстанції не знаходив підстав для повернення обвинувального акту прокурору.
Не погоджується апелянт і з висновком районного суду про передчасність клопотання про закриття кримінального провадження. Вважає, що відповідно до норм ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288, ч. 3 ст. 314 КПК України суд повинний був закрити кримінальне провадження.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати, направити обвинувальний акт з додатками до Ленінського районного суду м. Запоріжжя для призначення підготовчого судового засідання.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме містить виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, в тому числі вважає, що за своїм змістом сформульоване обвинувачення є достатньо зрозумілим і конкретним.
Вважає, що суд під час підготовчого судового засідання вдався до оцінки обставин кримінального правопорушення та піддав сумніву правильність викладення органом досудового розслідування фактичних обставин вчинених обвинуваченими злочинів. У той же час відповідно до ст. 314 КПК України неконкретність обвинувачення не є підставою для повернення обвинувального акту.
Вказує, що апеляційним судом чотири рази надавалася оцінка відповідності обвинувального акту вимогам КПК України, який неодноразово зазначав, що питання повноти розслідування, аналіз змісту фактичних обставин кримінальних правопорушень, які встановлені прокурором, не є предметом з`ясування у підготовчому судовому засіданні та їх перевірка не передбачена межами підготовчого судового засідання.
Також прокурор звертає увагу, що суд першої інстанції не може протягом більше трьох років прийняти остаточне рішення, передбачене ч. 3 ст. 314 КПК України, що призводить до порушення судом першої інстанції загальних засад кримінального провадження щодо дотримання розумних строків, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 28 КПК України саме суд забезпечує додержання вказаних засад під час судового провадження.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала доводи своєї апеляційної скарги, та частково доводи апеляційної скарги захисника, вважала, що обвинувальний акт в повній мірі відповідає вимогам ст. 291 КПК України, суд першої інстанції без передбачених законом підстав вдався під час підготовчого судового засідання в оцінку фактичних обставин кримінального провадження та зробив висновки, які не відповідають його фактичним обставинам, з огляду на що просила ухвалу скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції за стадії підготовчого судового засідання.
Захисник обвинувачених - адвокат ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу, вважав, що ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки висновки суду, які стали підставою для направлення обвинувального акту прокурору, викладені в ній, не ґрунтуються на фактичних обставинах кримінального провадження та зроблені із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з аналогічних підстав обвинувальний акт вже чотири рази повертався прокурору і всі попередні ухвали суду першої інстанції апеляційним судом були скасовані.
Потерпіла ОСОБА_14 та її представник адвокат ОСОБА_9 посилаючись на те, що з часу події вчинення кримінальних правопорушень минуло десять років, що обвинуваченим надало можливість уникнути від кримінальної відповідальності, з огляду на що з ухвалою суду про повернення обвинувального акту були незгодні, але не заперечували проти її залишення без змін у разі, якщо після повернення обвинувального акту прокурору дії ОСОБА_10 та ОСОБА_11 будуть перекваліфіковані на більш тяжкі злочини та вони понесуть покарання.
Вислухавши в судовому засіданні прокурора, захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_7 , потерпілу та її представника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено дослідженням матеріалів справи, у даному кримінальному провадженні, неодноразово вирішувалося питання щодо відповідності обвинувального акту вимогам КПК України.
Так, за наслідком розгляду апеляційних скарг прокурора та обвинувачених на ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 4 серпня 2014 року, 10 грудня 2014 року, 14 травня 2015 року, 20 квітня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту, в тому числі й з аналогічних підстав, суд апеляційної інстанції, постановляючи 14 жовтня 2014 року, 27 лютого 2015 року, 12 червня 2015 року, 26 вересня 2017 року відповідні ухвали, не знаходив підстав для повернення обвинувального акту прокурору та скасував відповідні ухвали районного суду з призначенням нового судового розгляду.
При цьому апеляційний суд Запорізької області в ухвалі від 26 вересня 2017 року підкреслив, що суд першої інстанції протягом більше трьох років не може прийняти остаточне рішення у вказаному кримінальному провадженні, що призводить до порушення загальних засад кримінального провадження стосовно дотримання розумних строків.
Однак, Ленінський районний суд м. Запоріжжя знов 9 листопада 2017 року прийняв рішення про повернення цього ж обвинувального акту прокурору.
З даним рішенням суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з огляду на наступне.
Частина 3 статті 415 КПК України визначає, що висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
Апеляційним судом Запорізької області неодноразово було встановлено, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а підстави, з яких суд першої інстанції виходив при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту прокурору, не чинять перешкод для розгляду обвинувачення в судовому засіданні.
Проте суд першої інстанції проігнорував зазначені вище положення закону, та постановив рішення, яке підлягає скасуванню, як постановлене з істотним порушенням кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
На переконання колегії суддів, з урахуванням думки сторони захисту про відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, можлива неконкретність обвинувачення, на яку зазначає суд першої інстанції, не порушує права обвинувачених на захист.
Оскільки судом першої інстанції не приймалось рішення, яке входить до переліку рішень, визначених у ч. 1 ст. 416 КПК України підстави для призначення розгляду провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду відсутні.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 415, 516, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 9 листопада 2017 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000103 від 28 березня 2014 року відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , скасувати, призначивши новий розгляд провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в тому ж складі суду.
Ухвала набирає законної сили після оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4