Ухвала
іменем україни

21 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 15 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 вересня 2016 року

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого 18 травня 2015 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 263 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки,

виправдано за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він 10 квітня 2016 року близько 02 години ночі, перебуваючи на території літнього майданчика кафе «Шансон», розташованому по вул. Пирятинській, 40-А, в м. Прилуки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно завдав два удари ножем в область тулубу та ноги ОСОБА_8 , чим заподіяв тяжкі тілесні ушкодження.

Виправдовуючи ОСОБА_7 , суд зазначив, що матеріалами справи беззаперечно не доводять причетності обвинуваченого до заподіяння ножових поранень потерпілому ОСОБА_8 .

Вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 15 лютого 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 скасовано та постановлено новий вирок, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного цим вироком частково приєднано не відбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2015 року і за сукупністю вироків остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

У касаційній скарзі захисник просить вирок апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд в апеляційному суді. Вказує на неповноту судового розгляду, неправильне застосування кримінального закону та допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що апеляційний суд прийшов до помилкового висновку про наявність достатніх доказів для визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника, обговоривши доводи, викладені в касаційній скарзі та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, а його дії було кваліфіковано за ч.1 ст. 121 КК України.
Суд першої інстанції, розглядаючи справу щодо ОСОБА_7 прийшов до висновку, що показання потерпілого, свідків та записів камер відеоспостереження беззаперечно не доводять причетності ОСОБА_7 до нанесення ОСОБА_9 ножових поранень і прийняв рішення про його виправдання.
Разом із тим, апеляційний суд прийшов до обґрунтованого висновку, що виправдувальний вирок місцевого суду не відповідає положенням ст. 370 КПК України у зв`язку з чим скасував його.

При цьому апеляційний суд дав належну оцінку факту участі ОСОБА_7 бійці, в результаті якої ОСОБА_9 були заподіяні ножові поранення. Крім того було належним чином проаналізовано відеозаписи з камер відеоспостережень, з яких вбачається, що під час бійки у ОСОБА_7 був ніж, а локалізація ударів нанесених ОСОБА_7 , співпадає з локалізацією травм, які отримав ОСОБА_9 .

Беручи до уваги наведене, апеляційний суд обґрунтовано відкинув доводи захисту про те, що в руках у ОСОБА_7 був ліхтарик і про те що він знайшов ніж вже після бійки, оскільки вказані доводи спростовуються наявними в матеріалах справи відеозаписами з місця події.

Рішення апеляційного суду про те, що матеріали справи містять достатні дані, які поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_7 у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 є обґрунтованим, а кваліфікація його дій за ч.1 ст. 121 КК України є правильною.

Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає положенням ст. 65 КК України і є необхідним та достатнім для попередження нових злочинів та виправлення засудженого.

Вирок апеляційного суду відповідає положенням ст. 420 КПК України, а тому підстав для задоволення касаційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, керуючись статтями 433-436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 15 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3