Справа № 405/4996/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Кропивницький клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комуністичне, Радянського району, Тюменської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 08.12.2004 року вироком Михайлівського районного суду Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на 2 роки. 16.11.2006 року постановою Михайлівського районного суду Запорізької області скасовано іспитовий строк та направлено для відбування покарання, призначеного вироком цього ж суду від 08.12.2004 року в місця позбавлення волі на строк 3 роки. 11.03.2009 року постановою Вольнянського районного суду Запорізької області від 03.03.2009 року звільнено від відбування покарання на підставі п. «а» ст. 3 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року; 24.11.2009 року вироком Михайлівського районного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 15.03.2010 року вироком Михайлівського районного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. 08.06.2011 року постановою Михайлівського районного суду Запорізької області скасовано іспитовий строк та направлено для відбування покарання, призначеного вироком цього ж суду від 15.03.2010 року в місця позбавлення волі на строк 4 роки. Звільнений 17.04.2014 року за ухвалою Вольнянського районного суду Запорізької області від 09.04.2014 року на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 1 місяць 22 дні; 11.04.2016 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році».

В судовому засіданні засуджений підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого через наявність передбаченої заборони щодо застосування амністії до осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію або помилування незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 № 270-К-16, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11.04.2016 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 04 роки 03 місяці (а.о.с. 15-16, Т.1 ч.1).

Згідно наявного в матеріалах особової справи розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11.04.2016 року набрав законної сили 14.06.2016 року (а.о.с. 14, Т.1 ч.1).

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахується з 14.06.2016 року та на момент набрання законної сили Законом України «Про амністію у 2016 році» (станом на 07.09.2017 року) засуджений відбув 01 рік 02 місяці 23 дні.

Тобто, ОСОБА_4 відбуває призначене йому судом покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. При цьому, засуджений ОСОБА_4 , маючи непогашену судимість за вчинення умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України (вирок Михайлівського районного суду Запорізької області від 08.12.2004 року), знову вчинив умисний тяжкий злочин (а.о.с. 22, Т.1 ч.1).

Отже, на момент розгляду даного клопотання засуджений ОСОБА_4 має дві судимості за умисні злочини, які відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, є тяжкими, судимості не погашені та не зняті у встановленому законом порядку.

При цьому, відповідно до п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Крім того, з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 вбачається, що за ухвалою Вольнянського районного суду Запорізької області від 03.03.2009 року останнього 11.03.2009 року було звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 08.12.2004 року за ч.3 ст.185 КК України, на підставі п. «а» ст.3 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року. Однак, маючи непогашену судимість за вчинення умисного тяжкого злочину, після звільнення від відбування покарання за амністією ОСОБА_4 знову були вчинені умисні злочини, за які його було засуджено: вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 24.11.2009 року за ч.2 ст.185 КК України, вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 15.03.2010 року за ч.2 ст.185 КК України, вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11.04.2016 року за ч.2 ст.186 КК України (а.о.с. 15-16, 22, Т.1 ч.1).

Відповідно до п. «е» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не застосовується до осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію або помилування незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки Законом України «Про застосування амністії в Україні» встановлено пряму заборону щодо застосування амністії стосовно осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, та до осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин.

На підставі викладеного та керуючись п. «в», п. «е» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст.ст. 537-539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» для вручення засудженому ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії ухвали

Суддя Ленінського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1