Справа № 461/7875/17
Провадження № 1-кс/461/8024/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.11.2017 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого в особливо важливих справах другого відділу слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим,
В обґрунтування внесеної скарги покликається на те, що вважає оскаржувану постанову немотивованою, оскільки неправомірними діями підполковника поліції ОСОБА_7 йому було завдано моральної та фізичної шкоди, оскільки останній отримавши відповідь ОСОБА_5 про те, що раніше надані свідчення підтримує та на даний час через тиск з боку засобів масової інформації відмовляється надавати будь-які інші свідчення, слідчу дію відповідно до ч.4 ст.224 КПК України не зупинив, а навпаки, почав психологічно впливати на нього, а саме: знущатись з його слів, що під час обшуку працівниками поліції був наляканий його неповнолітній син, який збирався до школи, та в якого був обшуканий шкільний рюкзак; незважаючи на пояснення відмови надавати додаткової свідчення періодично вказував на наявність в ОСОБА_5 вищої освіти, наявності дитини, можливості скаржитись на «ЗІК» та інші засоби масової інформації, та наполягав на наданні свідчень; глузував з стану здоров`я ОСОБА_5 , коли останній повідомив, що у нього хриплий голос через онкологічне захворювання та вказував на свої особисті захворювання; погрожував, що зможе домовитись із прокурором Генеральної прокуратури України про перекваліфікацію дій ОСОБА_5 на умисне вбивство, затримати його та тримати під вартою.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 внесену скаргу підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у такій і просив скаргу задоволити.
Слідчий в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, надав пояснення про те, що вважає оскаржувану постанову мотивованою та підставною, оскільки підстави для визнання ОСОБА_5 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні є недостатніми, а тому просив відмовити в задоволенні скарги.
Заслухавши пояснення скаржника та слідчого, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Встановлено, що 08 вересня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до прокурора Львівської області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.373 КК України, в якій просив внести відомості, зазначені у цій заяві до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування за ч.2 ст.373 КК України за фактом примушування його до дачі показань при допиті з боку слідчого підполковника поліції ОСОБА_6 , поєднане із знущанням на ним; визнати його потерпілим у даному кримінальному провадженні та надати документ, що підтверджує прийняття заяви і її реєстрацію в ЄРДР та пам`ятку про права потерпілого.
24 жовтня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до прокуратури Львівської області із заявою, в якій, зокрема, просив надати пам`ятку про права потерпілого та допитати його в якості потерпілого у даному кримінальному провадженні.
Як вбачається із оскаржуваної постанови, слідчий в обґрунтування такої вказав, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_5 від 24 жовтня 2017 року, проаналізувавши зміст заяви ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.373 КК України, орган досудового розслідування прийшов до висновку, що підстави для визнання ОСОБА_5 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні є недостатніми, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.
Разом з тим, згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Частиною 2 ст.55 КПК України встановлено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Таким чином, дослідивши постанову про відмову у визнанні потерпілим від 01 листопада 2017 року, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим зроблено загальне посилання на недостатність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 було завдано шкоди, однак на підтвердження такого висновку слідчий не навів, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави дійти такого висновку, що не дає змоги перевірити правильність прийнятого слідчим рішення про відсутність шкоди для ОСОБА_5 у зв`язку із вчиненням кримінального правоопрушення.
Відповідно до ч. 1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статі може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.
Керуючись ст.ст.55, 303, 304, 306, 307, 318-380 КПК України,
скаргу задоволити частково.
В задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1