Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
01 лютого 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002076 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 14 вересня 2017 року стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Антопіль, Рівненського району Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.2 ст.187 КК України,
та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Рівне, зареєстрованого та проживаючого за адресою по АДРЕСА_2 , обвинуваченого за ч.2 ст.187 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 та його
захисника адвоката ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 та його
захисника - адвоката ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на сім років із конфіскацією майна;
ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на сім років із конфіскацією майна.
Запобіжний захід ОСОБА_7 та ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили обрано у виді тримання під вартою.
__________________________________________________________________________________________________________
Справа № 11кп/787/26/2018 Головуючий в 1-ї інстанції ОСОБА_11
Категорія: ч.2 ст.187 КК України Доповідач - ОСОБА_1
Судом постановлено стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 солідарно на користь :
- ОСОБА_9 14 747 грн. 83 коп. майнової шкоди, 5 000 грн. моральну шкоду та 640 грн. судового збору;
- Рівненської міської ради для зарахування на рахунок місцевого бюджету 4839 грн. 38 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.
Вироком вирішено питання стосовно речових доказів по справі.
ОСОБА_5 визнаний винним в тому, що 15 грудня 2016 року, в період часу з 00 год. 00 хв. по 00 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , знаходячись на АДРЕСА_2 , маючи умисел на власне матеріальне збагачення, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, вчинив напад на ОСОБА_9 , в ході якого застосував насильство, небезпечне для здоров`я, яке виразилось у спільному нанесенні йому не менше шістнадцяти ударів кулаками рук та ногами по різних частинах тулуба і голови, в результаті чого спричинили йому тілесні ушкодження у виді: уламкового перелому основної фаланги 5-го пальця лівої кисті з наявністю крововиливу, яке відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалості розладу здоров`я, крім того, закриту черепно-мозкову травму у виді струсу головного мозку, крововиливів в лобній ділянці голови посередині, в лівій скроневій ділянці, на лівій вушній раковині, в обох навколоочних ділянках, в тім`яній ділянці посередині з садном на його фоні, садно на переніссі, крововилив з садном на його фоні в ділянці правої носо-губної складки, крововилив з двома саднами на його фоні в ділянці лівої носо-губної складки, крововиливи на слизовій оболонці верхньої губи з переходом на її червону кайму, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, крововиливи на зовнішній поверхні середньої третини правого передпліччя, на тильній поверхні правої кисті, садна на задній поверхні нижньої третини правого передпліччя, крововилив з саднами на його фоні на тильній поверхні лівої кисті, крововиливи на долонній поверхні лівої кисті, на передньо-внутрішній поверхні нижньої третини лівого передпліччя, в ділянці крила правої клубової кістки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Від вказаних ушкоджень потерпілий впав на землю та не чинив ніякого опору, після чого, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_12 відкрито викрав: золотий перстень з вставками каміння, вагою 4,94 г, вартістю 4940 грн., золоту обручку, вагою 3,04 г, вартістю 1713 грн. 43 коп., мобільний телефон «Samsung J100H», вартістю 2030 грн. 89 коп. та гроші в сумі 1000 грн., чим заподіяли потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 9684 грн. 32 коп., після чого залишили місце скоєння злочину.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просила зазначений вирок щодо ОСОБА_5 змінити в частині кваліфікації дій на ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.75 цього Кодексу - звільнити засудженого від відбування призначеного покарання.
На обгрунтування своїх вимог зазначила, що вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_5 є незаконним та необгрунтованим через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, право на захист якого порушено.
