Чортківський районний суд Тернопільської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року Справа № 1-20/2002

Номер провадження1-в/608/14/2018

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника державної установи

«Чортківська установа виконання покарань (№26)» ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові в режимі відеоконференції з державною установою «Чортківська установа виконання покарань № 26» клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А :

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбуття покарання згідно Закону України № 838-VІІІ від 20.11.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 10.02.2001 року до 09 вересня 2004 року, оскільки, після набрання вироком законної сили і до моменту прибуття в колонію для відбуття покарання, він і надалі перебував в СІЗО. Свої вимоги обґрунтовує ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 15 липня 2016 року у справі № 739/58/16-к, згідної якої особі, засудженій до довічного позбавлення волі, зараховано у строк відбуття покарання, попереднє ув`язнення з моменту затримання до прибуття в колонію для відбування постійного покарання.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_8 також звернувся до суду з клопотанням, в якому просить зарахувати строк попереднього ув`язнення засудженому ОСОБА_7 з 10 лютого 2001 року по 08 вересня 2004 року, оскільки, після набрання вироком законної сили і до моменту прибуття до місця відбуття покарання до виправної колонії № 52 Донецької області, він і надалі перебував в слідчому ізоляторі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до абз. 4 ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції яка діяла з 24.12.2015 року до 21.06.2017 року, у строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні клопотання підтримують, просять задовольнити.

Вислухавши пояснення засудженого та його захисника, думку представника державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» та прокурора, які вважають, що слід задоволити клопотання в частині зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 з 10 лютого 2001 року до 29.10.2002 року, тобто до набрання вироком законної сили, дослідивши матеріали особової справи, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Вироком апеляційного суду Херсонської області від 12 червня 2002 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України (2001), ч. 2 ст. 140 КК України, ч. 3 ст. 142, п. п. «а», «г», «і» ст. 93, ст. 42 КК України (1960) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Згідно вказаного вироку, строк відбування покарання рахується з 11 лютого 2001 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 29 жовтня 2002 року вирок суду першої інстанції залишений без змін.

На даний час засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Чортківська установа виконання покарань» (№ 26).

Статтею 63 Кримінального кодексу України визначено, що покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

Довічне позбавлення волі найсуворіше покарання у кримінальному праві України. Цей вид покарання передбачено в альтернативі з позбавленням волі на певний строк за обмежене коло особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених Кримінальним кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.

Засудження до довічного позбавлення волі, як і до позбавлення волі на певний строк, передбачає конкретне визначення початку відбування цих покарань. Упродовж відбування довічного позбавлення волі законодавством установлені конкретні часові показники, сплив яких змінює правовий статус засудженого до цього покарання. Йдеться, зокрема, а) про виникнення у засудженого до довічного позбавлення волі права на подання клопотання про помилування «після відбуття ним не менше двадцяти років призначеного покарання (частина сьома статті 151 Кримінально-виконавчого кодексу України); б) про виникнення права на участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру після відбуття п`яти років строку покарання (частина шоста статті 151 КВК); в) про виникнення права на розгляд питання про переведення з одних приміщень камерного типу в інші та з приміщень камерного типу до звичайних жилих приміщень «після фактичного відбуття … не менше п`яти років строку покарання» (частина друга статті 151-1 КВК).

Крім того, згідно з частиною другою статті 87 Кримінального кодексу України актом помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.

Така правова позиція викладена у постанові судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 26 жовтня 2017 року (справа № 5-121кс(15)17).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Застосування до осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, вказаного Закону не може бути обмежено, оскільки передбачені частиною п`ятою статті 72 КК правила зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення мають істотне значення для обчислення засудженому строку фактичного відбування покарання, що прямо впливає на реалізацію ним прав щодо зміни умов тримання, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, у тому числі права на звернення з клопотанням про помилування.

Згідно довідки № 26/9/173 від 16 січня 2018 року, виданої ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)» та матеріалів особової справи, ОСОБА_7 затриманий 10 лютого 2001 року працівниками СВ Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області, прибув в Чортківську УВП (№ 26) 05 вересня 2017 року, засуджений вироком апеляційного суду Херсонської області від 12 червня 2002 року за ч. 3 ст. 185 КК України (2001), ч. 2 ст. 140 КК України, ч. 3 ст. 142, п. п. «а», «г», «і» ст. 93, ст. 42 КК України (1960) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Вирок вступив в законну силу 29 жовтня 2002 року.

Таким чином, в строк покарання засудженого ОСОБА_7 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 10 лютого 2001 року (моменту його затримання) до 29 жовтня 2002 року (набрання вироком законної сили) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, який підлягає зарахуванню до відбуття основного покарання.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження захисника ОСОБА_8 про зарахування засудженому ОСОБА_7 до строку відбуття покарання, терміну після набрання вироком законної сили і до прибуття в виправну колонію №52 Донецької області, а саме: з 29.10.2002 року по 08.09.2004 року, на підставі абз. 4 ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції яка діяла з 24.12.2015 року до 21.06.2017 року, згідно якої у строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження. Так як, у судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 повідомив, що після набрання вироком законної сили, ніякі слідчі дії з ним не проводились, судовий розгляд кримінального провадження щодо нього не проводився.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом щодо обвинуваченого, підсудного, підозрюваного у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Порядок попереднього ув`язнення визначається цим Законом та Кримінальним процесуальним кодексом України. Тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або

принижують людську гідність.

Посилання засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на наявність судового рішення про застосування вимог ч. 5 ст. 72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання у вигляді довічного позбавлення волі після набрання вироком законної сили і до прибуття в колонію для відбуття покарання не може бути прийнято до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 90 КПК України рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.

Зазначене свідчить про обмежену дію судового прецеденту в кримінальному процесі держави України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України ( в редакції Закону від 26.11.2015 року), п. 14 ч. 1 ст. 537 та п. 4 ч. 2 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Зарахувати засудженому згідно вироку апеляційного суду Херсонської області від 12 червня 2002 року ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення в період з 10 лютого 2001 року до 29 жовтня 2002 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги апеляційному суду Тернопільської області через Чортківський районний суд протягом семи днів з часу її оголошення.

Головуюча суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3