справа № 208/6557/14-к
№ провадження 1-кп/208/24/17
ВИРОК
Іменем України
27 вересня 2017 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 ,
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , законного представника ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 ,
представника відділу поліції ОСОБА_11 , представника служби у справах дітей Кам`янської міської ради ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, не одружений, навчається в Дніпродзержинському ПЛ № 26, мешкає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, не одружений, навчається на 1 курсі Дніпродзержинського ЦППРК, мешкає: АДРЕСА_2 , раніше судимого 08.11.2016 року Заводським райсудом м. Дніпродзержинська за ст. ст. 187 ч.2, 69 КК України до 5 років позбавлення волі,
по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, навчається в Дніпродзержинському ПТУ 15, який мешкає: АДРЕСА_3 , зареєстрований: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
01.05.2014 року, приблизно о 23.05 годині, ОСОБА_4 , разом з неповнолітніми ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , всі перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою відкритого заволодіння чужим майном, вступили між собою в попередню злочину змову, та завчасно розподілили між собою ролі, згідно яких ОСОБА_16 повинен був, застосовуючи насилля, що не є небезпечним для життя та здоров`я, завести раніше знайомого ОСОБА_17 в темне місце, а ОСОБА_18 та ОСОБА_19 заволодіти його майном.
Розподіливши між собою ролі, ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , об`єднанні єдиним злочинним умислом, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, утримуючи потерпілого ОСОБА_20 за обидві руки, о 23 годині 10 хвилин привели його в двір будинку АДРЕСА_5 , після чого ОСОБА_16 , утримуючи потерпілого за руку, зробив йому ногою підніжку, а після того як останній від неї впав на коліна, наніс йому один удар ногою по підборіддю, від якого ОСОБА_20 впав на спину.
В цей час, неповнолітній ОСОБА_18 , об`єднаний єдиним злочинним умислом з ОСОБА_16 та ОСОБА_19 , спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, почав наносити потерпілому ОСОБА_20 удари ногами в область голови та тулубу, чим спричинив останньому фізичну біль, застосувавши таким чином до потерпілого насилля, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я.
Внаслідок застосованого до потерпілого насилля, останній не маючи змоги чинити опір протиправним діям обвинувачених, на їх вимогу дістав з кишені та передав ОСОБА_18 свій мобільний телефон «Самсунг С 3322» вартістю 200 гривень.
Заволодівши майном потерпілого ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , неповнолітні ОСОБА_18 та ОСОБА_19 з місця вчинення злочину втекли, а після того як останній продав його, розпорядились коштами від реалізації телефону на власний розсуд.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_16 , свою вину у скоєнні злочину при вищенаведених обставинах визнав повністю та пояснив суду, що раніше знайомий з ОСОБА_19 та потерпілим ОСОБА_20 . З ОСОБА_18 познайомився 01.05.2014 року. У цей день вони разом з ОСОБА_20 та двоюрідним братом, гуляли в центральному парку міста, пили пиво. Потім брат пішов у своїх справах, а вони разом з ОСОБА_20 сховались від дощу у магазині «Фуршет», що на вулиці Сировця, зустріли ОСОБА_19 та Мякиш. Мякиш запропонував йому та ОСОБА_19 забрати у ОСОБА_20 телефон, на що він погодився. За ОСОБА_19 не пам`ятає. Після дощу, пішли у напрямку вулиці Г. ОСОБА_21 , ОСОБА_20 йшов попереду. Він разом з ОСОБА_18 , взяли ОСОБА_20 під руки та повели по вул. Г. ОСОБА_21 , завели його у двір будинку. У дворі, він дав ОСОБА_20 підніжку, від якої той впав, після чого вдарив його ногою по челюсті. Шевченко почав вставати і його вдарив ОСОБА_18 . ОСОБА_19 стояв позаду. Чи бив він потерпілого, не знає. Далі ОСОБА_18 забрав у ОСОБА_20 мобільний телефон і вони пішли на район «Черемушки», де продали викрадене, гроші разом витратили на пиво.
