Провадження: 1-кс/484/554/17
Справа: 484/2927/17
Ухвала
іменем України
07.09.2017 року м. Первомайськ
Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Первомайського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,розглянувши клопотання слідчого СВ Первомайського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна,
слідчий Первомайського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням, яке погоджене з прокурором Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області про накладення арешту на легковий автомобіль (сєдан) «Chevrolet Lacetti NF 196» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , із номером шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , бежевого кольору, а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 видане Запорізьким ВРЕР № 1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області у 2008 році на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які належать останній.
В клопотанні зазначено, що 17 липня 2017 року до Первомайського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області звернулась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про те, що на початку лютого 2015 року вона добровільно віддала у тимчасове користування свій автомобіль «Chevrolet Lacetti NF 196» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , однак по теперішній час даний автомобіль їй не повернуто, внаслідок чого останній завдано матеріальний збиток на загальну суму 150000 гривень.
Кримінальне правопорушення кваліфікується за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 192 КК України.
Також в клопотанні слідчий зазначає, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що у 2009 році в м. Запоріжжя ОСОБА_4 почала співмешкати (без оформлення офіційних шлюбних відносин) із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу від 18 квітня 2008 року із ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс» ОСОБА_4 придбала легковий автомобіль «Chevrolet Lacetti NF 196» із реєстраційним номером НОМЕР_1 .
У лютому 2015 року ОСОБА_4 віддала за добровільною згодою (на усній домовленості) вказаний автомобіль із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_6 , щоб останній поїхав до м. Первомайська Миколаївської області з метою догляду за своєю хворою матір`ю. По теперішній час ОСОБА_6 до м. Запоріжжя не повертався, взаємовідносини між останнім та потерпілою розірвані, але на прохання ОСОБА_4 повернути легковий автомобіль «Chevrolet Lacetti NF 196» із реєстраційним номером НОМЕР_1 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_6 відмовив, пояснюючи, що він також вкладав гроші за даний автомобіль (при здійсненні ремонтних робіт) за час користування.
Документами, що можуть підтвердити право приватної власності легкового автомобіля «Chevrolet Lаcetti NF 196» і свідоцтва про реєстрацію ТЗ до нього за ОСОБА_4 , є:
- - договір купівлі-продажу автомобіля № 0246 Л від 18.04.2008;
- - витяг про реєстрацію в Держаному реєстрі обтяжень рухомого майна № 40508590 від 23.04.2013;
- - акт № 1-0246 Л прийому-передачі автомобіля від 18.04.2008;
-- договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу;
- - поліс № ВС/7969300 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ;
- - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
Документами, що можуть підтвердити факт оплати за придбання легкового автомобіля «Chevrolet Lacetti NF 196» із реєстраційним номером НОМЕР_1 саме ОСОБА_4 , є:
- - кредитний договір № 490063828 від 22.04.2008;
- - довідка «Альфа-Банк» від 20.05.2013;
- - квитанції та ордери «Альфа-Банк» щодо переказу коштів відповідно до кредитного договору № 490063828.
Даний автомобіль є об`єктом кримінально протиправних дій у вказаному кримінальному провадженні.
З метою забезпечення збереження автомобіля як речового доказу та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також прийняття в подальшому рішення у кримінальному провадженні слідчий просить накласти арешт на вище зазначений автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
Слідчий у судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання з підстав, що в ньому викладені.
Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання не заперечує.
Суд заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних обставин.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя діє у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою яка гарантує дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину або суспільно небезпечного діяння , що підпадає під діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Звертаючись з клопотанням слідчий чи прокурор мають чітко визначити з якою метою вони просять накласти арешт, навівши обгрунтування цих вимог з наданням відповідних доказів застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Разом з тим, представленими в суд матеріалами встановлено, що у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, хоча слідчий в судовому засіданні стверджував, що особу, що скоїла кримінальне правопорушення встановлено та ним є ОСОБА_6 .
Крім того, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.
При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.
Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Однак слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні. Зокрема, в матеріалах, доданих до клопотання, не міститься жодного доказу того, що наявне суспільно небезпечне діяння передбачене ч.2 ст.192 КК України заподіяння майнової шкоди у великих розмірах шляхом обману або зловживання довірою ОСОБА_4 , у зв`язку з якими здійснюється дане кримінальне провадження.
Враховуючи вище наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий не довів, що наявність суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.192 КК України такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Виходячи з розумності і співрозмірності обмеження права власності на підставі вище викладених обставин, у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-
В задоволенні клопотання слідчого СВ Первомайського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт легкового автомобіля (сєдан) «Chevrolet Lacetti NF 196» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , із номером шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , бежевого кольору, а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 видане Запорізьким ВРЕР № 1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області у 2008 році на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які належать останній - відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційного скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя: