465/4629/16-к
1-кп/465/181/17
У Х В А Л А
судового засідання
29.11.2017 року Франківський районний суд м. Львова в складі:
Головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000054 від 15.03.2016 року відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.426-1 КК України

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054 від 15.03.2016 року.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 04 грудня 2017 року.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки 04.12.2017 року спливає строк, на який такий запобіжний захід було продовжено, а підстав для звільнення останнього з під домашнього арешту немає, так як ризики, які послужили обранню запобіжного заходу у такому виді продовжують існувати.
Захисник обвинуваченого та обвинувачений просять відмовити у задоволенні клопотання та змінити обраний запобіжний захід на більш м`який. Інші часники судового процесу щодо вирішення даного клопотання поклались на розсуд суду.
Згідно з вимогами ч. 1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Відповідно до ч. 2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Так, відповідно до ст.ст.176, 177 КПК України, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, оцінюючи в сукупності всі обставини, керуючись наявність ризику (ризиків) (рішення у справі «Александр Макаров проти Росії») та враховуючи, що суворість покарання передбаченого санкцією статті не є визначальним елементом під час оцінки ризику переховуватись від правосуддя чи вчинення нових злочинів (рішення у справі «Мамедова проти Росії»), на підставі положень частини 3 ст.176 КПК України суд приходить до висновку про те, що на даній стадії судового розгляду підстав для скасування чи зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 немає, оскільки ухвалою суду від 30.09.2016 року до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та прокладено обов`язки, відтак покликання захисника наведені в судовому засіданнні не знайшли свого підтвердження.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо доцільності продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді домашнього арешту, враховуючи, що ризики, які послужили обранню такого запобіжного заходу продовжують існувати, оскільки судове провадження не завершене, відтак суд вважає за доцільне продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на 60 днів до 27.01.2018 року.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 181, 331 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.426-1 КК України у вигляді домашнього арешту на 60 днів до 27.01.2018 року.
Копію ухвали слід вручити обвинуваченому, прокурору та направити прокурору військової прокуратури Львівського гарнізону та старшому слідчому військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_7 для контролю за виконання запобіжного заходу.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1