Справа № 459/3527/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/684/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:
Головуючого-судді : - ОСОБА_2
суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі : - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 21 квітня 2017 року, -
за участю прокурора : - ОСОБА_7

в с т а н о в и л а :
Цим вироком:
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, раніше не судимого, учасника бойових дій, -

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.345 КК України, та призначено покарання:

за ч.1 ст.263КК України у виді позбавлення волі строком у 3 (три) роки;

за ч. ч.1 ст.345 КК України у виді позбавлення волі строком у 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.
По кримінальному провадженню вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.
За вироком суду, ОСОБА_6 у невстановлений слідством час та у невстановленому слідством місці придбав гранату РГД-5, яку зберігав у своєму помешканні на АДРЕСА_1 з невстановленими подальшими намірами. 29 вересня 2016 року близько 17.00 годин, в приміщенні квартири на АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_6 в останнього було вилучено гранату РГД-5, яка згідно перевірки об`єкта який являється вибуховим пристроєм та згідно акту знешкодження вибухових пристроїв №4/16 від 29.09.2016 року була знищена шляхом вимушеного підриву в безпечному місці.

Окрім цього, 29 вересня 2016 року в період з 15.00 по 17.20 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у своєму помешканні на АДРЕСА_1 , утримуючи в руці гранату РГД- 5, під час розмови із тимчасово виконуючим обов`язки начальника Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області підполковником поліції ОСОБА_8 , який перебував під час виконання службових обов`язків, неодноразово погрожував застосуванням даної гранати шляхом підриву, в разі не виконання ОСОБА_8 вимог поставлених перед ним.

Не погоджуючись із вказаним вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду першої інстанції у зв`язку із тяжкістю призначеного покарання та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України; за ч. 1 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк 1 рік. Мотивує це тим, що оскаржуваний вирок суду незаконний та необґрунтований в частині призначення міри покарання.
18 вересня 2017 року захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 подав клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 амністії.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, та клопотання свого захисника, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та клопотання захисника ОСОБА_9 , перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні суду першої інстанції свою вину у вчиненому визнав повністю, дав пояснення, які в повній мірі відповідають тим фактичним обставинам, за яких було скоєно злочин та які ним не оспорюються, щиро розкаявся.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у скоєнні кримінальних правопорушень, його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.345 КК України стверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом першої інстанції визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та відповідно до цих вимог закону суд першої інстанції обмежився дослідженням доказів, а саме: допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно зрозуміли зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи, суд не мав сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.263, ч.1 ст.345 КК України, а саме придбання, зберігання вибухового пристрою, без передбаченого законом дозволу та погрозі вбивством працівнику правоохоронного органу, який виконував свої службові обов`язки і ця кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 ніким не оспорюється.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є злочинами середньої тяжкості та тяжким, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого, який є людиною середнього віку, за місцем проживання скарг від сусідів не має, на обліках у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, учасник бойових дій, має неповнолітню дитину, обставиною, яка пом`якшує покарання є його щире каяття у вчиненні злочинів, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, та вірно призначив останньому покарання в межах санкцій статей, за якими кваліфіковано злочини у виді позбавлення волі, враховуючи вимоги ст. 70 КК України, але враховуючи, щире каяття обвинуваченого, відсутність інших негативних даних про його особу, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без реального позбавлення волі, а тому вірно звільнив його від відбуванняпризначеного покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
За таких обставин колегія суддів вважає, що вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 21 квітня 2017 року, є законним, обґрунтованим та постановлений відповідно до вимог чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 21 квітня 2017 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4