Справа № 450/298/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/769/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6
та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 травня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Визнано ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Згідно ст. 70 КК України остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 - 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано 1 місяць невідбутої частини покарання за попереднім вироком Городоцького районного суду Львівської області від 14 листопада 2016 року і обрано остаточне покарання ОСОБА_6 4 роки 1 місяць позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 вирішено рахувати з моменту його фактичного затримання та обмеження у вільному пересуванні.
Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.
Обвинувачений ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 14.12.2016 року, близько 02 год., у АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу проник в підсобне приміщення літньої кухні будинковолодіння АДРЕСА_3 , яке належить потерпілій ОСОБА_9 , звідки повторно таємно викрав належне останній майно, а саме: шліфмашинку (болгарку) торгової марки "FERM", моделі "FAG-230/2000", серійний номер 0701964/2007, вартістю 837,20 грн., шліфмашинку (болгарку) кутову торгової марки "PОСТЕХ", моделі "УШМ 10-125Р", серійний номер 005396, вартістю 633,60 грн., мотокосу (газонокосарку) торгової марки "Електромаш", моделі "БГ-4200", серійний номер 01841, вартістю 1680 грн., набір (комплект ключів) шестигранників торгової марки "SІGМА", вартістю 81 грн., продовжувач в ізоляції, білого кольору, довжиною 10 м., вартістю 120 грн., радіатор охолодження до легкового автомобіля, вартістю 499,20 грн., радіатор пічки (легкового автомобіля), вартістю 124,80 грн., та бензопилу, вартістю 4000 грн., а всього майна, загальною вартістю 7975,80 грн., яким розпорядився.

14.12.2016 року, близько 03 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_6 у АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу проник в приміщення гаражу будинковолодіння АДРЕСА_4 , яке належить потерпілому ОСОБА_10 , звідки намагався повторно таємно викрасти належне останньому майно, а саме: дрель ударний торгової марки "DWT", моделі "SВМ-600", вартістю 599,20 грн., однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий потерпілим.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 травня 2017 року скасувати та ухвалити новий вирок, пом`якшивши покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Вказує, що обвинувачений визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, є годувальником сім`ї, здійснює догляд за неповнолітнім сином, який є інвалідом з дитинства, тому обране покарання у вигляді позбавлення волі негативно вплине на стан здоров`я дитини. Покликається на зміст ст. 69 КК України.

Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень відповідає фактичним обставинам справи і є обгрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, колегія суддів не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Щодо покарання, з яким обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 не погоджуються, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів (згідно з ч.4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України, є тяжким злочином); обране з врахуванням обставин, які пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; особи обвинуваченого, який раніше судимий за аналогічні злочини, по місцю проживання характеризується позитивно, перебування на його утриманні дитини-інваліда, та призначене в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинені злочини. Суд правильно дійшов висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі та своє рішення мотивував у вироку.

Покликання обвинуваченого та його захисника на неврахування судом пом`якшуючих покарання обставин та особи обвинуваченого, який здійснює догляд за неповнолітньою дитиною-інвалідом, а обране йому покарання у виді позбавлення волі негативно вплине на стан її здоров`я, як на підставу зміни вироку, колегія суддів до уваги не бере.

Призначивши ОСОБА_6 покарання чотири роки позбавлення волі, що є мінімальним для даного виду покарання, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, що відповідає вимогам санкції ч.3 ст. 185 КК України, суд першої інстанції тим самим врахував усі обставини справи, наслідки злочинів, особу обвинуваченого, його характеристику по місцю проживання, про що зазначив у вироку.

Ті обставини, на які в апеляційній скарзі покликається обвинувачений та його захисник як на підставу застосування ст. 69 КК України, зважаючи на обставини злочинів, особу обвинуваченого та на призначене покарання, яке є справедливим і за своїм видом, і за розміром, колегія суддів до уваги не бере.

Згідно положень частини першої ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Суд першої інстанції визначивши покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, у виді 4 років позбавлення волі та за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, у виді 3 років позбавлення волі відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначив ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вироком Городоцького районного суду Львівської області від 14 листопада 2016 року ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі та зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на два роки.
Згідно частини першої ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
За таких обставин, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України вірно керувався вимогами ст. 71 КК України та частково приєднав до визначеного покарання за даним вироком один місяць невідбутої частини покарання за попереднім вироком Городоцького районного суду Львівської області від 14 листопада 2016 року та обрав остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 чотири роки один місяць позбавлення волі.
Підстав вважати, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через тяжкість покарання, немає. Доводи апеляційної скарги безпідставні.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу необґрунтованою й приходить до висновку, що призначене обвинуваченому остаточне покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обгрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :

вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4