Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

5 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

представника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2017 року у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений законом строк, відмовлено.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що ОСОБА_7 оскаржує бездіяльність, яка полягає у невизнанні його потерпілим, яка не підлягає оскарженню, що згідно з ч.4 ст.304 КПК України є підставою для відмови у відкритті провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, не погоджуючись з висновками про те, що оскаржує бездіяльність, яка не підлягає оскарженню, і стверджує, що предметом оскарження є бездіяльність, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язані вчинити у визначений КПК України строк, і можливість її оскарження передбачена п.1 ч.1 ст.303 КПК України. Зазначає, що відомості про кримінальне правопорушення, а саме, факти можливого перевищення працівниками правоохоронного органу своїх службових повноважень під час затримання ОСОБА_7 04.12.2016 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань на поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за № 0001100. 12.09.2017 року вона через канцелярію Прокуратури міста Києва подала заяву про залучення ОСОБА_7 до кримінального провадження як потерпілого, однак станом на 25.09.2017 року, тобто день подання скарги, процесуальної дії стосовно залучення його як потерпілого всупереч вимогам ст.220 КПК України здійснено не було.

_________________________________________

Провадження № 11-сс/796/5748/2017
Категорія: ст.303 КПК України
Слідчий суддя: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1
Заслухавши суддю-доповідача; доводи представника ОСОБА_7 ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила ухвалу слідчого судді скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, при цьому звертала увагу, що у клопотанні йшлося не лише про залучення ОСОБА_7 як потерпілого, а і про вручення пам`ятки, допит як потерпілого та вчинення інших дій; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що 25.09.2017 року ОСОБА_6 подала до Печерського районного суду м. Києва скаргу на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений КПК України строк, в якій просила зобов`язати слідчого, прокурора Прокуратури міста Києва вчинити процесуальні дії у кримінальному провадженні № 0001100, а саме: визнати ОСОБА_7 потерпілим, повідомити ОСОБА_7 про права та обов`язки потерпілого, допитати його як потерпілого за участю представників та вчинити інші дії з метою здійснення повного досудового розслідування.

Свої вимоги мотивувала тим, що станом на день подання скарги слідчим, прокурором жодної процесуальної дії стосовно залучення ОСОБА_7 до кримінального провадження як потерпілого, про що вона порушувала питання у заяві від 12.09.2017 року, вчинено не було, чим не дотримано вимоги ст.ст.55, 220 КПК України.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою, слідчий суддя послався на положення ч.1 ст.303 КПК України, якою передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, і дійшов висновку про те, що бездіяльність стосовно невизнання особи потерпілим у контексті вказаної норми під час досудового розслідування оскаржена бути не може.

Висновки, викладені в ухвалі слідчого судді, про те, що ОСОБА_6 оскаржує бездіяльність слідчого, прокурора, яка не підлягає оскарженню, є обґрунтованими.

Так, частиною 1 статті 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, предметом оскарження може бути бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Згідно з ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, які заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як правильно зазначив слідчий суддя, відповідно до вимог ст.303 КПК України може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, яке приймається у формі постанови.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 не оскаржує бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у нездійсненні дій, зобов`язання вчинити які закон пов`язує з певними строками, право на оскарження якої передбачено вказаною нормою, а так само не оскаржує рішення про відмову у визнанні потерпілим, яке не приймалося, або рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Доводи в апеляційній скарзі про протилежне спростовуються змістом та вимогами скарги, в якій ОСОБА_6 не порушувала питання про зобов`язання слідчого або прокурора розглянути клопотання, які вони зобов`язані були розглянути у триденний строк з моменту його подання, а просила зобов`язати визнати ОСОБА_7 потерпілим, повідомити ОСОБА_7 про права та обов`язки потерпілого, допитати його як потерпілого за участю представників та вчинити інші дії, що свідчить про те, що предмет оскарження виходить за межі судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні відповідно до повноважень слідчого судді.

Згідно з ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Тому рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 колегія суддів вважає правильним і підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 , поданою представником ОСОБА_6 , на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений законом строк, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3