Дата документу 12.02.2018 Справа № 554/661/18
Справа № 554/661/18
Провадження № 1-кс/554/1174/2018

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2018 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю слідчого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого посилається на наступне.
30.01.2018 р. до Полтавського РВП надійшло повідомлення, що невстановлена особа скоїла крадіжку деревини, яка була раніше вирубана під час проведення санітарної порубки поблизу с. Падалки Полтавського району.
Під час проведення огляду місця події, яке розташоване в лісопосадці поблизу с. Біологічне Полтавського району, було виявлено автомобіль марки «Газель» д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору належний згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ гр. ОСОБА_5 , фактичним власником на момент огляду був гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В кузові даного автомобіля виявлені дрова, бензопила «Бригадир» в червоному корпусі, яка належить гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Поряд з автомобілем з правої та лівої сторони знаходиться лісопосадка, в якій було виявлено пні зрубаних дерев, зрубані дерева та гілки. Транспортний засіб «Газель» д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору з дровами, які знаходились у ньому, належний згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ гр. ОСОБА_5 , фактичним власником на момент огляду був гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та бензопила «Бригадир» у червоному корпусі, яка належить гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучені і будуть зберігатися на території Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області, який розташований за адресою: м. Полтава вул. О. Пчілки 19-е.
Згідно ст.ст. 168, 237 КПК України вилучений автомобіль та бензопила є тимчасово вилученим майном, на яке, у відповідності до ч.5 ст.171 КПК України, потрібно накласти арешт з метою його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину.
Відповідно до п. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно п. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, та відповідно до п. 3 даної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а саме: речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Оскільки у даному випадку є всі підстави вважати, що автомобіль «Газель» д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору з дровами, які знаходились у ньому, належний згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ гр. ОСОБА_5 , фактичним власником на момент огляду був гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та бензопила марки «Бригадир» у червоному корпусі, яка належить гр. ОСОБА_6 13.07.1982 є предметами, які зберегли на собі сліди злочину, та є знаряддями вчинення злочину, а також враховуючи виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, вважаю за необхідне вжити заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на тимчасово вилучене майно, не застосування арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна та слідів злочину.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та прохав його задовільнити, долучив до матеріалів клопотання документи, підтверджуючі місце зберігання вилучених речей.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
Клопотання слідчого СВ Полтавського РВП ПВП ГУ Національної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль автомобіль «Газель» д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, належний згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ гр. ОСОБА_5 , фактичним власником на момент огляду був гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони його відчудження, а також проведення ремонтно-відновлювальних робіт.
Наклати арешт на дрова які знаходяться у ньому, та бензопилу «Бригадир» у червоному корпусі, яка належить гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1