Справа 688/5112/13-к
№ 1-кп/688/8/17
Ухвала
Іменем України

05 вересня 2017 року м.Шепетівка
Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000058 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новичі Шепетівського району Хмельницької області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, з вищою освітою, працюючого у Збройних Сил України, на посаді начальника загону воєнізованої охорони військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушеня (злочину), передбаченого ч.1 ст.190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Шепетівського міськрайонниого суду Хмельницької області знаходиться кримінальне провадження №0000058 від 11.09.2013 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушеня (злочину), передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №232 від 06.10.2006 року ОСОБА_4 з 04.10.2006 року працює у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника загону воєнізованої охорони.
При цьому, ОСОБА_4 , будучи службовою особою, тобто особою, яка постійно обіймає у військовій частині посаду, пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчі функцій - начальником загону воєнізованої охорони військової частини НОМЕР_1 , зобов`язаний діяти відповідно до вимог ст.19 Конституції України, згідно якої посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В коло службових обов`язків ОСОБА_4 , згідно «Положення про військову частину НОМЕР_1 », затвердженого начальником служби ракетно - артилерійського озброєння логістики ІНФОРМАЦІЯ_2 18.04.2008 року, зокрема входить разом з кадровим органом і заступником командира з виховної роботи забезпечувати якісний підбір особового складу для загону ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак визначено, що питання щодо прийому громадян до складу підрозділів ВОХОР здійснюється згідно з вимогами законодавства про працю та оформлюється наказом командира військової частини.
Разом із тим, у вересні 2013 року, в порушення вказаних вище вимог законодавства та своїх службових обов`язків, ОСОБА_4 , будучи службовою особою, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, став на шлях злочинної діяльності, з наступних підстав.
Так, 11 вересня 2013 року до начальника загону воєнізованої охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 звернувся громадянин ОСОБА_6 з проханням посприяти йому у працевлаштуванні до загону воєнізованої охорони вказаної військової частини.
Цього ж дня, ОСОБА_4 перебуваючи у щорічній основній відпустці, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману під приводом працевлаштування ОСОБА_6 до загону ВОХОР, знаючи, що вказане питання самостійно вирішити не зможе, а також вирішення вказаного питання не входить до його повноважень, повідомив ОСОБА_6 , що питання щодо працевлаштування відноситься до його компетенції, і тільки він вирішує питання щодо працевлаштування у загін ВОХОР військової частини НОМЕР_1 , при цьому повідомив, що за працевлаштування йому необхідно надати 2500 грн. або 300 доларів США.
Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_4 будучи начальником загону ВОХОР військової частини НОМЕР_1 не мав права на одноосібне вирішення питань щодо прийняття ОСОБА_6 на роботу на посаду стрільця в загін ВОХОР, оскільки такі питання відносились до компетенції штатного командира військової частини, не мав впливу в силу свого службового становища на прийняття рішення ТВО командира військової частини ОСОБА_7 та на штатного командира військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_8 , який на той час перебував у щорічній основній відпустці.
Отже, хоча свідок, ОСОБА_6 і усвідомлював, що 12 вересня 2013 року в районі станції шиномонтажу, що по АДРЕСА_4 передає кошти сину ОСОБА_4 , 1964 р.н. - ОСОБА_4 , 1991 р.н., який прибув туди на автомобілі марки «Нісан ноут» д.р.н. НОМЕР_2 , для передачі ОСОБА_4 , 1964 р.н. в сумі 2500 грн. за сприяння у вирішенні питання щодо прийняття його на роботу у загін ВОХОР, однак обвинувачений ОСОБА_4 не мав реальної можливості вирішити таке питання, оскільки це не входило в його повноваження та можливості впливу в силу службового становища, а мав намір заволодіти шахрайським шляхом коштами, отриманими від ОСОБА_6 .
У зв`язку із цим, 12 вересня 2013 року ОСОБА_6 маючи надію на те, що ОСОБА_4 зможе вирішити питання щодо прийняття його на роботу - прибув до м. Шепетівки Хмельницької області, де біля 14.30 год. куди прибув за вказівкою ОСОБА_4 , а саме: в район станції шиномонтажу, що по АДРЕСА_4 та передав сину ОСОБА_4 , 1964 р.н. - ОСОБА_4 , 1991 р.н., який прибув туди на автомобілі марки «Нісан ноут» д.р.н. НОМЕР_2 , для передачі ОСОБА_4 , 1964 р.н. грошові кошти в сумі 2 500 грн. у національній валюті - 12-тьма купюрами номіналом по 200 гривень кожна з наступними серіями та номерами: ЗА 7780778, ЄД 5685990, ЄХ 1280194, ЕЕ 0319091, ЄБ 4114687, ЄЗ 2268682, ЕЧ 7281647, ВА 4062447, ЕГ 1536902, ВЄ 9192845, ВЄ 7708837, АГ 8487281, а також 2 купюри номіналом по 50 гривень кожна з наступними серіями та номерами: КЛ 3349988, КА 5216329 за вирішенні питання щодопрацевлаштування начальником загону воєнізованої охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 його на роботу у вказаний загін ВОХОР.
Отримавши грошові кошти від ОСОБА_6 , син ОСОБА_4 - ОСОБА_4 повідомив своєму батькові про це, та отримав від нього вказівку вирушити додому.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані як заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме за ч.1 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання підтримане захисником про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження просив закрити.
Прокурор в судовому засіданні підтримав вищезазначене клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 на підставі ст.49 КК України за злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Згідно із ч.1ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Вивчивши доводи заявленого клопотання та дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави для задоволення заявленого клопотання щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.
Згідно із ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Частиною 3 статті 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.8 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
Таким чином, злочин, якій інкриміновано обвинуваченому відповідно до ч.2 ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості і відповідно обвинувального акта мав місце 11 вересня 2013 року. З моменту вказаної події на даний час минуло чотири роки.
Згідно ст. 49 ч. 1 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком суду минули такі строки: відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України - три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі. Частиною 2 ст.49 КК України визначено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня зявлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло три роки.
Давність притягнення до кримінальної відповідальності полягає в тому що, якщо сплинуло три роки з часу вчинення злочину притягнення до кримінальної відповідальності неможливе, суд не може притягнути особу до кримінальної відповідальності, якщо особа заявляє про застосування строків давності.
Строк давності притягнення до кримінальної відповідальності по даній справі закінчився 11 вересня 2016 року.
Досудовим розслідуванням підстав для зупинення (переривання) перебігу строку давності не встановлено.
Право на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, що передбачено ст.44,49 КК України, ст.285,286 КПКУкраїни ОСОБА_4 розяснено і він проти цього не заперечував.
Вирішуючи, на підставі ст.49 КК України, питання можливості застосування давності до обвинуваченого ОСОБА_4 який обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, за який згідно із законом може бути призначено покарання до трьох років обмеження волі, суд враховує, що ОСОБА_4 не оголошувався у розшук, як підозрюваний або обвинувачений у кримінальному провадженні. Виходячи із наведеного, суд вважає можливим застосувати давність щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, з дня скоєння злочину минуло чотири роки, перебіг строків давності порушено не було, обвинуваченому відомі підстави звільнення від кримінальної відповідальності та їх наслідки, він надав згоду на таке звільнення, суд вважає що під час судового слідства встановлено наявність законних підстав для закриття провадження зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності.
За правилами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Керуючись вимогами ст.44, 49 КК України, Постановою Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №12 " Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" ст. ст. 314-317,284-286,288 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Задоволити клопотання ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності в звязку з закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності .
ОСОБА_4 відповідно до ст.49 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.190 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058 від 11.09.2013 року стосовно ОСОБА_4 за ч. 1 ст.190 КК України - закрити у звязку із звільненням його від кримінальної відповідальності.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1