Провадження № 1-кп/761/1259/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 161 001 000 155 91, у якому гр. ОСОБА_4 обвинувачується за ч. 3 ст. 297 КК України,

у с т а н о в и в :
Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням гр. ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 297 КК України.

До обвинуваченого ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під ватрою, строк дії відповідної ухвали закінчується 13.11.2017.

У зв`язку з неможливістю завершити судовий розгляд до зазначеної дати судом відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України на обговорення учасників поставлене питання доцільності продовження строку дії вищевказаного запобіжного заходу.

Прокурор вважав за необхідне продовжити тримання обвинуваченого під вартою, оскільки, на переконання державного обвинувача, раніше встановлені ризики не зникли та продовжують існувати. Зокрема, прокурор вказав на ризик переховування обвинуваченого від суду, можливість вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Захисник та обвинувачений не погодилися з думкою державного обвинувача, вважали, що належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 може забезпечити запобіжний захід, не пов`язаний з триманням в ізоляції від суспільства.

Суд, заслухавши сторону обвинувачення та сторону захисту, дослідивши наявні матеріали судового провадження, дійшов висновку про таке.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" продовження тримання під вартою є виправданим за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

У силу ст. 2 КПК завданням кримінального провадження є, з-поміж іншого, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Отже, суспільний інтерес у сфері кримінального судочинства полягає в обов`язку суду забезпечити належний захист прав не лише обвинувачених, а також потерпілих, свідків, усталених суспільних відносин через заохочення правомірної поведінки їх учасників та вжиття передбачених законом запобіжників для унеможливлення або ж мінімізації вчинення протиправних діянь.

Відповідні заходи передбачені кримінальним процесуальним законодавством.

Статтею 177 КПК визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також визначений перелік ризиків, на запобігання яких спрямоване застосування даного виду забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ухвали про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею враховано, що ризиком є можливість переховування обвинуваченого від суду, ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення.

Підтвердженням існуючих ризиків є те, що обвинувачений не має постійного місця мешкання у м. Києві та Київській області, неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів.

На переконання суду, на час вирішення питання продовження строку тримання обвинуваченого під вартою вищезазначені ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Зазначений висновок ґрунтується на тому, що ОСОБА_4 , не маючи міцних соціальних зв`язків та постійного місця мешкання на території м. Києва та Київської області, може вчинити спробу переховуватися від суду.

За відсутності стабільних джерел прибутку, враховуючи корисливий мотив злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , суд не виключає можливості вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Крім того, вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2016 ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, не дивлячись, що вказаний вирок не набрав законної сили, зазначена обставина певним чином підтверджує ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Судом також взята до уваги тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у якому він обвинувачується.

Зазначене свідчить про відсутність підстав для зміни обвинуваченому раніше застосованого запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.177, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 по 21 грудня 2017 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1