Справа № 461/7448/17
Провадження № 1-кс/461/7548/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.11.2017 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора прокуратури Львівської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
скаржник ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді із скаргою в порядку ст.ст.303,304 КПК України на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР).
В обґрунтування внесеної скарги покликається на те, що 24 жовтня 2017 року одержала відмову прокурора ОСОБА_4 у внесенні її заяв про злочин від 11 жовтня 2017 року та від 17 жовтня 2017 року до ЄРДР.
17 листопада 2017 року скаржник подала додаткову заяву, в якій вказує, що 11 жовтня 2017 року вона подала заяву про вчинення злочину суддею Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_5 при ухваленні постанови у справі №462/1403/17 12 червня 2017 року. 17 жовтня 2017 року нею була подана заяву про вчинення злочину суддею Львівського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_6 при постановленні ухвал від 10 липня 2017 року та від 18 липня 2017 року, а також суддів Львівського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо прийняття завідомо неправосудної постанови від 13 вересня 2017 року у справі №876/7646/17, до якої нею було долучено журнал судового засідання. Вважає, що про неналежний розгляд заяв прокурором свідчить те. що ОСОБА_9 в оскаржуваній відмові двічі вказує, що рішення винесені суддями Львівського окружного адміністративного суду, а не Львівського апеляційного адміністративного суду.
В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала, надала пояснення, аналогічні до викладених у такій та просила скаргу задоволити.
Прокурор ОСОБА_10 до судового засідання подав клопотання про розгляд скарги у його відсутності у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі, у задоволенні скарги просить відмовити у зв`язку із безпідставністю такої та долучив копію відповіді на скаргу ОСОБА_3 від 20 жовтня 2017 року.
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, відтак, зі згоди скаржника, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності прокурора та на підставі наявних у справі матеріалів.
Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
В судовому засіданні встановлено, що скаржник ОСОБА_3 є належним носієм права на оскарження бездіяльності прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР, оскільки нею 11 та 17 жовтня 2017 року було подано заяви про злочин до прокуратури Львівської області.
Як вбачається із заяви про злочин від 11 жовтня 2017 року, в такій ОСОБА_3 просила прокуратуру Львівської області внести відомості про службову недбалість та завідомо неправосудної постанови по справі №462/1403/17 до ЄРДР відносно судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_5 , якою було відмовлено у задоволенні її позову про зобов`язання Залізничного ВРАЦС ЛМУЮ видати свідоцтво про народження її п`ятої дитини з відомостями про батька дитини, аналогічними, які містяться у свідоцтвах про народження її попередніх чотирьох дітей, оскільки отримала у органі РАЦС відмову.
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії листа начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 20 жовтня 2017 року №17/7-4607-16, адресованому ОСОБА_3 , таким повідомлено заявника, що прокуратурою області розглянуто її заяву від 11 жовтня 2017 року щодо притягнення до кримінальної відповідальності за ст.375 КК України судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_5 . Вказано, що за своїм змістом заява на дії судді ОСОБА_5 не є заявою про кримінальне правопорушення, оскільки в ній викладено власні міркування ОСОБА_3 щодо вчинення правопорушень та висловлено незгоду з постановою Залізничного районного суду м. Львова від 12 червня 2017 року у адміністративній справі №462/1403/17. Заява не містить даних, що свідчать про умисел судді на постановлення завідомо неправосудного рішення, з огляду на що відомості не підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно заяви про злочин від 17 жовтня 2017 року, в останній ОСОБА_3 просить прокуратуру Львівської області внести до ЄРДР відомості про факти постановлення завідомо неправосудних ухвал суддею ОСОБА_6 від 10 липня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху, від 18 липня 2017 року про відкриття апеляційного провадження та прийняття завідомо неправосудної постанови суддями Львівського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 13 вересня 2017 року у справі №876/7646/17.
Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії листа начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 20 жовтня 2017 року №17/7-4607-16, адресованому ОСОБА_3 , таким повідомлено заявника, що прокуратурою області розглянуто її заяву від 17 жовтня 2017 року щодо притягнення до кримінальної відповідальності за ст.375 КК України суддів Львівського окружного адміністративного суду ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .. Вказано, що за своїм змістом заява на дії вищевказаних суддів не є заявою про кримінальне правопорушення, оскільки в ній викладено власні міркування ОСОБА_3 щодо вчинення правопорушень та висловлено незгоду з постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року та іншими процесуальними ухвалами суду у адміністративній справі №876/7646/17. Вказано також, що заява не містить даних, що свідчать про умисел суддів на постановлення завідомо неправосудного рішення, з огляду на що відомості не підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Слідчий суддя не приймає до уваги покликання скаржника ОСОБА_3 на те, що факт неналежного розгляду прокурором вищевказаної заяви про злочин від 17 жовтня 2017 року, підтверджується тим, що ним неправильно вказано суд Львівський окружний адміністративний суд, а не Львівський апеляційний адміністративний суд, оскільки це не впливає на суть відповіді.
Крім цього, відповідно до ст.2 ч.1 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Згідно з п.4 ч.5 ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Крім цього, відповідно до ст.126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.
Згідно з п.10 постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України ( 254к/96-ВР ) судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
Як встановлено в ході розгляду скарги, заяви ОСОБА_3 щодо вчинення, на її думку, кримінальних правопорушень суддею Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_5 та суддями Львівського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за своїм змістом не є заявами про кримінальне правопорушення, оскільки в них викладено власні міркування ОСОБА_3 щодо вчинення правопорушень та висловлено незгоду з прийнятими судовими рішеннями та не містить конкретних даних, що свідчать про ознаки того чи іншого кримінального правопорушення.
Разом з тим, відсутні будь-які відомості про оскарження ОСОБА_3 рішень, з якими остання не погоджується, хоча така процедура передбачена чинним законодавством.
Згідно ч.1 ст.306 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.318-380 КПК України, з урахуванням положень цієї глави.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Незважаючи на зазначені положення КПК України особою, яка подала скаргу під час розгляду такої у суді не надано відомостей та доказів, які б підтверджували доводи, викладені у скарзі.
Аналізуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що підстав для внесення відомостей в ЄРДР за зверненням ОСОБА_3 стосовно судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_5 та суддів Львівського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 немає.
Відповідно до ч. 1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статі може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.
З огляду на викладене, приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст.22,303-307,318-380 КПК України, ст.126 Конституції України, ст.48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», слідчий суддя, -
у задоволенні скарги ОСОБА_3 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий Суддя ОСОБА_1