Вирок щодо ОСОБА_7 в апеляційному порядку не оскаржено.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника-адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив змінити вирок та пом`якшити покарання, думку захисника ОСОБА_10 щодо відсутності підстав для задоволення апеляції, міркування прокурора ОСОБА_8 про безпідставність апеляційних доводів, думку потерпілого ОСОБА_9 , який підтримавши прокурора, підтвердив отримання ним від ОСОБА_5 7373 грн. 92 коп. як відшкодування матеріальної та 2500 грн. моральної шкоди, дослідивши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, тобто ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права із дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК, а також обґрунтованим, тобто ухваленим на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 КПК, та вмотивованим, тобто таким, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з матеріалів провадження, винуватість обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_13 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за викладених у вироку обставин, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема з даних суду показань потерпілого ОСОБА_9 вбачається, що 15 грудня 2016 року близько 00 год. повертався з гостей та викликав таксі. Вийшовши на дорогу і прочекавши таксі близько 10 хв., пішов у попутному напрямку до заправки "ОККО". Назустріч йому йшли обвинувачені та попросили закурити і тоді ж помітили на його пальцях, обручку з печаткою. Коли відійшов від них 20 м його ззаду наздогнали, він відчув сильний удар в правий бік, впав на землю та його відразу стали бити двоє чоловік по спині, голові, руках і ногах. Обвинувачені хотіли позривати у потерпілого перстні, але не могли, оскільки він стиснув руки в кулаки. Намагаючись втекти, він піднявся на ноги та пробіг 5-6 метрів, але його збили з ніг продовжили бити ногами, а коли вже втратив сили, обвинувачені змогли зняти у нього перстні. Як виймали телефон, забрали гроші та годинник він не відчував, тому що був дуже побитий. Коли обвинувачені пішли, потерпілий відразу хотів зателефонувати в поліцію, але телефону, який лежав в нагрудній кишені не було, грошей, які були у задній кишені штанів також не було. Хоча гроші і телефон могли випасти, але він оглядав місце де його били одразу після побиття та знайшов лише кросівок, взув його і пішов до заправки "ОККО", звідки зателефонував в поліцію. Працівники поліції приїхали через 20 хв. і також оглядали місця, де його били, проте ні телефону, ні годинника, ні грошей не виявлено.

Ці показання підтверджені даними:
- протоколу пред`явлення особи для впізнання від 15.12.2016 з фототаблицями, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав особу під номером "4", що 15.12.2016 в с.Антопіль Рівненського району наносив йому тілесні ушкодження, та заволодів його особистими речами, тобто ОСОБА_5 (а.с.37-41);
- протоколу пред`явлення особи для впізнання від 06.01.2017 з доданими фототаблицями, відповідно до якого потерпілим ОСОБА_9 було впізнано особу за номером "4", яка 15.12.2016 в с.Антопіль Рівненського району наносила йому тілесні ушкодження та заволоділа його особистими речами - ОСОБА_7 (а.с.42-46);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.01.2017 з долученими фототаблицями, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 детально розповів і показав куди та яким чином йому наносились удари нападниками (а.с. 47-55);
- висновком судово-медичної експертизи №1343 від 15.12.2016 р., згідно якого, вказані тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_9 виникли не менше як від шістнадцять травматичних дій тупого(их) предмету(ів), якими могли бути руки, ноги, по терміну спричинення не суперечать строку, вказаному в постанові, а саме 15.12.2016. Тілесне ушкодження у вигляді перелому основної фаланги 5-го пальця лівої кисті, могло виникнути, як в результаті удару твердого тупого предмету в ділянку кисті так і в результаті падіння потерпілого з опором на ліву кисть, і відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм довготривалості розладу здоров`я, решта - до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та до легких тілесних ушкоджень (а.с.122-123).
Вказаним обставинам не суперечать і показання свідка ОСОБА_14 , який пояснив суду, що вечірньої пори доби у грудні 2016 року біля магазину "Аннет" на вул.Фабричній у м.Рівному випадково зустрівся зі знайомим на ім'я ОСОБА_15 . Ярослав запропонував йому купити телефон «Samsung J100H», який, за словами знайомого, той придбав в ломбарді в центрі м.Рівного, та повідомив, що вдома має коробку і зарядний пристрій до цього телефону. Свідок ОСОБА_14 , оглянувши телефон, купив його за 1300 грн. Згодом працівники поліції повідомили йому, що телефон викрадений та вилучили у нього цей телефон.
