Справа №478/1181/17 30.01.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/207/18 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000398 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 жовтня 2017 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, Новобузького району, с. Сименівка, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 02.06.2015 року Казанківським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 4 місяця арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.08.2012 року Казанківським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України на 6 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 13.03.2017 року на не відбутий строк 11 місяців 8 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Козятин, Вінніцької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04.04.2017 року Казанківським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_9

обвинувачений: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_10

В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначено йому покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначено йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбуту частину покарання за вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 21.08.2012 року остаточно визначено ОСОБА_7 2 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначено йому покарання у вигляді 1 рік обмеження волі.

На підставі положень ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

На засудженого ОСОБА_8 покладені обов`язки, передбачені ч.1 п.п.1, 2 і ч.2 п.2 ст.76 КК України.

Вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 04.04.2017 року , яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень виконувати самостійно відповідно ч.3 ст.72 КК України.

Вирішено питання стосовно речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду відносно нього скасувати та провадження в цій частині закрити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначив, що при ухваленні вироку суд керувався недопустимими доказами і тому він підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, він свою провину не визнав оскільки і пояснив, що він тільки допоміг ОСОБА_7 відвезти та здати на металобрухт металеві речі. Про те, що ці речі є краденими він не знав.

Показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не вказують на те, що ОСОБА_6 викрадав вказане майно Вони лише стверджують про те, що ОСОБА_6 продав їм штахетки та кутники.

В судовому засіданні не були допитані в якості свідків, на яких посилається суд у вироку, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Крім того, вказує, що ОСОБА_7 міг давати покази під час проведення слідчого експерименту на будь-кого так, як він мав статус підозрюваного і він не несе кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве показання. Тому покази ОСОБА_7 під час слідчого експерименту 14 липня 2017 року про те, що він викрав належне ОСОБА_15 майно разом з ОСОБА_6 є неналежним доказом.

Також, не проводилась експертиза для визначення вартості викраденого майна.

Вказує, що було порушено його право на захист, оскільки йому не була надана безоплатна правова допомога.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом встановлено, що 08.07.2017 року приблизно о 14:30 год., точного часу під час судового розгляду встановити не представилося можливим ОСОБА_7 , в період не знятої та непогашеної у встановленому законом порядку судимості, в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за злочини, передбачені ст.ст. 185, 289 КК України, діючи повторно за попередньою змовою із ОСОБА_6 , який мав не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, діючи повторно шляхом вільного доступу зайшли на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно, шляхом вільного доступу з метою в подальшому здати на металобрухт, викрали металеві штахети в кількості 43 шт. загальною вагою 49,35 кг загальною вартістю 215 грн 66 коп. та два металевих кутники довжиною 3,35м кожний загальною вартістю 158 грн 14 коп., які належали на праві приватної власності ОСОБА_15 , чим заподіяли матеріальний збиток потерпілій на суму 373 грн 80 коп. Викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновок суду 1 інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у скоєнні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідає сукупності зібраних у матеріалах кримінального провадження доказам, яким дана правильна юридична оцінка, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого про його невинуватість є безпідставними, оскільки незважаючи на невизнання вини у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю досліджених судом доказів.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 не визнав свою вину у скоєнні злочину і пояснив, що 09.07.2017 року , вранці до нього прийшов ОСОБА_7 з металевими штахетками в кількості 43 шт. і запропонував здати їх на металобрухт. На своєму мопеді він разом з ОСОБА_7 завезли ці штахети в смт. Казанка до магазину Владімір і здали ОСОБА_16 за 215 грн 66 коп., а два металевих кутники довжиною 3,35 м, він завіз сам і продав ОСОБА_12 за 60 грн.

Вирішуючи питання про доведеність вини обвинуваченого, суд 1 інстанції виходив із сукупності всіх обставин вчинення ним злочинів.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки суду про винність ОСОБА_6 підтверджені перевіреними й викладеними у вироку суду доказами, а саме показами свідків, самої потерпілої, даними, що містяться в протоколах огляду місця події від 11.07.2017 року та від 12.07.2017 року, з яких вбачається звідки саме був викрадений паркан та кому були продані металеві конструкції і яка в них вага, висновком судово-товарознавчої експертизи №2196, з якого вбачається, яка саме ринкова вартість брухту чорного металу та металевого кутника, протоколом проведення слідчого експерименту від 14.07.2017 року, висновком про результати звернення ОСОБА_14 від 18.08.2017 року та її поясненнями.

Потерпіла ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що 11.07.2017 року вона приїхала на велосипеді і побачила, що у неї викрали металевий паркан, металеві штахети в кількості 43 шт. та два металевих кутники довжиною 3,35 м.. Після цього, вже 12.07.2017 року до неї приходив ОСОБА_7 , просив пробачення за крадіжку забору і сказав, що вони пили з ОСОБА_6 і ОСОБА_6 запропонував вчинити крадіжку її забору. Якщо б не ОСОБА_6 , він би цього не зробив. Підтвердив, що крадіжку її забору він вчинив разом з ОСОБА_6 .

Як на доказ невинуватості у скоєнні злочину ОСОБА_6 посилається на те, що свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 особисто не бачили як він викрадав металеві конструкції. Вони лише стверджують, що ОСОБА_6 продав їм штахетки та кутники.

Однак, вказані обставини спростовуються вищевказаними доказами, в тому числі даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 14.07.2017 року, згідно якого ОСОБА_7 пояснював та показав, як вони разом з ОСОБА_6 зайшли на територію домоволодіння АДРЕСА_2 і викрали металеві штахети в кількості 43 шт. загальною вагою 49,35 кг. та два металевих кутники довжиною 3,35 м.

Зазначене також підтверджується поясненнями ОСОБА_14 , дружини ОСОБА_7 , про те, що дружина ОСОБА_6 . ОСОБА_13 приходила до неї та вимагала, щоб ОСОБА_7 взяв вся вину на себе.

Вказане підтверджує і сама потерпіла ОСОБА_15 , яка чула про це розмову у магазині.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 підтвердив, що він був понятим при проведенні слідчого експерименту, під час якого ОСОБА_7 пояснював, що крадіжку металевого забору він вчинив разом з ОСОБА_6 .

Розмір нанесених збитків потерпілій підтверджується даними, що містяться у висновку судово-товарознавчої експертизи про вартість викраденого майна, що знаходиться в матеріалах провадження.

Таким чином, суд 1 інстанції вірно поклав в основу вироку висновки експертизи про вартість майна, показання потерпілої сторони, свідків, покази обвинуваченого ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою, що свідчить про їх достовірність.

Тому апеляційний суд не може погодитися з доводами обвинуваченого щодо постановлення вироку за відсутності сукупності доказів його у таємному викраденні чужого майна.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій, передбачених ч.2 ст.185 КК України є правильними, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Доводи апелянта щодо окремих недоліків оскаржуваного вироку, а саме наявності граматичних та інших помилок, не впливає на доведеність вини обвинуваченого.

Що стосується ненадання ОСОБА_6 безоплатної правової допомоги, то вказане не може бути прийняте до уваги, оскільки ним клопотання про таке не було заявлено.

Крім того, доводи ОСОБА_6 про непризначення експертизи для визначення вартості паркану є неспроможними.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, а саме вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Ця вимога закону слідчим і судом виконана, розмір завданої обвинуваченим шкоди встановлений згідно висновку експерта № 2196 від 13.07.2017 року (а.п.93-97).

Наведені вище докази спростовують твердження обвинуваченого про недоведеність винуватості ОСОБА_6 у скоєні вказаного злочину, а тому апеляційний суд не має підстав для скасування з цих підстав вироку, тим більш, що він не навів в своїй апеляційній скарзі жодної переконливої підстави для скасування вироку, або доказів на підтвердження своєї невинуватості.

Будь-яких істотних порушень вимог матеріального та процесуального закону, зокрема щодо недопустимості досліджених судом доказів та які б давали підстави для скасування вироку саме за відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину, органами досудового розслідування та судом не допущено, а тому апеляційний суд вважає, що немає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: