Справа № 640/4495/18
н/п 1-кс/640/2787/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
власника майна - ОСОБА_4 ,
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 власником легкового автомобіля є ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
У судовому засіданні слідчий підтримав подане ним клопотання.
ОСОБА_4 , власник майна, у судовому засіданні покладався при вирішенні питання щодо накладення арешту на вилучений під час огляду транспортний засіб на розсуд суду.
Судом встановлено, що 29 березня 2018 р. о 15-33 год. прокурором Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 факсимільним повідомленням було отримано ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26.03.2018 р., яким було повернуто вищезазначене клопотання слідчого прокурору для усунення недоліків, протягом сімдесяти двох годин з моменту отримання ухвали слідчого судді.
Після чого, 30.03.2018 р. слідчий Київського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим прокурором Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 , про накладення арешту на зазначене в клопотанні вилучене 23.03.2018 р. в ході проведення огляду місця події майно.
Таким чином, після проведення огляду місця події, в ході якого слідчим було відшукане і вилучене майно, слідчий, відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, протягом наступного робочого дня після вилучення майна звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, а потім - звернувся з даним клопотанням в межах встановленого суддею строку після усунення недоліків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.
Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та згідно з ч. 3 даної статті накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 107, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1