Єдиний унікальний номер 234/2888/18
Номер провадження 11-сс/775/143/2018

Єдиний унікальний номер 234/2888/18
Номер провадження 11-сс/775/143/2018 Доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у місті Бахмуті судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 08 березня 2018 року, якою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Добропілля Донецької області, не одруженого, має неповнолітню дитину, 2015 року народження, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчим відділом Краматорського відділу поліції ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000486 від 14 лютого 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Органом досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що 14 лютого 2018 року приблизно о 00 год 20 хвил. ОСОБА_5 разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 , перебували біля будинку АДРЕСА_2 , де також знаходився неповнолітній ОСОБА_8 . Перебуваючи у вказаному місці, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_8 . Про свій злочинний намір ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_5 , запропонувавши йому прийняти співучасть у скоєнні нападу, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насилля, небезпечного для життя та здоров`я особи, на що останній погодився, тим самим вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 підійшов до неповнолітнього ОСОБА_8 та наніс йому один удар кулаком в обличчя, від отриманого удару ОСОБА_8 зробив декілька кроків назад та отримав ще один удар в район потилиці від ОСОБА_5 . Від отриманого удару потерпілий впав на землю, після чого, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_5 нанесли ОСОБА_8 приблизно 3-4 удари кожний, руками в область обличчя та ОСОБА_7 наніс один удар ногою в область тулуба, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 наступні тілесні ушкодження: синці повік правого ока, синець у зовнішнього кута лівого ока, які уторилися в результаті не менше 2-3 ударних дій тупими предметами, можливо, в зазначений термін, при вказаних обставинах і відносяться до легких тілесних ушкоджень, таким чином подавивши волю ОСОБА_8 до супротиву.

Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 скориставшись тим, що ОСОБА_8 внаслідок отриманих ушкоджень не чинить опору, діючи відкрито, умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, які заздалегідь розподілили участь у нападі із погрозою застосування насилля, небезпечного для життя та здоров`я особи, заволоділи майном потерпілого, а саме:

- срібне кільце, вагою 3 грами, 925 проби, вартістю 37 грн. 20 коп;

- срібний браслет, вагою 12 грам, 925 проби, вартістю 148 грн 80 коп;

- гаманець з шкірозамінника чорного кольору, вартістю 141 грн 53 коп;

- грошові кошти у розмірі 130 грн, які знаходились у гаманці;

- золотий ланцюжок, вагою 8 грамів, 585 проби, вартістю 5218 грн 40 коп;

- золотий хрестик із зображенням «Ісуса Христа», вагою 1,5 грама, 585 проби, вартістю 978 грн 45 коп;

- мобільний телефон «Meizu M5», вартістю 2390 грн 63 коп,

після чого, з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_8 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 9045 грн 01 коп.

08 лютого 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вважає, що ухвала є незаконною та необґрунтованою з тих підстав, що стороною обвинувачення не доведено обґрунтованість підозри за ч. 2 ст. 187 КК України та наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 177, 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності такі обставини: чи має на меті підозрюваний, обвинувачений переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного проживання або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання ним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення він підозрюється, обвинувачується, а також вагомість наявних доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Частиною 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язується встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

В матеріалах судової справи містяться матеріали щодо обґрунтованості підозри саме у вчиненні вказаного злочину.

Із показань потерпілого вбачається, що йому при нападі погрожували вбивством та були заподіяні тілесні ушкодження. Факт того, що погроза застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, на теперішній час не пред`явлена не є підставою для визнання підозри за ст. 187 ч. 2 КК України необґрунтованою.

Крім того, колегія суддів бере до уваги і тлумачення поняття, «обґрунтованості підозри», надане Європейським судом з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей про Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р. Так, суд зазначив, що стосується ступеня «підозри», то суд перш за все хоче відмітити, що як вказано в його рішенні по справі Броуган та ін.., «стаття 5 п.1 «С» не передбачає, що слідчі органи повинні мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення або в момент арешту, або в період тримання під вартою. Метою допиту під час затримання є подальше просування кримінального переслідування шляхом підтвердження, або усунення конкретної підозри, яка обґрунтовує арешт: факти, які викликали підозру ще не досягли того рівня, який є необхідним для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, яке відбувається на наступній стадії кримінального процесу.

Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 N 4, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, санкція ч.2 ст. 187 КК України передбачає основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, офіційно не працює, за основним своїм місцем мешкання не проживає, його малолітня дитина мешкає за іншою адресою, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Слідчий суддя вірно зазначив, що стороною обвинувачення надані докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним правопорушення; що існують ризики, передбачені пунктами першим, п`ятим статті 177 КПК України, на які вказує прокурор. Факт можливості проживання із матір`ю та відповідного контролю не є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

За таких обставин колегія суддів вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді не вбачається.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 194, 405, 407 ч. 3, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 08 березня 2018 року, якою застосовано стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді