У Х В А Л А
Іменем України
20 жовтня 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 , про застосування до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190; ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 362; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 362 КК України,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах кримінального провадження №0000184 від 29 травня 2017 року,
в с т а н о в и в :
в провадження суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190; ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 362; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 362 КК України в межах кримінального провадження №0000184 від 29 травня 2017 року.

Клопотання мотивоване тим, що 19 жовтня 2017 року підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 362 КК України, змінено та повідомлено йому про нову підозру у незаконних операціях з використанням електронно-обчислювальної техніки, що завдало значної майнової шкоди; вчиненні закінченого замаху на завдання значної майнової шкоди шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки; заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки (комп`ютера) в особливо великих розмірах; у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки (комп`ютера) у великих розмірах, а також у закінченому замаху на заволодіння грошовими коштами потерпілого ТОВ «М.С.Л.» () у великих розмірах шляхом зловживання довірою (шахрайство), повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки (комп`ютера) тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 362; ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст.190 КК України.

Відповідно до ст.12 цього Кодексу дії підозрюваного ОСОБА_5 класифікуються, як вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування наступними належними і допустимими доказами: протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту осіб, підшуканих підозрюваним для отримання набутих шляхом шахрайства виграшів у лотерею свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ; матеріалами, отриманими на виконання ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до документів, що підтверджують факт отримання перерахованих ТОВ "М.С.Л." грошових коштів, як виграш у лотерею на банківські рахунки свідків, підшуканих ОСОБА_5 ; речовими доказами, вилученими за дозволом суду під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 ; посадовою інструкцією ОСОБА_5 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Метою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є, на думку органу досудового розслідування, неможливість застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України для забезпечення системою правоохоронних органів виконання завдань кримінального провадження і особисто підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду шляхом ухилення від явки до слідчого, прокурора, суду для виконання процесуальних дій та рішень; незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, свідків, які підлягають допиту в ході досудового розслідування кримінального провадження, оскільки на даний час не встановлено місце перебування ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ;

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 362; ч.2 ст.15, ч.3 ст. 362; ч. 4 ст. 190; ч.3 ст.190; ч.2 ст.15, ч. 3 ст.190 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, при внесенні клопотання про застосування запобіжного заходу, окрім ризиків, зазначених вище, слідчий також враховує: вагомість наявних доказів про тривале вчинення підозрюваним особливо тяжких кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі його визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, а саме забезпечення виконання основного покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна; вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , який не має тяжких хронічних захворювань, які б могли перешкодити останньому ухилитися від органів досудового розслідування чи суду; факт розпорядження підозрюваним під час досудового розслідування майном, в яке перетворені грошові кошти набуті внаслідок вчинення особливо тяжких корисних злочинів; відсутність у підозрюваного ОСОБА_5 постійного місця роботи; майновий стан підозрюваного ОСОБА_23 ; відсутність судимостей у підозрюваного; багатомільйонний розмір майнової шкоди, спричиненої потерпілому злочином, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 ..
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Відповідно до ч. 5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» орган досудового розслідування вважає доведеним обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні особливо тяжких злочинів, що є необхідною умовою законності тримання особи під вартою. Наявність фактів або інформації, які містяться у цьому клопотанні і додатках до них об`єктивно переконує спостерігача і, впевнений, слідчого суддю у тому, що ОСОБА_5 вчинив інкриміновані йому злочини, тобто відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «K.F. проти Німеччини» повідомлена йому підозра є обґрунтованою.
Матеріали кримінального провадження, долучені у копіях до цього клопотання безумовно визначають ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного і можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду, ймовірність незаконного впливу на представника потерпілого та (або) свідків у кримінальному провадженні, а умисні дії щодо розпорядження майном здобутим злочинним шляхом з метою укриття цього майна від конфіскації вказують на нещирість ОСОБА_5 і його продовжувані дії з утримання майна набутого протягом 2013-2017 років за грошові кошти потерпілого ТОВ "М.С.Л.".
Зазначені вище обставини та наявні ризики вказують на високу ступень ймовірності неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного і вчинення ОСОБА_5 дій, які перешкодять виконанню завдань кримінального провадження у розумні строки та такі дії цілком вірогідні з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих шістнадцяти епізодів тяжких та особливо тяжких злочинів.
Про реальне існування вказаного вище ризику свідчить характер інкримінованих підозрюваному злочинів, наявність грошових багатомільйонних збережень ОСОБА_5 від тривалої злочинної діяльності, які він може використати для виїзду за межі України і переходу на нелегальне становище, що унеможливить притягнення його до кримінальної відповідальності у розумні строки.
Крім того, враховуючи, що діяння у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 спрямовані на матеріальне збагачення, визнання підозрюваним вини є формальною і заходів на відшкодування потерпілому заподіяної матеріальної шкоди він не вживає орган досудового розслідування не виключає, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у вказаному провадженні пропозиціями їх підкупу або залякування шляхом оплати послуг сторонніх осіб.
Сукупність викладеного, дані про обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, на думку слідчого, не можуть не переконати слідчого суддю, що оголошені прокурором доводи безумовно вказують на відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному ніж тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_5 ,з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховатися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших учасників процесу у цьому ж кримінальному провадженні, вчиняє дії щодо розпорядження майном, в яке перетворені грошові кошти набуті внаслідок вчинення особливо тяжких корисних злочинів, а також приймаючи до уваги, що санкція ч. 4 ст.190 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі, що відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, а також те, що його діями потерпілому - юридичній особі заподіяно багатомільйонну матеріальну шкоду, необхідно застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з мотивів у ньому наведених та просив його задовольнити, окрім іншого зазначав, про те що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі, вчинив шістнадцять епізодів, заподіявши потерпілому юридичній особі багатомільйонну матеріальну шкоду, а тому з метою ухилення відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що в рамках кримінального провадження №0000184 підозрюваному ОСОБА_5 вже обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, при цьому, ОСОБА_5 в повному обсязі виконувались покладені на нього обов`язки. Окрім того, застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежить його можливість утримувати сім`ю, оскільки на даний час він являється єдиним годувальником сім`ї.

Підозрюваний підтримав доводи свого захисника та просив відмовити у задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши та дослідивши надані у його розпорядженні матеріали сторонами кримінально провадження, не знаходить законних підстав для задоволення даного клопотання, виходячи з наступного.

Так, Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000184 від 29 травня 2017 року за підозрою ОСОБА_24 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190; ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 362; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 362 КК України, в межах якого слідчий за погодженням із прокурором звернулись до слідчого судді з клопотання про застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

Як убачається з витягу з кримінального провадження № 0000184 від 29 травня 2017 року до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України.

При цьому, в межах даного кримінального провадження ОСОБА_5 28 липня 2017 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 362 КК України.

У подальшому, 18 жовтня 2017 року підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 362 КК України, змінено та повідомлено йому про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 362; ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.

Однак, матеріали клопотання свідчать про те, що в межах кримінального провадження № 0000184 від 29 травня 2017 року відомості до ЄРДР за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 362; ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України не вносилися.

Відповідно до ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

Згідно положення ч. 2 ст. 294 КПК України, строк досудового розслідування може бути продовжено в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини другої статті 219 цього Кодексу: до трьох місяців керівником місцевої прокуратури.

За правилами ч. 5 ст. 295 КПК України, рішення прокурора про продовження строку досудового розслідування приймається у формі постанови.

Однак, у наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів клопотання, відсутні будь-які дані щодо продовження строку досудового розслідування, так само відсутня відповідна постанова, як того вимагає норма кримінального процесуального закону.

Беручи до уваги наведе вище, слідчий суддя прийшов до висновку про необґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000184 від 29 травня 2017 року ,так само про її незаконність, оскільки за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 362; ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України відомості до ЄРДР не внесено.

Також наведене вище дає підстави слідчому судді для висновку, що ризики можливої неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_5 наведені формально, оскільки прокурором в судовому засіданні не доведено, так і в матеріалах клопотання відсутні будь-які відомості щодо порушення ОСОБА_5 раніше покладених на нього під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні обов`язків.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Отже, беручи до уваги наведе вище, слідчий суддя вважає, що на момент розгляду клопотання, не надано достатньо даних, які б переконали неупередженого спостерігача у причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 362; ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.

Одночасно слід зауважити, що відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» та рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

На підставі наведеного дане клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 193, 194, 196, 197, 219, 309 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 , про застосування у кримінальному провадженні №0000184 від 29 травня 2017 року до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190; ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 362; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 362 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя