Справа № 615/363/15-к
Провадження № 1-о/615/1/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2017 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

заявника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області заяву адвоката ОСОБА_4 - захисника засудженого ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить переглянути за нововиявленими обставинами вирок Валківського районного суду Харківської області від 07.07.2015 року у кримінальному провадженні № 615/363/15-к щодо засудженого ОСОБА_5 . Змінити вирок в частині визнання його винним в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, виправдавши в цій частині за відсутністю складу злочину; в частині засудження за ч.3 ст.185 КК України - призначити покарання з врахуванням відбутого строку на день ухвалення нового рішення у справі.

В обґрунтування заяви вказує, що вироком Валківського районного суду Харківської області від 07.07.2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ст.70 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

До вступу в законну силу вироку, міру запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 застосовано тримання під вартою в СІЗО м. Харків, в зв`язку з цим його затримано в залі суду. Строк покарання враховано з дня затримання 07.07.2015 року.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 21759,80 грн., компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19.11.2015 року вирок Валківського районного суду Харківської області від 07.07.2015 року змінено. Збільшено суму стягнення з ОСОБА_6 і ОСОБА_5 компенсації спричиненої злочином моральної шкоди до 20 тисяч грн.

З 07.07.2015 року ОСОБА_5 відбував покарання в місцях позбавлення волі, звільнений на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.10.2017 року згідно ст..4 ЗУ «Про амністію в 2016 році».

Як зазначає заявник, 29.07.2017 року йому стало відомо про наявність науково-правового висновку фахівця на запит адвокатського об`єднання «Ореховський та Коломієць» від 23.01.2017 року у справі № 740/4432/16-к, яка перебуває в провадженні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області, в якому науковий фахівець завідуючий Навчально-науковою лабораторією дослідження політики у сфері боротьби зі злочинністю, доктор юридичних наук, професор, заслужений діяч науки і техніки України, академік Академії наук Вищої освіти України ОСОБА_8 надає висновки щодо застосування ст.263 КК України в кримінальному проваджені, які могли вплинути на дане судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі ні захиснику, ні суду під час судового розгляду справи.

Згідно висновку безпосереднім об`єктом злочину передбаченого ст.263 КК України є суспільні відносини в сфері обігу зброї в Україні. Відповідно до вимог п.7 ст.92 Конституції України регулювання правового режиму права власності на зброю повинно бути здійснено спеціальним Законом України, який на дату підготовки цього висновку відсутній. Відсутність такого спеціального Закону свідчить про відсутність на даний час регулювання суспільних відносин в сфері обігу зброї в Україні, що визначає, як наслідок відсутність об`єкту злочину передбаченого ст.263 КК України .

Відсутність одного з елементів складу злочину свідчить про відсутність складу злочину як такого. Фактично має місце ситуація, яка у теорії права визначається як прогалина у законі. Спроби її заповнення застосуванням ст.263 КК України по своїй суті є незаконним і таким, що суперечать основоположному принципу кримінальної відповідальності - принципу суб`єктивного ставлення у провину.

Вважає, що нововиявлені обставини істотно вплинули б на судове рішення в частині притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.263 КК України, а саме усунули б помилкове притягнення до кримінальної відповідальності по даному епізоду в зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого йому досудовим слідством кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_4 підтримав заяву, просив її задовольнити, посилаючись на викладені вище обставини. Вказав, що суд першої інстанції перший допустив помилку внаслідок незнання про існування наведених ним обставин, тому повинен усунути недоліки.

Засуджений ОСОБА_5 підтримав заяву захисника, наполягав на її задоволенні. Пояснив, що дійсно біля ставка знайшов саморобний пристрій для здійснення пострілів та переніс його до власного помешкання, але не знав, що це зброя.

Засуджений ОСОБА_6 просив розглядати заяву за його відсутності в зв`язку із зайнятістю на роботі. Вказав, що заяву захисника ОСОБА_4 підтримує в повному обсязі.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про дату, час і місце засідання. Відповідно до вимог ч.2 ст.466 КПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви і перегляду судового рішення.

Прокурор заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на законність рішення суду, яке було предметом розгляду апеляційної інстанції, вступило в законну силу та звернуто до виконання. Зазначив, що викладені захисником обставини не відносяться до ново виявлених обставин, на підставі яких здійснюється перегляд судового рішення відповідно до ст.459 КПК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження № 615/363/15-к, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч.1 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч.2 цієї статті нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; визнання Конституційним Судом України неконституційності закону України, іншого акта (їх окремих положень) або надання Конституційним Судом України офіційного тлумачення положень Конституції України, що є відмінним від того, як їх застосував суд при вирішенні справи; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Ст.462 КПК України передбачені вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. У заяві, зокрема, мають бути зазначені конкретні нововиявлені обставини, тобто обставини, що відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України, могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час розгляду справи.

Нововиявлені обставини, як підстава для перегляду судового рішення, що набрало законної сили, характеризуються такими ознаками як невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх суттєве значення для справи; їх наявність в об`єктивній дійсності до постановлення вироку (ухвали); неможливість урахування під час провадження в справі та постановлення вироку в зв`язку з невідомістю їх суду; їх відкриття тільки після набрання вироком (ухвали) суду законної сили.

Наведені обставини у заяві про перегляд судового рішення за нововияленими обставинами не можуть бути визнані судом, як інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ №3 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» при вирішенні питання, чи є незаконними носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), а також носіння, виготовлення, ремонт або збут холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, судам необхідно керуватися Положенням про дозвільну систему (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. N 576 з наступними змінами), Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. N 622 зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. N 292 та іншими нормативними актами.

Судам слід мати на увазі, що основною характерною ознакою зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв та радіоактивних матеріалів є їх призначення - ураження живої цілі, знищення чи пошкодження оточуючого середовища. Вони можуть бути як саморобними, так і виготовленими промисловим способом.

До холодної зброї належать предмети, які відповідають стандартним зразкам або історично виробленим типам зброї, чи інші предмети, що справляють колючий, колючоріжучий, рубаючий, роздроблюючий або ударний ефект (багнет, стилет, ніж, кинджал, арбалет, нунчаку, кастет тощо), конструктивно призначені для ураження живої цілі за допомогою м`язової сили людини або дії механічного пристрою.

Цією ж постановою Пленуму ВСУ роз`яснено, що незаконне носіння холодної, вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).

Незаконний збут холодної, вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв полягає в умисній передачі їх іншій особі поза встановленим порядком шляхом продажу, обміну, дарування, сплати боргу тощо.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 р. «Про затвердження Положення про дозвільну систему» дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян. До предметів, на які поширюється дозвільна система є, у тому числі і холодна зброя.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність закону про зброю слід зазначити, що ст.23 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що до повноважень поліції належить здійснення контролю за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ.

Безпосереднім об`єктом даного злочину є громадська безпека в частині забезпечення від порушення правил обороту (користування населенням) вогнепальної і холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв. Загальнонебезпечні предмети при їх неконтрольованому поширенні становлять підвищену загрозу для суспільства, тому встановлені спеціальні правила поводження зі зброєю, боєприпасами, вибухівкою, та визначено, з якими з цих предметів громадяни взагалі не вправі вчиняти будь-яких дій, а які дії можна виконувати на підставі спеціального дозволу.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається захисник засудженого ОСОБА_5 , не є нововиявленими обставинами та фактично зводяться до повторного дослідження доказів у кримінальному провадженні, тому підстав для перегляду вироку Валківського районного суду Харківської області від 07.07.2015 року суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.369-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката ОСОБА_4 - захисника засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Валківського районного суду Харківської області від 07.07.2015 року у кримінальному провадженні № 615/363/15-к залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1