Справа № 308/2742/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_7 погоджене прокурором, у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000892 від 15.03.2018 року, про застосування відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта середня спеціальна, згідно ст. 89 КК України такого, що не має судимості, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.03.2018, близько 23-ї години, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в м. Ужгороді по вул. Канальній, на відстані 200 метрів від мосту, що переходить через вулицю Другетів, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які в нього склались із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_8 множинні удари взутими ногами в область грудної клітки, чим спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки, черевної порожнини, які супроводжувались переломами ребер по декількох анатомічних лініях, розривом та розчавленням печінки з масивною внутрішньою кровотечею, яка супроводжувалась шоком, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Від отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 померла на місці спричинення їй тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: нанесенні ним умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

19.03.2018 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено та вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Слідчий вказує, в клопотанні, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та злочину проти життя та здоров`я особи, відповідальність за який передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Також в ході розслідування кримінального провадження встановлено, що 12.12.1997 року ОСОБА_5 був засуджений вироком Закарпатського обласного суду за вчинення ним злочинів передбачених ст. 17, ч. 3 ст. 117 (зґвалтування вчинене групою осіб), ч. 2 ст. 118 (задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосування фізичного насильства, вчинене групою осіб ), ч. 6 ст. 19, п. «Ж», «Д» ст. 93 (вбивство двох або більше осіб, та вчинене з метою приховування іншого злочину та поєднане з зґвалтуванням), ч. 2 ст. 142 (умисне знищення або пошкодження індивідуального майна громадян, вчинене шляхом підвалу чи іншим загально небезпечним способом, чи таке, що спричинило людські жертви ), ч. 2 ст. 42 КК України до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі. Враховуючи вищевказане, ОСОБА_5 усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, наявний ризик незаконного впливу на свідків обвинувачення, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 може наважитись та вдатись до протиправних дій, до свідків з метою зміни їх показів на свою користь.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 ніде не працює, не вперше притягується до кримінальної відповідальності (раніше був засуджений за вчинення умисного вбивства людини), характеризується негативно, може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки усвідомлює про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, може незаконно впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

На підставі викладеного сторона обвинувачення, просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта середня спеціальна, такого, що немає судимості, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах 2-х місячного строку досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 , у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вказаного клопотання. Крім того, просив врахувати особу його підозрюваного, останній не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні іншим чином.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого з приводу поданого клопотання, підозрюваного та його захисника, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення підтверджується дослідженими доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 14.03.2018 року, протоколами допиту свідків гр. ОСОБА_9 , ОСОБА_10 неповнолітнього ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Зі змісту яких, вбачається що вони бачили як ОСОБА_5 перебував 14.03.2018 року разом з ОСОБА_8 біля АВС «Кефір» де між ними виникла бійка. Повідомили також, що вказані особи знаходились з ознаками алкогольного сп`яніння, та були свідками того, як вони разом пішли від АВС «Кефір» в напрямку вул. Канальної, протоколами впізнання особи підозрюваного та вказаними вище свідками, згідно листа експерта Ужгородського міжрайонного відділення СМЕ від 16.03.2018 року смерть громадянка ОСОБА_8 наступила внаслідок закритої тупої травми черевної порожнини, які супроводжувались переломом ребер по декількох лініям і розчавленням печінки з масивною внутрішньою кровотечею, яка супроводжувалась шоком, що і явилось безпосередньою причиною її смерті.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, яке відноситься до категорії тяжких. Слідчий суддя враховує, також те, що ОСОБА_5 , підозрюється в тому, що наніс гр. ОСОБА_8 тілесні ушкодження, в результаті чого остання померла на місці нанесення тілесних ушкоджень.

Слідчий суддя вважає, що є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань чи іншим способом перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

До того ж, крім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , офіційно не працюючий, раніше притягався до кримінальної відповідальності, не одружений.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_5 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , спричинив загибель людини, вважаю за можливе у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_7 погоджене прокурором, у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000892 від 15.03.2018 року задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта середня спеціальна, згідно ст. 89 КК України такого, що немає судимості, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 16.05.2018 року, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1