Ухвала
Іменем України
28 грудня 2017 р.

м. Київ
Справа № 642/1662/16-к
Провадження № 51-325 ск 17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (друга палата):

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2016 року та вирок Апеляційного суду Харківської області від 13 жовтня 2017 року щодо нього,
встановив:
Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України.
Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.
Апеляційним судом Харківської області вирок місцевого суду скасовано в частині призначеного покарання і постановлено свій вирок від 13 жовтня 2017 року, яким засуджено ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Також змінено запобіжний захід.
У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 5 ч. 2 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Однак, наведених положень процесуального закону засудженим не дотримано, оскільки відповідно до вимог ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1.) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2.) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3.) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 3.) змінити судове рішення. Проте, резолютивна частина касаційної скарги складена без урахування ст. 436 КПК України, якою визначено рішення, які вправі ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Також, згідно з ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
У разі повторного звернення до суду касаційної інстанції, ОСОБА_4 необхідно адресувати свою касаційну скаргу Верховному Суду, оскільки Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання цієї ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, суд,
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2016 року та вирок Апеляційного суду Харківської області від 13 жовтня 2017 року щодо нього залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3