Справа №635/2917/16-к
Провадження №1-кп/635/164/2018

У Х В А Л А
13 лютого 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
прокурора ОСОБА_2 ,
захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
секретар судових засідань ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 04 лютого 2016 року відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 04 квітня 2016 року. Харківським районним судом Харківської області у встановленому КПК України порядку неодноразово продовжувався строк тримання обвинуваченим під вартою. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 грудня 2017 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено на 60 днів до 17 лютого 2018 року; обвинуваченому ОСОБА_6 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 строком до 17 лютого 2018 року, зобов`язано ОСОБА_6 протягом часу дії запобіжного заходу: прибувати за кожною вимогою до суду, носити електронний засіб контролю, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; обвинуваченому ОСОБА_7 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 строком до 17 лютого 2018 року, зобов`язано ОСОБА_7 протягом часу дії запобіжного заходу: прибувати за кожною вимогою до суду, носити електронний засіб контролю, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується 17 лютого 2018 року, строк тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під домашнім арештом закінчується 20 лютого 2018 року.
Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 посилаючись на наявність ризиків передбачених п.п.1,3 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду та незаконно впливати на інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки обвинуваченим інкримінується вчинення тяжкого злочину, обвинувачений ОСОБА_5 має спеціальну військову підготовку, не має місця проживання на території Харківської області.
Прокурор також заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арештуз застосуванням засобів електронного контролю обвинуваченимОСОБА_6 та ОСОБА_7 , посилаючись на наявність ризиків передбачених п.п.1,3 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду та незаконно впливати на інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні. В обґрунтування клопотань про продовження строків домашнього арешту прокурор посилався на те, що обвинуваченим інкримінується вчинення тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, обвинувачені не працюють та не навчаються, крім того, можуть впливати на інших обвинувачених в цьому кримінальному проваджені.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість доводів прокурора про існування ризиків, а також посилався на тяжкий психологічний стан та необхідність отримання допомоги психолога, що не надається можливим в умовах тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_3 надав суду клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, особистої поруки або особистого зобов`язання. В обґрунтування клопотання захисник ОСОБА_3 , посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини, зазначив про відсутність на цей час будь-якого ризику, передбаченого ст.177 КПК України, оскільки судом досліджені всі надані стороною обвинувачення докази, допитані потерпілі та свідки, доводи прокурора про можливість обвинуваченого переховуватись від суду є безпідставними та голослівними, не мають детального обгрунтування. Захисник також зазначив, що обвинувачений ОСОБА_5 має позитивну характеристику, у тому числі під час знаходження в Харківській установі виконання покарань № 27, має постійне проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 . Обвинувачений ОСОБА_5 має вислугу років на військовій службі, яка складає понад два роки, має диплом кваліфікованого робітника та міг би працювати та приносити користь державі. В матеріалах справи є звернення членів Президії Федерації регбі Одеської області про готовність поручитися за ОСОБА_5 на час судового розгляду справи.
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечували проти продовження щодо них строку тримання під домашнім арештом.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , а також продовження строку тримання під домашнім арештом обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд виходить з наступного.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що хоча суворість можливого вироку є елементом, який має бути прийнятим до уваги при оцінці ризику переховування від правосуддя або вчинення злочину повторно, необхідність продовження строку тримання під вартою не може оцінюватися з виключної абстрактної точки зору та лише з точки зору тяжкості злочину (рішення у справі «Мамедов проти Росії»).
Питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання особи під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства. які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).
Продовжуючи 20 грудня 2017 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 суд виходив з наявності ризику можливості переховування від суду, передбаченого п.1 ч. 1 ст.177 КПК України.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який санкція статті кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. З аналізу змісту всіх наданих захисником довідок Виконавчого комітету Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області вбачається лише факт реєстрації ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно матеріалів досудового розслідування місцем його фактичного проживання на момент вчинення інкримінованого злочину зазначено: АДРЕСА_4 . Таким чином у суду відсутні підстави вважати про наявність у ОСОБА_5 постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, при цьому суд враховує відсутність даних про постійне проживання ОСОБА_5 з членами родини, зокрема батьками.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину, з урахуванням його ролі як співучасника згідно висунутого обвинувачення, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку. Таким чином, враховуючи тяжкість обвинувачення у сукупності з зазначеними обставинами щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою строком на шістдесят днів з підстав продовження існування ризику можливості переховування від суду, передбаченого п.1.ч.1 ст.177 КПК України.
Дані щодо відсутності порушень дисципліни обвинуваченим ОСОБА_5 під час перебування його в слідчому ізоляторі, наявність в нього диплому кваліфікованого робітника не зменшує ризик можливості переховування обвинуваченого від суду, зокрема ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, що є підставою для відмови у звільненні особи з під варти, виходячи з принципів конвенційного прецедентного права (рішення по справі «Штегмюлллер проти Австрії».
Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленому ризику шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Всі доводи, наведені захисником в обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , були викладені захисником в клопотанні про зміну запобіжного заходу на більш м`який, поданому в ході судового розгляду 26 січня 2018 року, ухвалою суду від 26 січня 2018 року в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 було відмовлено. Будь-яких додаткових обставин, які б свідчили про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, захисником не наведено. Будь-яких даних щодо важкого психологічного стану обвинуваченого ОСОБА_5 та необхідності отримання ним психологічної допомоги суду не надано.
З урахуванням встановленого ризику, передбаченого п.1.ч.1 ст.177 КПК України, який обумовлений тяжкістю інкримінованого злочину, а також позиції обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та їх захисника, суд вважає наявними підстави для продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченим залишати житло цілодобово, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Разом з тим, прокурором не доведено наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості обвинувачених незаконно впливати на інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 194, 197, 199, 331 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на більш м`який відмовити.
Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України продовжити на шістдесят днів - до 13 квітня 2018 року.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під домашнім арештом задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під домашнім арештом з застосуванням засобів електронного контролю до двох місяців - до 13 квітня 2018 року, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати ОСОБА_6 протягом часу до 13 квітня 2018 року включно:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- носити електронний засіб контролю;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і вїзд в Україну.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під домашнім арештом з застосуванням засобів електронного контролю до двох місяців - до 13 квітня 2018 року, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .
Зобов`язати ОСОБА_7 протягом часу до 13 квітня 2018 року включно:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- носити електронний засіб контролю;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 встановити до 13 квітня 2018 року.
Строк дії ухвали в частині продовження строку тримання під домашнім арештом обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановити до 13 квітня 2018 року.
Копію ухвали направити для виконання до Харківського ВП ГУНП в Харківській області за місцем проживання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Роз`яснити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1