АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 628/1330/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/451/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Куп`янського районного суду Харківської області від 29 серпня 2017 року у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця д. Хотеново, Ярцевського району, Смоленської області, розлученого, пенсіонера, працюючого сторожем СТОВ «Мрія», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Згідно вироку, ОСОБА_8 31.12.2016 приблизно о 20:15. в с.Глушківка, Куп`янського району, Харківської області, керуючи технічно справним власним автомобілем марки «ЗАЗ ТF 699Р», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по проїзній частині вул. Центральній зі швидкістю приблизно 50 км/год. з включеним ближнім світлом фар, в районі будинку № 61, побачив на проїзній частині пішоходів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які рухались в попутному напрямку та яких він спроможній був бачити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди і допустив наїзд на пішоходів, чим порушив п.12.3 Правил дорожнього руху України, де вказано:
п.12.3 - «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №154/17 від 28.03.2017, в умовах дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ЗАЗ TF 699Р» ОСОБА_8 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішоходів шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.
В діях водія автомобіля «ЗАЗ TF 699Р» ОСОБА_8 , вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з настанням цієї події.
Внаслідок порушення водієм ОСОБА_8 Правил дорожнього руху України пішоходу - потерпілому ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, інтрацеребрального крововиливу правої лобної долі, що згідно висновку судово-медичної експертизи №133-КП/17 від 19.04.2017 є тілесним ушкодженням середньої тяжкості; пішоходу - потерпілому ОСОБА_10 , були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, субдурального крововиливу правої гемісфери головного мозку з наявністю садна в потиличній області, що згідно висновку судово-медичної експертизи №134-КП/17 від 19.04.2017 є тілесними ушкодженням середньої тяжкості; пішоходу - потерпілому ОСОБА_12 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому скроневої та потиличної кістки зліва, субдуральної гематоми скронево-потиличної області зліва, конузійно-геморагічні осередки лівої лобної та скроневої областей, розриву лівого слухового проходу в хрящовому відділі, садна скроневої області справа, садна в лівій сідничній області, що згідно висновку судово-медичної експертизи №190-КП/17 від 25.05.2017 є тяжкими тілесними ушкодженнями, як небезпечними для життя; пішоходу - потерпілому ОСОБА_11 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, епідурального крововиливу по конвексу зліва, контузії лобної долі справа і лобної і скроневої долі зліва, гематоми скроневої області зліва, садна на підборідді, на суглобних відділах верхніх кінцівок, правого і лівого колінного суглобу, що згідно висновку судово-медичної експертизи №189-КП/17 від 25.05.2017 є тілесним ушкодженням середньої тяжкості.
В апеляційній скарзі прокурорпросить вирок суду першої інстанції за обвинуваченням ОСОБА_8 скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме: 1) застосування закону, який не підлягає застосуванню, через безпідставне звільнення ОСОБА_8 від покарання, призначеного йому за ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі ст. 75 КК України, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість; 2) незастосування закону, який підлягає застосуванню, а саме ст. ст. 96-1, 96-2 КК України. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Просить також застосувати до ОСОБА_8 , на підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, спеціальну конфіскацію автомобіля марки «ЗАЗ TF 699Р», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є обвинувачений. В обґрунтування посилається на те, що ОСОБА_8 скоїв тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння, чим створював підвищену імовірність заподіяння шкоди оточуючим. Недостатньо враховано судом і наслідки суспільно-небезпечних дій обвинуваченого чотири постраждалих особи, багаточисленні тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості. Матеріальну шкоду ОСОБА_8 відшкодував потерпілим лише частково.
Також зазначив, що суд звільнивши на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 в тому числі від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки не дотримався вимог ст.75 КК України, оскільки звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти апеляції та просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню , виходячи із наступного.

Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні злочину ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Суд першої інстанції, визнавши необхідним призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, як необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів, врахував дані про його особу, вік, ступінь тяжкості вчиненого ним з необережності злочину, пом`якшуючу обставину щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обтяжуючу обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Призначене судом покарання за своїм видом та розміром в апеляційній скарзі не оспорюється, що виходіть із змісту її вимоги призначити обвинуваченому саме таке покарання але без застосування положень ст. 75 КК України. На думку колегії суддів, зазначене у вироку покарання ОСОБА_8 є справедливим та при його реальному відбуванні сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним кримінальних правопорушень.

Застосувавши до ОСОБА_8 положення ст.75 КК України і звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції прийняв до уваги, що він є особою похилого віку , позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, щиро розкаявся та частково відшкодував заподіяну потерпілим шкоду.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_8 постійно з 28.11.2006 року працює сторожем СТОВ «Мрія» Куп`янського району Харківської області, де характеризується виключно позитивно, що підтверджується дослідженою в судовому засіданні характеристикою та відповідною довідкою підприємства. Встановлено, що з метою відшкодування завданої злочином шкоди обвинувачений отримав за місцем роботи позику в розмірі 20 000 гривень. Зазначені кошти були передані потерпілим, про що свідчать досліджені судом першої інстанції розписки. Цивільні позови у даному провадженні не заявлялись, вирок потерпілими не оскаржував ся.

Виходячи із цього, колегія суддів приходить до висновку , що на вимогу потерпілих та їх законних представників обвинувачений відшкодував завдані злочином збитки, а в разі настання інших шкідливих наслідків від злочину вони не позбавлені можливості звернутись до суду про їх стягнення в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рекомендовано судам, досліджуючи дані про особу підсудного, з`ясовувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті , так і за місцем роботи, його минуле ( зокрема, наявність не знятих та не погашених судимостей, адміністративних стягнень) склад сім`ї ( наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Наведені вище дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , з урахуванням його віку та наявності у нього захворювання на стенокардію та гіпертонію переконують в тому, що для його виправлення немає необхідності в реальному виконанні покарання, а тому колегія суддів не погоджується із доводами прокурора в цій частині.

Із змісту положень ст. 75 КК України вбачається , що звільнення від відбування покарання з випробуванням полягає у звільненні засудженого від основного покарання. З огляду на зміст мотивувальної та резолютивної частини вироку колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про звільнення обвинуваченого судом першої інстанції від відбування додаткового покарання, оскільки суд не вказував про таке.

Зазначивши в апеляційній скарзі, що автомобіль, належний обвинуваченому ОСОБА_8 , є знаряддям вчинення злочину, прокурор не взяв до уваги встановлені ст. 96-2 КК України випадки застосування спеціальної конфіскації , зокрема , що спеціальна конфіскація застосовується , якщо майно було підшукано, виготовлено, пристосовано або використано як засоби чи знаряддя вчинення злочину. Етимологічний, семантичний , лексичний та синтаксичний аналіз тексту зазначеної статті дає підстави для висновку , що в даному випадку( щодо знаряддя) йдеться про умисний характер дій винного , а тому зазначені положення не застосовуються до злочину , вчиненого ОСОБА_8 з необережності. З цих підстав не підлягає задоволенню апеляційна скарга прокурора в цій частині.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 подав клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію 2016 року», від якого під час апеляційного розгляду відмовився.

Відповідно до положень п «е» ст. 9 зазначеного закону амністія не застосовується до осіб, яких засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху , що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження , вчинене особою у стані алкогольного сп`яніння , а тому підстав для застосування до ОСОБА_8 амністії немає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону органами досудового слідства та судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення не встановлено.
З урахуванням викладеного, керуючись, ст.ст. 404,405,407, 418, ст. 419, ч. 2 ст. 376, КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

Вирок Куп`янського районного суду Харківської області від 29 серпня 2017 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий-
Судді -