Справа № 587/267/18

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2018 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, перебуваючого на посаді стрільця-зенітника 1 відділення зенітного ракетного взводу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , раніше судимого 31.05.2017 року Дружківським районним судом Донецької області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 414 КК України до 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
23 лютого 2016 року ОСОБА_4 прийнятий на військову службу за контрактом.
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 23.08.2016 року № 250 старший солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини та призначений на посаду стрільця-зенітника 1 відділення зенітного ракетного взводу військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» старший солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом в умовах особливого періоду.
16 листопада 2016 року ОСОБА_4 була надана щорічна відпустка строком на 10 діб та вручено відпускний талон, згідно якого останній був зобов`язаний з`явитися до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 26 листопада 2016 року.
Однак, 26 листопада 2016 року старший солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем за контрактом, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 19, 20, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, без дозволу командування військової частини, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Під час незаконної відсутності за місцем служби, старший солдат ОСОБА_4 обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, займаючись справами, не пов`язаними з проходженням військової служби, у зв`язку з чим, наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 №346 від 26.11.2016 старшого солдата ОСОБА_4 визнано таким, що незаконно відсутній на військовій службі.
В подальшому, 29 січня 2018 року ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової частини.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю та пояснив суду, що дійсно будучи військовослужбовцем, після 26 листопада 2016 року, коли у нього скінчилась щорічна відпустка він не з`явився на військову службу без поважних причин, та повернувся до військової частини тільки 29 січня 2018 року.
Аналізуючи в сукупності вивчені в судовому засіданні докази, суд вважає, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому злочині доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України, так як будучи особою зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, він не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду.
При визначенні виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його характеризуючі дані.
Щире каяття, активне сприяння розкриттю вчиненого злочину, а також те, що він приймай участь в антитерористичній операції, суд визнає пом`якшуючими його відповідальність обставинами.
Обставин, що обтяжували б покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Враховуючи викладені пом`якшуючі обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що дані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому відносно обвинуваченого можливо застосувати ст. 69 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень, що відповідає 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі ст. 72 КК України вирок Дружківського районного суду Донецької області від 31 травня 2017 року за яким ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 414 КК України, до 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік виконувати окремо.
Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Сумської області через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1