АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/7181/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1056/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
засудженого - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 14.12.2017 року щодо ОСОБА_7 , -
Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09.10.2017 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 185 Кк України до 1 року обмеження волі.

Начальник Державної установи «Хролівський виправний центр №140» звернулась до Харківського районного суду Харківської області з поданням про зарахування засудженому ОСОБА_7 час попереднього ув`язнення, а також час слідування під вартою до виправного центру у відповідності до ст. 58 КВК України та за правилами ст. 72 КК України.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14.12.2017 року відмовлено у задоволенні подання Державної установи «Хролівський виправницй центр №140» про зарахування засудженому ОСОБА_7 часу попереднього ув`язнення, а також часу слідування під вартою до виправного центру.

В обґрунтування вказаної ухвали районний суд зазначив, що вироком Ізюмського міськрайонного суду м. Харкова від 09.10.2017 року ОСОБА_7 було зараховано у строк відбуття покарання строк перебування під вартою з 05.09.2017 року, з моменту його фактичного затримання, по день постановлення вироку суду включно, тобто до 09.10.2017 року, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі. Зазначив, що попереднє ув`язнення, відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», закінчується з моменту набрання вироком законної сили, а отже не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.

Не погодившись з рішенням районного суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 14.12.2017 року скасувати. Зарахувати йому в строк покарання строк перебування під вартою з 05.09.2017 року по 23.11.2017 року.

В обгрунтування вимог посилається, що суд першої інстанції, на його думку, безпідставно не зарахував йому в строк покарання строк перебування його під вартою в умовах СІЗО, а саме з 5 вересня 2017 року по 23 листопада 2017 року тобто по момент прибуття його до виправного центру для відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді ; пояснення обвинуваченого , який підтримав апеляційну скаргу; думку прокурора, який вважав, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню; вивчивши матеріали справи , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09.10.2017 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі. Початок строку відбування покрання ОСОБА_7 було встановлено з 5 вересня 2017 року. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 було залишено до набрання вироку чинності.

На підставі п. б ч.1 ст. 72 КК України ОСОБА_7 було зараховано строк перебування під вартою з 5 вересня 2017 року по день постановлення вироку включно з співвідношення один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Відмовляючи в задоволенні клопотання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр № 140» про зарахування ОСОБА_7 часу попереднього ув`язнення та часу слідування під вартою до ДУ «Хролівський виправний центр № 140», суд помилково виходив з того , що оскільки запобіжний захід у виді тримання під вартою втрачає чинність з часу набрання вироком чинності, то подальше утримання особи в місцях позбавлення волі до її прибуття у виправний центр не є підставою для перерахунку строку покарання.
Як вбачається з клопотання начальника ДУ «Хролівський виправний центр № 140» та наданої апеляційному суду довідки, ОСОБА_7 з часу затримання до 12 вересня 2017 року утримувався в Ізюмському ВП; з 12 вересня 2017 року по 23 листопада 2017 року Сосюра утримувався в ДУ «Харківска установа виконання покрання № 27». Тобто Сосюра не зважаючи на те, що вирок набрав чинності і запобіжний захід закінчився, з дня затримання, встановленого вироком, до дня прибуття в ДУ«Хролівський виправний центр № 140» не знаходився на свободі та був повністю ізольований від суспільства в умовах які відповідають запобіжному заходу у виді тримання під вартою та покранню у виді позбавлення волі.
Тому суд дав неправильне тлумачення положенням ч.2 ст. 58 КПК України , відповідно до якої у строк покарання за правилами, передбаченими у статті 72 Кримінального кодексу України, зараховується час попереднього ув`язнення під вартою, а також час слідування під вартою до виправного центру.

Особа засуджена до обмеження волі , яка продовжує знаходитись в ізоляції від суспільства, в умовах які відповідають запобіжному заходу у виді тримання під вартою та покранню у виді позбавлення волі, незалежно від закінчення дії запобіжного заходу має право на зарахування фактичного строку позбавлення її волі в срок відбуття покрання у виді обмеження волі в порядку п. «б» ч.1 ст. 72 КК України.

Відповідно до ст.413 КПК України незастосування судом закону , який підлягає застосуванню та неправильне тлумачення закону , яке суперечить його точному змісту, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність
Відповідно до ст. 409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
З урахуванням зазначеного колегія суддів вважає необхідним ухвалу районного суду скасувати та постановити в справі нову ухвалу.
Керуючись ст.ст. 405,407,413 КПК України колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 14 грудня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання начальника ДУ «Хролівський виправний центр № 140» про зарахування ОСОБА_7 часу попереднього ув`язнення скасувати.
Клопотання начальника ДУ «Хролівський виправний центр № 140» задовольнити.
На підставі ч.2 ст. 58 КВК України зарахувати ОСОБА_7 в строк покрання призначеного вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 9 жовтня 2017 року строк попереднього ув`язнення під вартою та час слідування під вартою до виправного центру з 5 вересня 2017 року по 23 листопада 2017 року з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий:
Судді: