Справа № 128/2576/17
УХВАЛА
22 листопада 2017 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора- ОСОБА_3 , представника колонії- ОСОБА_4 , захисника- ОСОБА_5 , засудженого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефа, Харківська область, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, до засудження не працюючого, не одруженого, раніше судимого;
1.08.06.2002 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді штрафу;

2.06.11.2013 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі;

3.12.04.2016 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 391, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 15.07.2016 року, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув*язнення та тримання його під вартою з 12.04.2016 року по 15.07.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув*язнення за два дні позбавлення волі.

про застосування Закону України «Про амністію в 2016 році», -

ВСТАНОВИВ:
29.09.2017 року до Вінницького районного суду Вінницької області поштою поступила заява засудженого ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про амністію в 2016 році», в якій останній вважає себе суб*єктом Закону України «Про амністію в 2016 році», оскільки він вперше засуджений до позбавлення волі та відбув більше половину призначеного судом строку покарання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив суд відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_6 є особою, яка засуджена за вчинення особливо тяжкого злочину умисне вбивство до покарання у виді позбавлення волі , тому відповідно до ст. 4 Закону України « Про застосування амністії в Україні» ,нього на застосовується амністія ; крім цього, після ухвалення вирокуХарківського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 115 КК України від 06.11.2013 року , але до повного відбуття покарання, засуджений вчинив умисний злочин, тому відповідно до ст .9Закону України «Про амністію у 2016 році» , це є ще одною підставою для відмови у застосуванні до засудженого Закону України «Про амністію у 2016 році».

Представник колонії ОСОБА_4 , при вирішення даного питання поклався на розсуд суду.

Засуджений ОСОБА_6 підтримав подану заяву , суду пояснив , що хоча він не читав Закону України «Про амністію в 2016 році», але вважає що у суду є підстави для звільнення його від подальшого відбуття покарання за цим Законом, оскільки він відбув більше половини строку покарання, вперше відбуває таке покарання у виправній колонії; у вчинені злочину за ч. 1 ст. 391 КК України себе не визнає.

Захисник ОСОБА_5 підтримала заяву засудженого ОСОБА_6 , оскільки пов`язана законом із міркуванням підзахисного, просила його задовольнити.

Заслухавши думку прокурора, представника колонії, захисника, засудженого, дослідивши матеріали особові справи засудженого , суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вказаної заяви, за її безпідставністю , виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , є неодноразово судимою особою, востаннє засуджений 12.04.2016 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 391 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 115 КК України від 06.11.2013 року у виді 4 років позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 15.07.2016 року, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув*язнення та тримання його під вартою з 12.04.2016 року по 15.07.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув*язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахується з 12.04.2016 року, кінець строку 12.09.2021 року.

У відповідності до ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання на підставі Закону України про амністію.

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Так, злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого засуджено ОСОБА_6 , відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, злочин передбачений ч. 1 ст. 391 КК України до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягає скороченню на половину невідбута частина покарання засудженим, які відбувають покарання у виді обмеження волі, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, за злочини, що не є особливо тяжкими, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-6 цього Закону.
Згідно п. «е» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб яких засуджено умисне вбивство (стаття 115 КК України 2001 р.; статті 93 і 94 КК України 1960 р.).

Відповідно до п. «а» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України « Про застосування амністії в Україні» амністія не застосовується до осіб, засуджених за умисне вбивство.

З огляду на вищезазначені обставини, враховуючи, що ОСОБА_6 є особою, яка засуджена за вчинення особливо тяжкого злочину умисне вбивство до покарання у виді позбавлення волі, крім цього, після ухвалення вирокуХарківського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 115 КК України від 06.11.2013 року , але до повного відбуття покарання, він вчинив умисний злочин, передбачений ч. 1 ст. 391 КК України, за яким його засуджено Червонозаводським районним судом м. Харкова, тому відповідно до п.п. «а» та «е» ст. 9Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. 7 Закону України «Про амністію у 2016 році», ч. 2 ст. 4 Закону України « Про застосування амністії в Україні» він не є суб*єктом Закону України «Про амністію у 2016 році», а отже він не підлягає звільненню від відбування покарання за вказаним Законом, тому у задоволені заяви засудженого слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.3, 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. 85 КК України, ст. 537 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про амністію в 2016 році», - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області, шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи діб з дня отримання копії цієї ухвали.

СУДДЯ: