Справа № 307/2440/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

06.12.2017 м. Ужгород Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
ОСОБА_1 / головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
представника адвоката ОСОБА_5 ,
Слідчий суддя перевіривши доводи клопотання, дійшов висновку, що тимчасово вилучені під час обшуку речі, окрім паспортів, є речовими доказами у кримінальному провадженні, такі відповідають критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому з метою їх збереження підлягають арешту. В частині накладення арешту на два закордонні паспорти слідчий суддя відмовив, вказавши, що прокурором не доведено значення їх, як доказів у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, такою, що винесена без дотримання вимог кримінального процесуального закону. Апелянт вказує, що суд безпідставно наклав арешт на вилучене у подружжя ОСОБА_11 майно, оскільки вони не являються підозрюваними чи обвинуваченими у кримінальному провадженні, в рамках якого заявлене клопотання. Вважає, що ні в клопотанні прокурора, ні в ухвалі слідчого судді не зазначено, яке відношення має вилучене майно до кримінального правопорушення в рамках якого вона заявлене та не наведено доказів того, що воно має ознаки речових доказів. Звертає увагу, що клопотання слідчого ухвалою апеляційного суду було повернуто прокурору для усунення недоліків. Однак, прокурор вимоги ухвали не виконав та подав аналогічне за змістом клопотання лише дещо змінивши обґрунтування підстав для накладення арешту. Просить врахувати, що суддя виніс ухвалу без повідомлення власниці майна та її представника, що свідчить про його упередженість. Вказує, що про існування ухвали йому стало відомо випадково лише 08.11.2017, що вплинуло на строк її оскарження.
Прокурор у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає апеляційному розгляду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника ОСОБА_5 в підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд першої інстанції розглянув клопотання з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, встановивши зазначені у клопотанні обставини дослідженням матеріалів кримінального провадження наданих слідчим на обґрунтування своїх вимог, дійшов обгрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на майно, вказане у клопотанні, оскільки воно має значенння речового доказу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину. Власне, слідчий суддя вказані обставини перевірив, та зазначив, що здобуто достатньо доказів, які вказують на те, що на вказаному автомобілі пересувались особи, які вчинили протиправне діяння, містить на собі сліди злочину, як і інші речі, тимчасово вилучені, врахував положення ст. 173 КПК України та з метою забезпечення кримінального провадження, наклав арешт на тимчсово вилученен майно.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності обґрунтованих підстав для накладення арешту на майно Репринцевих апеляційний суд відхиляє та констатує, що на підтвердження права розпорядження чи користування арештованим автомобілем, ні адвокат, ні заявник ОСОБА_6 не подали доказів. Хоча, ОСОБА_6 і ОСОБА_10 не мають статусу ні підозрюваного, ні обвинуваченого, однак ця обставина не може слугувати підставою для відмови в накладенні арешту, оскільки відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, що має місце в даному випадку.
Також не заслуговує на увагу твердження захисника про те, що прокурор подав повторне клопотання без усунення його недоліків на виконання ухвали апеляційного суду, оскільки таке твердження не грунтується на фактичних обставинах. Убачається, що зміст клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а слідчим суддею його розгляд проведений з дотриманням ст. 172 КПК України.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника та користувача майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд ,
П О С Т А Н О В И В :
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :