Справа № 638/5823/15-к
Провадження № 1-кп/638/77/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

прокурора ОСОБА_2

при секретарі ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000173, внесеному до ЄРДР 15.01.2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Туркменістану, громадянина Туркменістану, освіта неповна вища, неодруженого, не працюючого, раніше не засудженого, в Україні перебуває з 2010 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
-у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000241, внесеному до ЄРДР 18.11.2013 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Туркменабат, Республіки Туркменістан, громадянина Туркменістану, з середньою освітою, не одруженого, студента 4 курсу ХНТУСГ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , засудженого вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.12.2014 року за ч.2 ст. 125 та ч.3 ст.. 136 КК України відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України до 3-х років позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою апеляційного суду м. Харкова від 22.06.2015 року вирок від 03.12.2014 року скасовано,

-у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст. 125, ч.3 ст. 136 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Туркменабат, Республіки Туркменістан, громадянина Туркменістану, з середньою освітою, не одруженого, студента 4 курсу ХНТУСГ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , засудженого вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.12.2014 року за ч.2 ст. 125 та ч.3 ст.. 136 КК України відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України до 3-х років позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою апеляційного суду м. Харкова від 22.06.2015 року вирок від 03.12.2014 року скасовано,

-у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст. 125, ч.3 ст. 136 КК України,

Встановив:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 14.01.2014 року приблизно о 20:00 годині, перебуваючи в приміщенні кімнати АДРЕСА_4 , вступив в змову з раніше знайомими йому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з метою залякування раніше знайомого їм мешканця вказаного гуртожитку ОСОБА_7 біля 20:25 вони прибули до кімнати №443 зазначеного гуртожитку, де мешкав ОСОБА_7 , де спричинили йому згідно з висновком судово-медичної експертизи №26/163-ДМ/14 від 06.03.2014 року легкі тілесні ушкодження за критерієм короткочасного розладу здоров"я. При цьому, ОСОБА_4 , вийшовши за межі спільного умислу, завдав ОСОБА_7 три удари ножем у ліву ногу, від чого в нього почалася гостра наружна крововтрата, він знепритомнів та не подавав ознак життя. В 21:05 годині 14.01.2014 року потерпілий ОСОБА_7 від отриманих травм помер.

Прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що ризики, які було встановлено під час досудового слідства , передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив вирішити клопотання на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступного.

Під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що стало підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов"язків, які на нього покладені, запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, суд враховує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим інкримінуємого йому злочину , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у скоєні інкримінуємого злочину, приймає до уваги, дані про особу обвинуваченого, який після скоєння інкримінуємого йому злочину тривалий час переховувався від органу досудового слідства , раніше не судимий, не одружений, не має утриманців, не працевлаштований, являється громадянином іншої країни, у суду є сумніви в тому, що обвинувачений буде виконувати покладені на нього судом зобов`язання з`являтися за викликом суду, не буде переховуватися від суду, а також не скоїть нових правопорушень.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, продовження вчинення злочину.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Вказані обставини судом враховані при продовженні запобіжного заходу.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.

Висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до вказаного строку ґрунтується на вищевикладених обставинах, які свідчать про те, що не зменшилися раніше заявлені ризики , які виправдовують тримання особи під вартою.

У зв`язку з цим, суд доходить висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволення , застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, ризики не зменшилися, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи суд продовжує строк тримання під вартою на 60 діб, який відраховувати з 20 березня 2018 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.. 177, 331, 372 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 17.20 год 20 березня 2018 року , тобто до 17.20 год 18 травня 2018 року .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1