Справа № 314/526/17
Провадження № 1-в/314/3/2018
У Х В А Л А
м. Вільнянськ 16 лютого 2018 року
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

з участю: секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

представник засудженого адвокат ОСОБА_3 ,
прокурор ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього положень Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання",
в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 засуджений вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 20.11.2012 року за пп.1, 6, 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ст.70 КК України до довічного позбавлення волі; покарання у виді позбавлення волі засуджений відбуває у ДУ "Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)".
Засуджений звернувся до суду із клопотанням про застосування до нього положень Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання", а саме про зарахування в строк позбавлення волі строку попереднього ув`язнення з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У судовому засіданні представник засудженого адвокат ОСОБА_3 підтримав заяву, просить її задовольнити. Участь засудженого у судовому засіданні в режимі відеоконференції виявилася неможливою, у зв?язку із тимчасовим його вибуттям до іншої установи виконання покарання.

Суд, заслухавши пояснення адвоката, прокурора, та дослідивши надані йому матеріали, вважає, що підстав для задоволення заяви немає.

Так, відповідно до Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання", частина 5 статті 72 КК України була викладена у новій редакції. Згідно нової редакції абзацу першого цієї частини, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Разом з цим, відповідно до положень ч.1 ст.24 Конституції України, не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно зазначеного Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року, режим тримання в установах попереднього ув`язнення фактично визнається значно більш суворим, аніж режим в установах виконання покарань у виді позбавлення волі. Однак це не ґрунтується на положеннях діючого законодавства.

Так, і тримання під вартою, і відбування покарання у виді позбавлення волі характеризуються обмеженням свободи особи. При цьому режим у виправних установах не можна вважати більш м`яким, аніж режим тримання осіб в установах попереднього ув`язнення, оскільки: кількість побачень для осіб, що утримуються в СІЗО не менше трьох разів на місяць, а засудженим, що знаходяться в дільниці посиленого контролю виправної установи (незалежно від рівня безпеки), надається одне короткострокове побачення на місяць і одне тривале побачення на три місяці; засудженим, що знаходяться в дільниці ресоціалізації, одне короткострокове побачення на місяць і одне тривале побачення на два місяці (ч.4 ст.110 Кримінально-виконавчого кодексу України); також особи, що утримуються в СІЗО, мають право користуватися телевізорами, одержаними від родичів або інших осіб (абз.8 ч.1 ст.9 Закону України "Про попереднє ув`язнення"), а засуджені у місцях позбавлення волі не мають такого права тощо.

Згідно з положеннями ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, як правило, лише до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і виключно у разі, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, зокрема, якщо є підстави вважати, що особа буде переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином, особи, відносно яких мали місце виняткові підстави для тримання їх під вартою, при призначені та обчисленні строку покарання у виді позбавлення волі за вироком суду, отримують на підставі Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року необґрунтовані привілеї перед іншими особами, відносно яких таких підстав не було, зокрема перед тими, які не намагалися переховуватися від правосуддя, або вчинили менш тяжкий злочин. Такий привілей полягає у штучному зменшенні строку покарання у виді позбавлення волі, за відсутності об`єктивних для цього чинників. Враховуючи це, положення Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року є такими, що суперечать ч.1 ст.24 Конституції України.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Оскільки положення Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року є такими, що суперечать ч.1 ст.24 Конституції України, суд не знаходить підстав для задоволення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд

у х в а л и в :
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього положень Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" відмовити.

На ухвалу протягом семи діб може бути подана апеляція до Апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя ОСОБА_1

16.02.2018 року

16.02.2018