У скоєному щиро кається. Просить його суворо не карати.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_19 , свою вину у скоєнні злочину при вищенаведених обставинах визнав частково та пояснив суду, що з ОСОБА_16 та ОСОБА_18 раніше знайомий. Потерпілого ОСОБА_20 раніше не знав. 01.05.2014 року, в вечірній час, зустрів ОСОБА_18 та ОСОБА_16 біля магазину «Фуршет» що по вулиці Сировця. Там же був і потерпілий ОСОБА_20 . Він не чув, щоб ОСОБА_18 пропонував забрати у ОСОБА_20 телефон. Через деякий час ОСОБА_20 пішов у напрямку вулиці Г. ОСОБА_21 , а він, ОСОБА_16 та ОСОБА_18 пішли за ним. На вулиці Г. ОСОБА_21 ОСОБА_16 та ОСОБА_18 взяли ОСОБА_20 під руки, повели по цій вулиці, завели у двір будинку. Він пішов за ними. ОСОБА_16 зробив ОСОБА_20 підніжку, від чого той впав. Мякиш забрав телефон, який вони продали, а гроші разом витратили на пиво. Хто ще наносив удари потерпілому не бачив. Вину визнає частково, так як ударів ОСОБА_20 він не наносив.
У скоєному щиро кається, розуміє що накоїв. Просить його суворо не карати.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_18 пояснив суду, що 01.05.2014 року, ввечері гуляв у центральному парку. Коли почався дощ, пішов у магазин «Фуршет», що на вулиці Сировця, де зустрів раніше знайомих ОСОБА_19 та ОСОБА_16 . Там же був і раніше не знайомий потерпілий ОСОБА_20 . Не пам`ятає, що пропонував забрати у ОСОБА_20 телефон. Після того, як дощ скінчився, ОСОБА_20 пішов у напрямку вулиці Г. ОСОБА_21 , а він разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_19 , пішов позаду. На вулиці Г. ОСОБА_21 , він та ОСОБА_16 взяли ОСОБА_20 під руки та пішли по цій вулиці, завели потерпілого у двір одного з будинків. ОСОБА_16 зробив ОСОБА_20 підніжку, від якої той впав. Він ударив потерпілого ногою по обличчю. Чи бив потерпілого ОСОБА_19 , пояснити не може. Хто забирав у ОСОБА_20 телефон не пам`ятає. Телефон продали. Гроші витратили на пиво.
У скоєному щиро кається. Він не усвідомлював що робив, в голові був «вітер» Просить його суворо не карати.
Згідно одночасного допиту обвинувачених ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , останній зазначав, що ОСОБА_20 у двір будинку по вулиці Г. ОСОБА_21 , вони заводили разом, при цьому ОСОБА_19 та ОСОБА_18 тримали потерпілого за руки, а він за шию. У дворі він зробив ОСОБА_20 підніжку, а коли той впав, удари ногами стали наносити ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Телефон ОСОБА_20 сам дістав з кишені та віддав саме йому. Вчинити злочин запропонували ОСОБА_19 та ОСОБА_18 . Мякиш погодившись з поясненнями ОСОБА_16 , відзначив, що не пропонував скоїти злочин (т.2 а.с. 228-230);
Згідно одночасного допиту обвинувачених ОСОБА_19 та ОСОБА_16 , останній зазначав, що злочин відносно ОСОБА_20 запропонував скоїти ОСОБА_18 . Шевченко у двір будинку по вулиці Г. ОСОБА_21 , вони заводили разом з ОСОБА_18 , при цьому ОСОБА_19 шов поряд. У дворі він зробив ОСОБА_20 підніжку, а коли той впав, удари ногами став наносити ОСОБА_18 . Чи бив ОСОБА_19 потерпілого пояснити не може, було темно. Викрадений у ОСОБА_20 телефон продавав ОСОБА_19 . З цими поясненнями погодився обвинувачений ОСОБА_19 (т.2 а.с. 231-233);
Окрім пояснень обвинувачених, їх вина у скоєнні злочину при вищенаведених обставинах підтверджується наступними доказами, які були предметом дослідження у судовому засіданні:
- поясненнями потерпілого ОСОБА_17 , який пояснив суду, що раніше був знайомий тільки з ОСОБА_16 . 01.05.2014 року, ввечері, зустрівся з ОСОБА_16 на площі Дзержинського, бо домовлялись попити разом пива. Купивши пиво, вживали його, гуляли містом. Потім гуляли в центральному парку, пили пиво. В нього при собі було два мобільних телефон. Шатило попросив один з телефон послухати музику. Він дав. Пізніше, до ОСОБА_16 підійшли ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , і вони гуляли далі разом. Пішов дощ, і вони сховались в магазині «Фуршет». Після дощу, приблизно о 23 годинці, пішов в сторону площі Леніна. ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 пішли за ним. Потім, на перехресті вулиць Сировця та Г. ОСОБА_21 до нього з боків підійшли ОСОБА_16 та ОСОБА_19 , взяли за руки та повели у двір одного з будинків. Мякиш був поряд. У дворі будинку ОСОБА_16 сказав, що «Так не делается», після чого хтось зробив йому підніжку від якої він впав. Коли намагався підвестись, йому нанесли 3-4 удари по голові. Він намагався закритись руками від ударів. Хтось кричав, щоб забрали телефон, і він сам віддав комусь з обвинувачених телефон, що в нього залишався. У двір вибігла якась жінка, почала кричати і вся розбіглись.
Телефон йому повернули. Від позовних вимог відмовляється. Претензій до обвинувачених ніяких не має.
При одночасному допиті потерпілого та ОСОБА_16 , ОСОБА_20 підтвердив свої пояснення, зазначивши, що його били ОСОБА_16 та ще двоє хлопців. Телефон він віддав сам. ОСОБА_16 фактично підтвердивши пояснення потерпілого зазначив, що він тільки зробив ОСОБА_20 підніжку. (т.2 а.с. 155-158);
- поясненнями свідка ОСОБА_22 , який пояснив суду, що 01.05.2014 року, разом з знайомими ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та іншими, гуляв в центральному парку, пили пиво. Перечекавши дощ, пішли в сторону вулиці Г. ОСОБА_21 . Пам`ятає, що у дворі одного з будинків по цій вулиці, ОСОБА_16 штовхнув ОСОБА_20 і той впав. Мякиш почав наносити ОСОБА_20 удари ногами. Поряд з ним, трохи попереду до місця бійки, стояв ОСОБА_19 . Він потерпілого не бив. Яке майно забрали у ОСОБА_20 не знає. Грошей у ОСОБА_20 не було, так як ще в магазині той показував пустий гаманець. Потім дізнався, що у ОСОБА_20 забрали телефон. Телефон, чорний «Самсунг» на кнопках, він бачив у ОСОБА_19 .
- поясненнями свідка ОСОБА_23 , який пояснив суду, що 01.05.2014 року, вечері, разом з ОСОБА_24 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , гуляли у центральному парку міста. Зустріли ОСОБА_19 . Потім, пішли в сторону площі Леніна. По дорозі звернули на вулицю Г. ОСОБА_21 , де зайшли в двір одного з будинків. ОСОБА_16 зробив ОСОБА_20 підніжку і той впав. Мякиш почав бити ОСОБА_20 ногами по тілу, завдавши тому 3-4 удари. Все це для нього було несподівано, так як він не чув, щоб хтось домовлявся про таке. ОСОБА_19 стояв на відстані 3-4 метрів від потерпілого, його не бив. Про викрадення телефону, йому нічого не відомо. Інших речей ОСОБА_20 , в його присутності ніхто не брав. Потім на двір з під`їзду вийшла жінка, і вони розбіглись хто куди.
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.05.2014 року, відповідно до якої ОСОБА_17 заявив, що вночі 02.05.2014 року, його знайомий ОСОБА_16 , разом з незнайомими особами, побили його, заволоділи його майном (т.2 а.с. 7-8);
- заявою обвинуваченого ОСОБА_16 від 06.05.2014 року, відповідно до якої він разом з ОСОБА_19 відібрали у ОСОБА_20 мобільний телефон. Телефон продавав ОСОБА_19 (т.2 а.с. 23);
- протоколом огляду викраденого телефону «Самсунг», наданого для огляду та вилучення ОСОБА_25 , фототаблицею до огляду (т.2 а.с. 20), зазначеним речовим доказом (т.2 а.с. 103-104);
- протоколом огляду місця події від 05.05.2014 року, яким зафіксована обстановка на місці вчинення злочину (т.2 а.с. 18-19);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, фототаблицею до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_20 , серед пред`явлених йому осіб, за зовнішніми признаками впізнав ОСОБА_19 як особу, яка пограбувала його (т.2 а.с. 90-94);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, фототаблицею до нього, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_16 , серед пред`явлених йому осіб, за зовнішніми признаками впізнав ОСОБА_18 як особу, яка разом з ним, 01.05.2014 року відкрито пограбувала потерпілого ОСОБА_20 (т.2 а.с. 159-163);
- протоколом пред`явлення речей для впізнання, фототаблицею до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_20 , за зовнішніми ознаками впізнав свій телефон, вилучений в ході огляду у свідка по справі (т.2 а.с. 100-102);
- протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_17 , фототаблицею до нього, який на місці вчинення відносно нього пограбування, пояснив обстановку та обставини вчинення злочину, уточнив, що ОСОБА_16 зробив йому підніжку від якої він впав, наніс удар ногою по підборіддю, після чого, 2-3 хлопця наносили йому удари по тулубу з різних сторін, за допомогою статистів показавши як його за руки вели у двір будинку, збили з ніг, наносили удари (т.2 а.с. 120-127);
- протоколом слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_16 , фототаблицею до нього, який на місці вчинення злочину щодо ОСОБА_20 , пояснив обстановку та обставини вчинення злочину, уточнив, що за попередньою домовленістю, разом з ОСОБА_19 та хлопцем на ім`я ОСОБА_26 , взяв разом з останнім потерпілого за руки, завели його у двір будинку по вулиці Г. ОСОБА_21 , де він зробив ОСОБА_20 підніжку від якої той впав, а ОСОБА_18 став наносити потерпілому удари ногами по тулубу. Шевченко, на вимогу ОСОБА_18 , сам витяг телефон з кишені та віддав його, за допомогою статиста показав де саме, і як відбувались зазначені ним події. Наведені дії виконані по взаємній домовленості (т.2 а.с. 142-148);
- протоколом слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_19 , фототаблицею до нього, який на місці вчинення злочину щодо ОСОБА_20 , пояснив обстановку та обставини його вчинення, уточнив, що скоїти грабіж відносно ОСОБА_20 запропонував ОСОБА_16 . Він у подальшому і завів ОСОБА_20 у двір будинку 3 по вулиці Г. ОСОБА_21 , де штовхнув його, а коли потерпілий від поштовху присів, наніс тому удар ногою в обличчя. Далі удари наносив ОСОБА_18 . Він стояв поряд. Потерпілого не бив (т.2 а.с. 210-215);
- протоколом слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_18 , фототаблицею до нього, який на місці вчинення злочину щодо ОСОБА_20 , пояснив обстановку та обставини його вчинення, уточнив, що скоїти грабіж відносно ОСОБА_20 запропонував ОСОБА_16 . Він у подальшому і завів ОСОБА_20 у двір будинку 3 по вулиці Г. ОСОБА_21 , де штовхнув його, наніс декілька ударів по голові. ОСОБА_19 стояв поряд та кричав ОСОБА_20 , щоб той віддавав телефон. За наполяганням ОСОБА_16 , він також наніс потерпілому декілька ударів ногами по його ногам. Телефон начебто ОСОБА_20 віддав сам. (т.2 а.с. 216-223);
Відповідно до звіту про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , останній мешкає з батьками. Співбесіду та профілактичну роботу з ОСОБА_19 провести не вдалося через його неврівноважену агресивну поведінку. ОСОБА_19 недобросовісний учень, інтересу до навчання не проявляє. Не врівноважений. Авторитету серед учнів свого віку не має. Схильний до бродяжництва. Відрахований 17.09.2014 року за систематичні пропуски уроків. Неповнолітній не розуміє серйозності скоєного, йому байдуже що з ним буде далі. Готовий нести відповідальність за свої дії.
Звітом щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 останній виховується у неповній родині, шлюб між батьками розірвано, батько з родиною не проживає, участі у вихованні та утриманні сина не приймає. Мати з цивільним чоловіком проживає окремо, ОСОБА_8 мешкає разом з бабусею. Станом на 13.02.2015 навчався на першому курсі у Дніпродзержинському професійному ліцеї, проте до навчання ставиться безвідповідально, захоплюється боксом та бігом. Має друзів зі складу учнів ліцею. До вчиненого діяння ставиться негативно, жалкує про скоєне правопорушення, готовий нести відповідальність а скоєне, бажає змінити поведінку. Неповнолітнього поставлено на облік до Дніпродзержинського міського центру соціальних служб ля сім`ї, дітей та молоді.
Аналізуючи викладене, суд вважає що у судовому засіданні вина обвинувачених встановлена та підтверджена, а їх умисні дії вірно кваліфіковані:
- ОСОБА_27 за ст. 186 ч.2 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насиллям, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб;
- ОСОБА_8 за ст. 186 ч.2 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насиллям, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб;
- ОСОБА_5 за ст. 186 ч.2 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насиллям, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
У судовому засіданні ОСОБА_19 свою вину визнав частково, що пов`язано з тим, що останній заперечував завдання потерпілому ударів, що знайшло своє відображення у зміненому обвинуваченні.
Встановлено та підтверджено вищенаведеними доказами, що обвинувачений ОСОБА_19 не завдавав потерпілому ударів, але як співучасник злочину він повністю усвідомлював, що насилля яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, тобто нанесення співучасниками злочину ОСОБА_16 та ОСОБА_18 потерпілому ОСОБА_20 ударів, є необхідною умовою для доведення їх заздалегідь спланованого, спільного злочинного умислу до кінця.
З обвинувачення ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , судом виключається зазначення того, що обвинувачений ОСОБА_18 забрав телефон з карману кофти потерпілого, так як відповідно до пояснень потерпілого ОСОБА_20 , яким у суду не має ніяких підстав не довіряти, після придушення його волі до спротиву, на вимогу грабіжників сам віддав ОСОБА_18 мобільний телефон.
Під час судового засідання, з урахуванням пояснень потерпілого, обвинувачених, свідків по справі, слідчих дій, встановлено, що пограбування ОСОБА_20 відбувалось о 23 годині 05 хвилин 01.05.2014 року, і тому зазначення в процесуальних документах часу вчинення злочину 02.05.2017 року, є невірним, підлягає корегуванню відповідно до фактично встановлених обставин.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_16 , суд вважає повне визнання ним своєї вини, щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_16 , є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_19 , суд вважає фактично повне визнання ним своєї вини, щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_19 , є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_18 , суд вважає повне визнання ним своєї вини, щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_18 , є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_16 міри покарання, суд, враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, наслідки, що настали, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, негативно характеризується за місцем навчання, посередньо характеризується за місцем мешкання, походить з неповної, неблагополучної сім`ї, вину визнав, враховує обставини що пом`якшують та обтяжують покарання, принцип індивідуалізації покарання.
Суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_16 можливо шляхом призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, з встановленням строку випробування. На думку суду зазначене покарання є законним, справедливим, цілком достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нового злочину.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_18 міри покарання, суд, враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, наслідки, що настали, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, негативно характеризується за місцем навчання, посередньо характеризується за місцем мешкання, вину визнав, враховує обставини що пом`якшують та обтяжують покарання, принцип індивідуалізації покарання.
Суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_18 можливо шляхом призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, з встановленням строку випробування. Зазначене покарання на думку суду є законним, справедливим, цілком достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нового злочину.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_19 міри покарання, суд, враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, наслідки, що настали, його роль у співвиконанні злочину, особу обвинуваченого, який на час вчинення злочину не мав судимості, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, негативно характеризується за місцем навчання, посередньо характеризується за місцем мешкання, вину визнав, враховує обставини що пом`якшують та обтяжують покарання, принцип індивідуалізації покарання.
При розгляді питання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом встановлено наступне.
Вироком Заводського райсуду м. Дніпродзержинська від 08.11.2016 року, ОСОБА_19 засуджений за ст. 187 ч.2, 69 КК України до 5 років позбавлення волі.

Статтею 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» визначено про звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, засуджених за злочини, осіб, зазначених у ст. 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 10 років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менш половини призначеного строку основного покарання. Статтею 1 цього Закону, передбачено звільнення від відбування покарання осіб, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

Злочин, передбачений ст. 186 ч.2 КК України, згідно до ст. 12 КК України, є тяжким, за який передбачено покарання до 6 років позбавлення волі. На теперішній час, з урахуванням ч.5 ст. 72 КК України, редакція якої діяла до 21.06.2017 року, відбув покарання у вигляді позбавлення волі більш ніж 2 роки 9 місяців.

На момент вчинення злочину ОСОБА_19 був неповнолітнім, що підтверджується його свідоцтвом про народження (т.2 а.с. 66)

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_20 залишаються судом без розгляду, у зв`язку з його відмовою від позову.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні пред`явленого обвинувачення за ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши випробувальний термін строком на 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого протягом випробувального строку:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань виконання кримінальних покарань;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у скоєнні пред`явленого обвинувачення за ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 104 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши випробувальний термін строком на 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого протягом випробувального строку:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань виконання кримінальних покарань;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у скоєнні пред`явленого обвинувачення за ст.186 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Згідно ст. 70 ч.4 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за теперішнім вироком, більш суворим покаранням за попереднім вироком Заводського райсуду м. Дніпродзержинська від 08.11.2016 року, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

В строк призначеного судом ОСОБА_5 покарання, зарахувати строк його перебування під вартою з 17.03.2016 року по 20.06.2017 року включно, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі, з 21.06.2017 року по 27.09.2017 року, з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення до одного дня позбавлення волі.

На підставі п. а) ст. 1, ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання.

Речовий доказ по справі мобільний телефон, що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_17 залишити у володільця.

Позовну заяву потерпілого ОСОБА_17 залишити без розгляду, у зв`язку з відмовою позивача від позовних вимог.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді тримання під вартою, змінити на особисте зобов`язання, звільнивши його з під-варти в залі суду.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученні обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1