Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/399/16-к
провадження № 1-кс/624/135/17
У Х В А Л А
Іменем України
смт. Кегичівка 12 грудня 2017 року

Слідчий суддя Кегичівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4 , заявників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , у залі суду, розглянувши скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на дії та бездіяльність слідчого СВ Кегичівського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 та процесуального керівника ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И В:

Заявники просять накласти арешт на автомобіль VOLVO C-80 державний номер НОМЕР_1 та внести до ЄРДР відомості щодо скоєння злочину слідчим ОСОБА_8 за фактом зникнення з матеріалів справи автотоварознавчої експертизи та повернення водійських прав ОСОБА_9 його адвокату Готвянському, невиконання ухвали слідчого судді.
Скаргу подано без додатків, ухвалою суду від 04 грудня 2017 року у слідчого витребувано матеріали кримінального провадження №0000017 від 07 січня 2015 року.
Згідно зі скаргою, слідчий ОСОБА_8 допустив ряд порушень під час досудового слідства у кримінальному провадженні №0000017 від 07 січня 2015 року за ознаками злочину за ч. 1 ст. 286 КК України, а саме не призначив експертизи на підставі ухвали слідчого судді від 21 жовтня 2015 року, а матеріали судової автотоварознавчої експертизи, призначеної ним 07 квітня 2015 року та водійське посвідчення ОСОБА_9 , який скоїв ДТП в стані алкогольного сп`яніння, зникли з матеріалів кримінального провадження, внаслідок чого заявниками цивільний позов не подано.
Крім того, слідчий ОСОБА_8 , грубо порушуючи вимоги КПК України, ще до моменту винесення підозри ОСОБА_9 направив клопотання про арешт майна, а саме автомобілю VOLVO C-80 державний номер НОМЕР_1 слідчому судді, ухвалою якого від 25 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання.
22 листопада 2017 року, вже після даної ухвали, за результатами комісійної автотехнічної та трасологічної експертизи, прокурором ОСОБА_7 була винесена підозра ОСОБА_9 у скоєнні злочину за ч. 1 ст. 286 КК України, в той час як висновки зазначеної експертизи слідчим ОСОБА_8 були отримані 02 серпня 2017 року.
На підставі ухвали слідчого судді від 25 вересня 2017 року, 03 грудня 2017 року слідчим ОСОБА_8 повернуто ОСОБА_10 автомобіль VOLVO C-80 державний номер НОМЕР_1 .
Також заявники вважають дії слідчого ОСОБА_8 незаконними в частині неподання повторного клопотання слідчому судді щодо арешту зазначеного автомобіля після оголошення підозри, що є службовим підлогом та перевищенням повноважень. Процесуальний керівник ОСОБА_7 самоусунулася від виконання своїх прямих повноважень, на звернення заявників не реагує, про що направлено звернення до Генеральної прокуратури.
Крім того, до початку розгляду скарги по суті, заявником ОСОБА_11 заявлене клопотання про арешт майна підозрюваного ОСОБА_9 і ОСОБА_12 на автомобіль марки ВОЛЬВО модель С80, державний номер НОМЕР_2 , 1999 р.в., двигун № НОМЕР_3 , яка являється власником цього автомобіля і мешкає по АДРЕСА_1 , з подальшим його триманням на майданчику на території Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП в Харківській області, вул. Волошина, 26 смт. Кегичівка Харківської області.
При цьому, заявник робить уточнення, що зазначений автомобіль може знаходитись по вул. Миру смт. Кегичівка.
В цьому клопотанні, крім обставин, викладених у скарзі, заявником зазначено, що автомобіль ВОЛКСВАГЕН СЕТТА (мовою оригіналу) суттєво пошкоджений на суму 204000 грн.
Заявник вважає, що власник автомобілю ВОЛЬВО С80 ОСОБА_12 , яка на момент ДТП перебувала в якості пасажира у вказаному автомобілі, повинна була нести адміністративну відповідальність за ст. 129 КУпАП за допуск до керування транспортним засобом водія ОСОБА_9 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Тому, у відповідності до п. 4 ст. 1187 ЦК України, якою передбачено, що, якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом сприяла недбалість її власника, шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Таким чином, заявник вважає, що матеріальну відповідальність перед нею повинні нести: водій ОСОБА_9 , який керував у нетверезому стані автомобілем ВОЛЬВО С80 і по вині якого було скоєно ДТП, а також власник вказаного автомобілю ОСОБА_12 , яка незаконно передала керування автомобілем ОСОБА_9 .
Заявник вважає, що тимчасово вилучений транспортний засіб ВОЛЬВО С80, д/н НОМЕР_2 , є важливим речовим доказом на якому відображені сліди (пошкодження частин), що були утворені під час ДТП.
Не дивлячись на зазначені заявником обставини, слідчий ОСОБА_8 , а також прокурор ОСОБА_7 , проявивши службову недбалість, порушивши вимоги ст. 171 КПК, не подали до суду клопотання про арешт майна, внаслідок чого автомобіль повернутий його власнику після оголошення 22 листопада 2017 року ОСОБА_9 підозри, а саме 04 грудня 2017 року. Вже після цього, знову ж таки порушуючи вимоги ст. 171 КПК України, зазначені особи не подали до суду клопотання про арешт майна підозрюваного, іншої особи, для забезпечення цивільного позову.
Заявнику також стало відомо, що прокурор ОСОБА_7 протримала в себе постанову про підозру ОСОБА_9 з 25 вересня 2017 року по 22 листопада 2017 року, і, замість того, щоб подати клопотання до суду про арешт автомобілю, 04 грудня 2017 року його повернуто власнику.
Також заявник вважає, що слідчим ОСОБА_8 та прокурором ОСОБА_7 скоєно злочин за ч. 1 ст. 367 КК України, так як їх службова недбалість завдала істотної шкоду в сумі 203000 грн. їй та ОСОБА_6 , так як прокурор ОСОБА_7 не виконала ухвалу Кегичівського районного суду від 25 вересня 2017 року, якою вона була зобов`язана усунути недоліки в її клопотанні про арешт зазначеного майна, оскільки нею не доведено поважність причин пропуску строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України, також вона не надала підстав для накладення арешту на майно, і з часу вилучення майна минуло понад 2 роки, що виходить за межі допустимого. Тому, невиконання ОСОБА_7 ухвали суду від 25 вересня 2017 року тягне за собою кримінальну відповідальність за ст. 382 КК України.
У судовому засіданні заявники ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , представник заявника ОСОБА_11 ОСОБА_4 , скаргу та клопотання заявника ОСОБА_11 підтримали, просили їх задовольнити. Зазначили, що слідчий ОСОБА_8 та прокурор ОСОБА_7 після оголошення підозри 22 листопада 2017 року ОСОБА_9 повинні були повторно звернутися до суду з клопотанням про арешт автомобілю ВОЛЬВО С80, з метою забезпечення цивільного позову потерпілої особи.
Прокурор вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання, зазначає, що викладені у ньому доводи лише свідчать про тиск на слідчого та прокурора.
Слідчий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, до початку судового розгляду скарги надав матеріали кримінального провадження №0000017 від 07 січня 2015 року за ч. 1 ст. 286 КК України відносно ОСОБА_9 .
Його неявка, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши пояснення сторін, врахувавши їх думку, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено вичерпний перелік осіб, які мають право на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.
Згідно із зазначено нормою, до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
З огляду на те, що заявники не входять до зазначеного кола осіб, оскільки матеріали досудового розслідування не містять постанов про визнання вказаних осіб потерпілими.
Враховано також положення ч.2 ст. 55 КПК України, відповідно до яких права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Із заявою про злочин звернувся ОСОБА_6 , але відносно нього в матеріалах досудового розслідування (т.2) мається постанова про відмову у визнанні його потерпілим від 14 квітня 2017 року.
Тому підстав для задоволення скарги (заяви) в частині накладення арешту на автомобіль VOLVO C-80 державний номер НОМЕР_1 суд не вбачає.
Розглядаючи скаргу (заяву) в частині внесення до ЄРДР відомостей про скоєння злочину слідчим ОСОБА_8 за фактом зникнення з матеріалів справи автотоварознавчої експертизи та повернення водійських прав ОСОБА_9 його адвокату, невиконання ухвали слідчого судді, суд виходить з того, що, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування, серед іншого, можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Водночас, заявниками не надано, а слідчим суддею не встановлено, доказів на підтвердження того, що вони дійсно зверталися до органів поліції з повідомленнями чи заявами про вчинення слідчим ОСОБА_8 злочинів, відомості про які просять внести до ЄРДР заявники, та отримали відмову з цього приводу.
Через відсутність таких доказів також неможливо встановити, чи дотримано заявниками строки звернення до суду із скаргою, встановлені ч. 1 ст. 304 КПК України.
Крім того, як вбачається із матеріалів справи, заявники, на даному етапі досудового слідства є свідками, їх права та обов`язки визначені ст. ст. 65 67 КПК України.
За таких умов, скарга (заява) в частині внесення до ЄРДР відомостей щодо скоєння злочину слідчим ОСОБА_8 за фактом зникнення з матеріалів справи автотоварознавчої експертизи задоволенню не підлягає.
Слідчий суддя також не вбачає підстав для задоволення скарги (заяви) в частині оскарження дій слідчого щодо повернення водійських прав ОСОБА_9 його адвокату Готвянському та невиконання ухвали слідчого судді, оскільки зазначені питання також не входять до переліку дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, що передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України.
Водночас, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити заявникам, що, відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Статтею 307 КПК України встановлено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 214, 303-307 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги з уточненням ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на дії та бездіяльність слідчого СВ Кегичівського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 та процесуального керівника ОСОБА_7 відмовити.
Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.
Копію ухвали надати всім учасникам розгляду.
Суддя ОСОБА_1