Показання потерпілого знайшли своє підтвердження також у показаннях обвинуваченого ОСОБА_7 . Зокрема він пояснив місцевому суду, що 15 грудня 2017 року після вживання алкогольних напоїв в компанії з ОСОБА_5 поверталися додому та зустріли ОСОБА_9 , в якого попросили цигарок та поспілкувались. Коли потерпілий відійшов від них, ОСОБА_5 запропонував наздогнати його та побіг перший, а наздогнавши - вдарив його у підборіддя рукою, збив потерпілого з ніг. Як підбіг ОСОБА_7 , то обвинувачені стали наносити потерпілому удари ногами по спині, ниркам. Коли ж потерпілий намагався встати, то ОСОБА_5 знову збив його з ніг. Золоті вироби обвинувачені зняли у потерпілого, коли той лежав на спині. ОСОБА_7 зняв перстень з однієї руки потерпілого, а ОСОБА_5 - з іншої, після чого пішли в центр села. Зателефонувавши знайомому, ОСОБА_7 запропонував йому купити обручку. Знайомий під`їхав автомобілем та придбав у нього обручку за 300 грн., а перстень обвинувачений залишив собі (пізніше працівники поліції вилучили його). Викрадення у потерпілого мобільного телефону, грошей та годинника обвинувачений заперечив.

Вказані свідчення об'єктивно підтверджені даними протоколу проведення слідчого експерименту від 06.01.2017 р. із доданими фото таблицями, під час якого обвинувачений ОСОБА_7 детально розповів та показав, де і як обвинувачені били потерпілого та знімали з нього золоті вироби (а.с.161-169).
Не суперечать вказаним показанням досліджені місцевим судом інші докази:
- протокол огляду місця події від 15.12.2016 р. з фототаблицями, згідно якого при огляді місця здійснення нападу на потерпілого було виявлено слід взуття(а.с.12-16);
- протокол огляду предмету від 15.12.2016 р. з доданими фототаблицями, яким є взуття - чоловічі кросівки (а.с.29-31);
- висновок експерта №1.2-1365/16 від 08.02.2017 р., згідно якого слід низу взуття, розміром 290х108 мм, вилученого в ході огляду місця події - ділянки дороги по вул.Київській, неподалік буд.№80 в с.Антопіль Рівненського району, міг бути залишений кросівком чорного кольору, на ліву ногу, добровільно виданим 15.12.2016 гр. ОСОБА_5 , або іншим взуттям з подібними геометричними характеристиками протектору (а.с.86-93);
- висновки товарознавчих експертиз №3.2-1440/16 від 22.12.2016 р., згідно якого ринкова вартість мобільного телефону «Samsung J100H», станом на 15.12.2016 р. могла становити 2030 грн. 89 коп., та №3.2-1438/16 від 27.12.2016 р., відповідно до якого сукупна вартість в брухті золотої обручки 585 проби, вагою 3,04 г станом на 15.12.2016 р. 1713 грн. 43 коп. (а.с.97-100, 107-110).
Не заперечивши факту нападу, обвинувачений ОСОБА_5 показав, що коли разом зі ОСОБА_7 нічної пори доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повертались додому, то зустріли потерпілого, який на їхнє прохання пригостив цигарками. Коли він відійшов від них на 100 м, ОСОБА_7 запитав у ОСОБА_5 , чи він звернув увагу які перстні на пальцях потерпілого, та сказав стояти на місці, а сам побіг наздоганяти потерпілого. Через деякий час ОСОБА_7 покликав ОСОБА_5 . Коли підбіг, то побачив, що ОСОБА_7 з потерпілим шарпають один одного і наніс удар кулаком правої руки ОСОБА_9 в підборіддя. Потерпілий впав, а вони стали бити його ногами по тулубу, спині. ОСОБА_7 перевернув ОСОБА_9 на спину, а ОСОБА_5 тримав потерпілого за ліву руку. Тоді ОСОБА_7 спочатку зняв обручку з правої руки, а потім перстень з лівої. Потім ОСОБА_5 наніс ще один удар ногою потерпілому в лоб, так як той намагався встати, і вони пішли. Ні грошей, ні мобільного телефону, ні годинника як вказав обвинувачений у потерпілого не бачив і не брав. Обручку ОСОБА_7 продав двом чоловікам, які приїхали на автомобілі знайомим, про долю викраденого перстня обвинуваченому не відомо.
Згідно диспозиції ч.2 ст.187 КК України, розбій як злочин проти власності це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

За роз`ясненнями, які містить п.6 постанови № 10 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Також колегія суддів виходить з того, що вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього злочину декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Домовитись про спільне вчинення злочину заздалегідь означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Зі змісту ч. 2 ст. 28 КК слідує, що домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру та місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо. Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці. Саме так діяли обвинувачені при нападі на ОСОБА_9 .
Оцінюючи показання обвинувачених, потерпілого, свідка та інші наявні в справі докази, колегія суддів вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_5 в інкримінованому злочині доведена повністю та дії кожного із обвинувачених вірно кваліфіковані за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
З урахуванням викладеного вище, доводи апелянта щодо недоведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 та ексцесі виконавця в діях обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів визнає такими, що не ґрунтуються на вказаних доказах.
Колегія суддів вважає позбавленими підстав доводи про порушення права на захист, оскільки, як вбачається зі змісту протоколу роз`яснення права на захист, на який послалася захисник в апеляційній скарзі, слідчий роз`яснив підозрюваному ОСОБА_5 його право на кваліфіковану правову допомогу, яке він може реалізувати обравши собі захисника або шляхом призначення йому захисника безоплатно за рахунок держави. ОСОБА_5 заявив, що права йому роз`яснено в повному обсязі та зрозумілі. Від послуг захисника відмовляється, що не пов`язано з його матеріальним станом (а.с.200). Згідно даних журналу судового засідання та здійсненого судом технічного запису, відповідно до вимог ч.5 ст.25, ст.345 КПК обвинуваченим було вручено пам`ятку про їхні права та обов`язки, передбачені цим Кодексом, а головуючим з`ясовано, чи зрозумілі їм їх права та обов`язки (т.2 а.с.42).
Посилання захисника на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Колоцца проти Італії», колегія суддів вважає недоречним, оскільки в указаному рішення йдеться про порушення ч.1 ст.6 Конвенції - права на справедливий судовий розгляд, тобто прав обвинуваченого в суді (захищати себе особисто, брати участь під час судового розгляду у допиті свідків обвинувачення, користуватись безоплатною допомогою перекладача).
При призначенні покарання суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.65 КК, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу кожного із обвинувачених, відсутність пом?якшуючих покарання обставин та обтяжуючу обставину. Зокрема було взято до уваги, що цей злочин є тяжким, дані про особи обвинувачених, кожен з яких раніше не судимий, посередні характеристики кожного за місцем проживання та позитивну ОСОБА_5 з навчальної установи. Обставиною, яка обтяжує покарання кожного із обвинувачених визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Натомість не встановлено обставини, що пом`якшують їх покарання. Оскільки санкцією ч.2 ст.187 КК встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна, то призначене кожному із обвинувачених судом за вказаний злочин покарання є мінімальним.

Згідно ст.414 КПК, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість. У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 не вказала у чому саме проявилась вказана невідповідність.
Водночас колегія суддів враховує, що обвинуваченими було вчинено тяжкий насильницький злочин проти особи з метою заволодіння майном жертви, здоров`ю якої у ході нападу заподіяно шкоду. Конституція України (ст. 3) визнає людину, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпеку найвищою соціальною цінністю. Хоча у ході апеляційного розгляду справи суду було надано розписку потерпілого ОСОБА_9 про отримання ним половини коштів на відшкодування шкоди, заподіяної обвинуваченим ОСОБА_5 , однак колегія судів враховує думку потерпілого про залишення вироку без зміни, оскільки його стан здоров`я на даний час незадовільний.

Обставин, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону згідно ст.412 КПК, під час апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено. Відтак підстав для зміни чи скасування вироку, не вбачається, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,
у х в а л и л а :
Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 14 вересня 2017 року у кримінальному провадженні №0002076 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України залишити без зміни, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими - в той же самий строк з дня вручення копії цієї ухвали.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2