Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/9438/13-к
Провадження № 1-кп/490/818/2017
У Х В А Л А
17 листопада 2017 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1

у вчиненні злочину, передбаченого пунктами 1, 6 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого пунктами 1, 6 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187 Кримінального Кодексу України.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_5 від 27 березня 2013 року відносно ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 травня 2013 року.

В подальшому цей строк продовжувався слідчими суддями та судами неодноразово, востаннє - ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 25 вересня 2017 року - до 24 листопада 2017 року включно.

Закінчення судового розгляду до сплинення вказаного строку не є можливим, через що відповідно до частини 3 статті 331 КПК України суд зобов`язаний до спливу вказаного строку розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

При цьому враховуючи, що справа розглядається судом присяжних, відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 331 КПК України питання про доцільність подальшого тримання обвинуваченого під вартою розглядається головуючим у справі.

Під час вирішення питання про доцільність подальшого тримання обвинуваченого під вартою прокурор просила про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, спираючись про те, що ризики, що зумовили його обрання, наразі не зникли та не зменшились.

Захисник під час судового розгляду кримінального провадження зазначав, що прокурор не навів відомостей, що свідчили б про те, що ризики, що враховувались раніше, наразі не зменшились та не усунуті.

Захисник також звернув увагу суду й на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить належне виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Спираючись про таке, захисник просив обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід, що не є пов`язаним із позбавленням волі, зокрема - цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.

Обвинувачений під час судового розгляду питання про доцільність подальшого тримання його під вартою також просив про заміну обраного відносно нього запобіжного заходу на менш суворий.

При цьому він зазначав, що не має наміру ухилятись від суду та, власне, не має до того підстав, адже наразі вже переконаний у тому, що докази його винуватості є відсутніми та він має бути виправданим.

За такого обвинувачений вказував, що його завданням є отримання виправдувального вироку та вибачень зі сторони працівників парвоохоронних органів за те, що він перебував у в`язниці безпідставно.

Після вислуховування сторін та дослідження письмових матеріалів кримінального провадження суд дійшов такого.

Під час обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 та продовження строку його дії слідчі судді та суд виходили з того, що той обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та існує ризик того, що він, перебуваючи на волі, зможе ухилитись від суду або іншим чином перешкодити встановленню дійсних фактичних обставин справи.

Наразі матеріали справи доказів на спростування вказаних міркувань не містять.

Так, новий розгляд кримінального провадження здійснюється з 2 серпня 2017 року.

За період з 2 серпня 2017 року до теперішнього часу (трохи більше, ніж за три місяці) у справі судом проведено 7 судових засідань, протягом яких судом сформований суд присяжних; розгляд справи судом присяжних призначений на 13 грудня 2017 року на 10-00 годину. Суд також відзначає, що хід справи визначався й позицією сторони захисту, оцінка якій була надана в ухвалі від 25 вересня 2017 року.

Отримана внаслідок проведених судових засідань інформація дає підстави стверджувати наступне.

Стосовно обґрунтованості висунутої обвинуваченому підозри.
Суд нагадує, що згідно з визначеним Європейським судом поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованим обвинувачення слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

В цьому ж випадку зміст припущення про вчинення ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину є викладеним в обвинувальному акті, а добросовісність такого припущення є підтвердженою поза розумним сумнівом тою обставиною, що попередніми рішеннями судів першої та апеляційної інстанції припущення, викладене в обвинувальному акті, визнано доведеним.

Стосовно наявності ризиків того, що, перебуваючи на волі, обвинувачений зможе ухилитись від суду та іншим чином перешкодити встановленню.
Суд відзначає, що наразі дослідження доказів у справі не розпочате, таке дослідження суд розпочне 13 грудня 2017 року.

За такого наразі суд є позбавлений можливості прийти до інакшого висновку, ніж той, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який йому об`єктивно може бути призначене покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

В зв`язку з таким відбуття ним у місцях позбавлення волі будь-якого терміну не є домірним покаранню, що йому загрожує та само по собі не зменшує ризик того, що, перебуваючи на волі, він ухилятиметься від суду з метою уникнення покарання.

Щодо інших ризиків.
Під час розгляду клопотання про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою прокурор, всупереч твердженню захисника, слушно зазначила, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, специфіка якого, згідно обвинувального акту, полягає у тому, що було здійснене вбивство двох сторонніх осіб за відсутності особистого /тобто - пов`язаного саме з певними особами/ мотиву вчинення злочину, до того ж - на ґрунті певного психічного стану.

Таке доводить наявність ризику того, що обвинувачений може вчинити нові злочини, та такому ризику, виходячи із змісту пред`явленого обвинувачення, неможливо запобігти інакше, ніж шляхом тримання підозрюваного під вартою.

Стосовно можливості запобігти вказаним вище ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.
Суд, окрім наведеного вище, відзначає, що наразі є позбавленим можливості навіть обговорювати питання щодо застосування іншого запобіжного заходу за такого.

Наразі матеріали справи свідчать, що ОСОБА_4 не має постійного місця проживання на території України та міцних соціальних зв`язків.

Більше того, наразі він не має на території України навіть тимчасового помешкання, у якому може перебувати під домашнім арештом.

В зв`язку з таким суд доходе висновку про те, що наразі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого є можливим лише шляхом подальшого застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Разом із цим, суд вважає за необхідне наголосити на наступному.

Своєю ухвалою від 25 вересня 2017 року суд встановив, що, навіть перебуваючи під вартою, обвинувачений вчиняє дії, що свідчать про те, що він намагається зашкодити встановленню дійсних фактичних обставин справи.

Разом із цим суд відзначає, що після винесення вказаної ухвали та ознайомлення захисту з її текстом вчиняти подібні дії обвинувачений та захист припинили, що свідчить про те, що, вчиняючи їх, захист не повною мірою розумів можливу інтерпретацію таких дій та їх наслідки, але не свідчить про намір зашкодити у розгляді справи.

Далі, наразі обвинувачений стверджує, що наявні у справі матеріали об`єктивно не дають підстав припускати, що він буде визнаний винуватим у вчиненні злочину, що, в свою чергу, не дає йому підстав вживати заходів щодо ухилення від суду, але навпаки - спонукає його до участі у судових засіданнях задля свого повного виправдання.

Проте, ці міркування обвинуваченого наразі не можуть бути підтвердженими, адже суд навіть не розпочав дослідження матеріалів справи.

З початком дослідження ж відповідних матеріалів під час обрання запобіжного заходу суд отримає можливість перевірити наведені міркування обвинуваченого, а також - вирішити питання про обґрунтованість пред`явленої йому підозри, а за такого - про наявність інших передбачених вище ризиків.

Суд також відзначає, що захист має право надати суду докази можливості застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Керуючись ст. 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою до 15 січня 2018 року включно.
Роз`яснити захисту право за наявності до того підстав надати суду клопотання про зміну запобіжного заходу до сплинення вказаного терміну.

Ухвала оскарженню окремо від судового рішення не підлягає.

.
СУДДЯ = ОСОБА_6 =
21.11.2017