Справа № 448/127/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/931/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 13 липня 2017 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 122 КК України і призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..;

- за ч. 1 ст. 122 КК України один рік позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 122 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 покарання - 1 (один) рік позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту звернення вироку до виконання та його затримання.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 29 січня 2017 року о 24:00 год. перебуваючи на площі І.Франка, що в м. Судова Вишня Мостиського району Львівської області, поблизу магазину «Рукавичка», на ґрунті особистих неприязних стосунків, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_9 декілька ударів рукою по обличчю, чим спричинив останньому садно на голові, синці в ділянці обох очей, крововилив та рану на слизовій рота, які кваліфікуються як легке тілесне ушкодження.

Він же, 19 квітня 2017 року о 23:00 год. в м. Судова Вишня Мостиського району Львівської області, поблизу місцевого магазину «Рукавичка», на ґрунті неприязних відносин наніс один удар кулаком по обличчі ОСОБА_9 , чим спричинив останньому перелом кісток носа зі зміщенням носових відростків верхньої щелепи, гематому між носової перегородки, які кваліфікуються як тілесне ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_7 та представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи викладених обставин, вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що обираючи міру покарання суд першої інстанції не врахував пом`якшуючих обставин, а саме те, що він свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину, крім того, проживає з батьком інвалідом і його майбутня дружина вагітна.

Просить вказаний вирок суду змінити та обрати йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає, що суд першої інстанції не врахував всіх обставин вчинення злочину. Зазначає, що при ухвалені вироку судом призначено покарання, яке є недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Вказує, що при призначенні обвинуваченому покарання суд не обгрунтував підстав обрання саме такого покарання та не врахував тієї обставини, що обвинувачений ОСОБА_7 після вчинення першого злочину, а саме 29 січня 2017 року завдавши легкі тілесні ушкодження, повторно 19 квітня 2017 року завдав потерпілому ОСОБА_9 уже тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Просить вирок Мостиського районного суду Львівської області від 13 липня 2017 року скасувати та ухвалити в частині призначеного покарання за ч. 1 ст. 122 КК України новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 122 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задоволити апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та відхилити скаргу представника потерпілого, думку потерпілого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , які просили задоволити їх апеляційну скаргу та відхилити апеляційну скаргу обвинуваченого, міркування прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим злочинів. Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 122 КК України, при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтується на зібраних у справі доказах, через що такі досліджувалися в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників процесу не оскаржується.

Що ж стосується виду та розміру покарання, то, на думку колегії суддів, таке призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, а саме того, що кримінальні правопорушення відноситься до категорії правопорушень невеликої та середньої тяжкості, особи винного, який є особою молодого віку, посередньо характеризується за місцем проживання, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, не встановлено.

При цьому, з врахуванням наведених обставин в їх сукупності, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, шляхом застосування до нього покарання у виді позбавлення волі..

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що органи слідства і суд дослідили у справі всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, а тому наведені апелянтами у апеляційних скаргах доводи про незаконність вироку суду першої інстанції є необґрунтованими.

Також колегія суддів при перевірці справи та прийнятого рішення не виявила допущених істотних порушень КПК України чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну вироку суду.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому відмовляє обвинуваченому ОСОБА_7 та представнику потерпілого ОСОБА_9 адвокату ОСОБА_10 в задоволенні їх апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Мостиського районного суду Львівської області від 13 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді