У х в а л а

17 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2, розглянувши скаргу засудженого ОСОБА_1 про перегляд судових рішень щодо нього Верховним Судом України,

в с т а н о в и л а:

Засуджений ОСОБА_1 у заяві, як можна зрозуміти з її змісту, порушує питання про перегляд вироку Апеляційного суду Херсонської області від 11 березня 2011 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2012 року щодо нього. Підставою для перегляду судових рішень заявник вказує пункт 1 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). Разом із тим, на підтвердження доводів заяви ОСОБА_1 надає копію постанови Верховного Суду України від 9 жовтня 2017 року, прийнятої за результатами розгляду заяви про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 445 КПК (встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом).

Згідно з частиною другою статті 450 КПК, суддя-доповідач перевіряє відповідність отриманої ним заяви вимогам цього Кодексу і в разі, якщо заяву подано без додержання вимог статей 448 і 449 КПК, письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого той зобов'язаний їх усунути.

Відповідно до статті 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За статтею 445 КПК підставами для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, є, зокрема: неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (крім питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покараня); неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї норми права, передбаченої КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду України; встановленя міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних забов'язань при вирішенні справи судом.

Статтею 448 КПК встановлено вимоги до заяви про перегляд судового рішення. Положення пункту 3 частини другої статті 448 КПК вимагають зазначати обґрунтування відповідної підстави для перегляду оскарженого судового рішення, яке має містити посилання на конкретну норму права, а не на окремі статті Кодексу та порівняння оспорюваних висновків касаційного суду з правильними, на думку заявника, висновками касаційного суду в іншій справі, де було б ухвалено відмінне за змістом судове рішення.

Положення статті 449 КПК передбачають, що до заяви про перегляд судового рішення додаються, зокрема: її копії відповідно до кількості учасників судового провадження (крім випадку, якщо заява подається особою, яка тримається під вартою); копії судових рішень, про перегляд яких подано заяву; копії різних за змістом судових рішень, якщо заява подається з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 КПК; копія постанови Верховного Суду України, якщо заява подається з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 КПК; копія рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, або клопотання про витребування такої копії рішення, якщо її немає у розпорядженні особи, яка подає заяву, - якщо заява про перегляд судових рішень подається з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 445 КПК.

Як убачається зі змісту скарги, її подано без додержання зазначених вище вимог закону.

Так, у заяві засуджений ОСОБА_1, посилаючись як на підставу для перегляду судових рішень щодо нього на пункт 1 частини першої статті 445 КПК, не наводить обґрунтувань такої підстави, не зазначає, яку саме норму права, передбачену законом України про кримінальну відповідальність, неоднаково застосовано судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах, не додає копії різних за змістом судових рішень.

Також відсутні посилання і на обставини, які б свідчили про наявність підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, передбачених пунктом 3 частини першої статті 445 КПК.

Поза увагою заявника залишились положення статті 447 КПК, якою встановлені процесуальні строки подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 445 цього Кодексу. Норми цієї статті позначають період у часі - три місяці - і вказівку на подію (момент), із якого починається перебіг цього строку для подачі заяви про перегляд судового рішення, в залежності від конкретної підстави, визначеної частиною першою статті 445 КПК, а саме: день ухвалення оспореного (оскарженого) або порівнюваного судових рішень суду касаційної інстанції (з підстави, передбаченої пунктами 1, 2 частини першої статті 445 КПК); день ухвалення оскаржуваного судового рішення суду касаційної інстанції або день прийняття постанови Верховного Суду України з висновком про застосування норм права (з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 КПК); день, коли особі, на користь якої ухвалено рішення міжнародною судовою установою, стало або мало стати відомо про набуття цим рішенням статусу остаточного (з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 445 КПК). Строк, пропущений з причин, визнаних поважними, суд може поновити за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України. У разі відмови в клопотанні про поновлення строку заява залишається без розгляду.

Крім іншого, перегляд судових рішень Верховним Судом України здійснюється виключно з питань права. Для реалізації права на звернення про перегляд судових рішень Верховним Судом України заявник може бути надано правову допомогу, відповідно до статті 59 Конституції України, рішення Конституційного Суду України у справі (про право на правову допомогу) від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, пункту «с» частини 3 статті 6 Конвенції 1950 року, практики Європейського суду з прав людини та Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 2 червня 2011 року.

Згідно з пунктом 7 статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» суб'єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу є особи засуджені до покарання у виді позбавлення волі й ті, яким у кримінальному провадженні захисник залучається за призначенням.

За необхідності отримання зазначеної допомоги, засуджений ОСОБА_1 може звернутися до територіального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Зазначені недоліки, встановлені при перевірці відповідності заяви вимогам КПК, перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.

На підставі наведеного, керуючись статтею 450 КПК,

у х в а л и л а:

Про недоліки заяви повідомити засудженого ОСОБА_1 та надати йому строк для їх усунення до 18 грудня 2017 року.

У разі, якщо зазначені в ухвалі недоліки заяви не буде усунуто в установлений строк, заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_2