Справа № 565/617/17
Провадження № 1-кп/565/15/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2018 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000121 від 01 березня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тинне Сарненського району Рівненської області, громадянина України, одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

в с т а н о в и в:
12 лютого 2017 року приблизно о 03 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись поблизу приміщення кафе-бару «Соло» по вул.Енергетиків, 11 в м.Вараш Рівненської області, у ході виниклого конфлікту, умисно наніс один удар кулаком правої руки в область щелепи ОСОБА_4 , в результаті чого заподіяв потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи зліва між другим та третім зубами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав та відмовився від надання показань. Свою позицію ОСОБА_6 змінив під час останнього слова, зазначивши про визнання ним своєї вини.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 11 лютого 2017 року увечері він разом з своїми знайомими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 відпочивав у кафе-барі «Соло» по вул.Енергетиків, 11 в м.Вараш Рівненської області. Біля 03-00 год. 12 лютого 2017 року заклад закрився, і усі відвідувачі вийшли на вулицю. Їх компанію чекав автомобіль таксі. Коли вони виходили, ОСОБА_8 повернувся в приміщення закладу, а ОСОБА_9 почав курити біля входу на вулиці. У цей час до них підійшли незнайомі хлопці, серед яких був і ОСОБА_6 , та почали питати, чи працюють вони на атомній станції. Між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 почалась розмова, а він з ОСОБА_10 сіли у салон таксі. У цей час ОСОБА_4 побачив, що ОСОБА_6 схопив ОСОБА_9 за комір, кинув його на сніг та почав ногами наносити йому тілесні ушкодження. ОСОБА_4 вийшов з автомобіля таксі, підійшов до ОСОБА_6 та запитав: «За що ти його б`єш?» У відповідь ОСОБА_6 , підійшовши ближче до ОСОБА_4 , тихо спитав його: «Тобі що, мало?», після чого наніс йому удар кулаком правої руки у нижню частину щелепи зліва. ОСОБА_4 відчув, що щелепу від удару зламано, розвернувся, пішов до автомобіля таксі та сів у салон. У цей час з приміщення кафе вийшов ОСОБА_8 , побачив ОСОБА_9 , який лежав на снігу, сказав присутнім: «Я його забираю», допоміг йому підвестись та разом з ним сів у таксі. Наступного дня ОСОБА_4 звернувся до Рівненської міської лікарні та був госпіталізований з переломом щелепи. В подальшому від ОСОБА_9 потерпілому відомо, що ОСОБА_6 під час спілкування з ним попросив його відійти трохи далі, на що ОСОБА_9 відмовився, що і викликало агресію ОСОБА_6 . В подальшому ОСОБА_9 , якому було спричинено незначні тілесні ушкодження, відмовився від заяви про побиття ОСОБА_6 . У медичному закладі ОСОБА_4 зробили операцію та встановили металеву конструкцію, біля одного місяця він перебував на лікарняному, спочатку стаціонарно, а потім амбулаторно лікувався, під час лікування йому видалили лімфовузол, він був позбавлений можливості нормально харчуватись та говорити, тривалий час відчував біль, у вересні зазнав ще одного оперативного втручання по видаленню металевої конструкції. Цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в сумі 3846,38 грн. та моральної шкоди в сумі 15000,00 грн. потерпілий підтримав в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_9 підтвердив показання потерпілого щодо їх відпочинку разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у кафе-барі «Соло» увечері 11 лютого 2017 року та показав, що після 03-00 год. 12 лютого 2017 року він, ОСОБА_10 та ОСОБА_4 вийшли із закладу на вулицю, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 пішли в салон таксі, а він залишився біля входу чекати ОСОБА_8 , який затримався у закладі. У цей час до нього підійшов ОСОБА_6 , спитав, чи він працює на атомній станції. ОСОБА_9 попросив у нього запальничку та закурив. Вони спілкувались з ОСОБА_6 , під час цього спілкування ОСОБА_6 запитав, чому він стоїть так близько та несподівано наніс ОСОБА_9 удар в обличчя, від якого він впав на сніг. Після того, як він підвівся, ОСОБА_6 перекинув його через ногу, він знову впав. Імовірно він втрачав свідомість, так як не бачив, як до ОСОБА_6 підійшов ОСОБА_4 і як події відбувались надалі. Пізніше до нього підійшов ОСОБА_8 , допоміг йому підвестись та вони разом сіли в таксі, де вже сиділи ОСОБА_4 та ОСОБА_10 . У таксі ОСОБА_10 повідомив йому, що ОСОБА_4 також отримав удар від ОСОБА_6 , заступившись за нього. Зранку 12 лютого 2017 року його матір повідомила, що ОСОБА_4 в лікарні. Він звертався до органів поліції із заявою про вчинення щодо нього ОСОБА_6 кримінального правопорушення, отримав легкі тілесні ушкодження, в подальшому примирився з ОСОБА_6 та відмовився від кримінального провадження за своєю заявою.

Свідок ОСОБА_8 підтвердив показання потерпілого та свідка ОСОБА_9 щодо їх відпочинку разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_4 у кафе-барі «Соло» увечері 11 лютого 2017 року та показав, що після виходу усіх чотирьох з кафе він повернувся у приміщення, перебував там приблизно п`ять хвилин, а коли повернувся побачив біля входу на вулиці інших осіб та ОСОБА_9 , який струшував сніг з одягу. Він допоміг йому підвестись, і вони разом сіли в таксі, де вже перебували ОСОБА_10 та ОСОБА_4 . Конфлікту ОСОБА_9 та ОСОБА_4 з ОСОБА_6 , а також нанесення останнім тілесних ушкоджень він не бачив, так як у той час знаходився у приміщенні. Пізніше від цих своїх товаришів він дізнався про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 спочатку ОСОБА_9 , а потім ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що 11 лютого 2017 року увечері він разом з своїм знайомим ОСОБА_8 відпочивав у кафе-барі «Соло» по вул.Енергетиків, 11 в м.Вараш Рівненської області. Пізніше до них приєднався ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , останнього до події ОСОБА_10 не знав. У той вечір він вжив багато алкогольних напоїв і не дуже добре пам`ятає обставини події. Коли кафе закрилось, вони усі вийшли на вулицю, викликали таксі. Він та ОСОБА_4 сіли в таксі, а малознайомий йому ОСОБА_9 перебував на вулиці разом з іншими відвідувачами кафе. ОСОБА_8 у цей час знаходився ще у кафе. Він почув галас та якесь з`ясування стосунків, у цей час ОСОБА_4 вийшов з таксі та пішов до скупчення людей забрати ОСОБА_9 . Через одну хвилину ОСОБА_4 повернувся сам та тримався за щелепу, і ОСОБА_10 зрозумів, що йому був нанесений удар. Пізніше до таксі сів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , і вони поїхали додому.

Згідно з висновком експерта № 61 від 14.03.17 р., у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи зліва в ділянці кута та тіла між 2 та 3 зубами, з приводу чого він перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні щелепно-лицевої хірургії Рівненської центральної міської лікарні з 12.02.17 р. по 20.02.17 р. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмету, можливо, внаслідок удару руками, ногами, утворились у термін та при обставинах, вказаних у постанові про призначення експертизи і відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, спричинивших довготривалий розлад здоров`я.

Згідно з висновком експерта № 117-Д/61 від 22.06.17 р., виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи зліва в ділянці кута та тіла між 2 та 3 зубами могли утворитись як від одного, так і від декількох ударів руками або ногами з достатньою силою при обставинах, вказаних потерпілим під час слідчого експерименту, при цьому розміщення потерпілого та нападаючого під час нанесення тілесних ушкоджень могло бути різним.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про недопустимість висновків судово-медичних експертиз у зв`язку з незазначенням слідчим у постановах про їх призначення про попередження судового експерта про кримінальну відповідальність за відмову або ухилення від дачі висновку експерта, або за дачу завідомо неправдивого висновку та розголошення даних досудового розслідування, оскільки у висновках № 61 від 14.03.17 р. та № 117-Д/61 від 22.06.17р. судово-медичний експерт підтвердив факти такого попередження власноручними підписами.

Під час слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_4 впевнено відтворив обставини нанесення йому ОСОБА_6 удару в щелепу, вказав на місце та спосіб його одержання, його показання співпадають з висновками судово-медичних експертиз.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд вважає, що вина ОСОБА_6 у нанесенні ОСОБА_4 12 лютого 2017 року близько 03-30 год. поблизу приміщення кафе-бару «Соло» по вул.Енергетиків, 11 в м.Вараш Рівненської області середнього ступені тяжкості тілесного ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи зліва між другим та третім зубами доведена, а дії обвинуваченого органами досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України.

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_6 , під час судового розгляду кримінального провадження не встановлено, зазначене у обвинувальному акті щире каяття під час розгляду справи судом ОСОБА_6 не виявив.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_6 раніше не судимий, по місцю проживання негативних характеристик не має, має на утриманні неповнолітню дитину.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом ДРАЦС Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 16.03.16 р., ОСОБА_6 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Довідкою служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області № 02-08/1148 від 06.11.17 р. підтверджується, що питання щодо позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав щодо цієї дитини не вивчалось, не розглядалось та не вирішувалось.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України № 1810-VIII від 22.12.16 р. «Про амністію у 2016 році». Згідно з п.»в» ч.1 ст.1 цього Закону, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі.

За таких обставин ОСОБА_6 , який в судовому засіданні надав згоду на застосування відносно нього амністії, підлягає звільненню від відбування покарання.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 на його користь 3846,38 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 15000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд прийшов до висновку про наявність підстав для його часткового задоволення. Так, потерпілим документально підтверджено понесення витрат на придбання ліків в сумі 2536,19 грн. Крім того, потерпілим документально підтверджено витрати на проїзд до лікарні в сумі 202,75 грн. Доказів у підтвердження понесення інших витрат потерпілим суду не надано. Таким чином, загальна сума понесених документально підтверджених витрат на лікування складає 2738,94 грн., у зв`язку з чим суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог у цій частині. При вирішенні цивільного позову потерпілого в частині стягнення моральної шкоди суд враховує, що завдання такої шкоди потерпілому в судовому засіданні доведено, та виходить з того, що шкода завдана умисними діями, спричинення тілесних ушкоджень відбувалось в присутності інших осіб, ОСОБА_4 зазнав фізичного болю, перебував на стаціонарному лікуванні, переніс два оперативних втручання, у зв`язку з специфікою лікування отриманої травми щелепи тривалий час був позбавлений можливості нормально харчуватись та говорити. Разом з тим, суд, керуючись засадами розумності та справедливості, вважає необґрунтованим визначений потерпілим розмір завданої йому моральної шкоди, а тому приходить до висновку про часткове задоволення його цивільного позову у цій частині та стягнення з ОСОБА_6 на його користь 8500,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Речові докази по справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.370, 371, 374, 376 КПК України, суд

з а с у д и в:
ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі п.»в» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 2738 (дві тисячі сімсот тридцять вісім) грн. 94 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, та 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги через Кузнецовський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: