АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/9679/16-к Номер провадження 11-кп/786/614/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст. 185 КК України ТЗ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004181 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 12 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, який проживає АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:
10.01.2017 Полтавським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі,
визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного 10.01.2017 Полтавським районним судом Полтавської області ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на його користь 7 774,06 грн матеріальної шкоди 10 000 моральної шкоди,551,20 грн. судових витрат, а всього 18 325,26 грн.
Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 11.10.2016 приблизно о 12.00 год, повторно, таємно, шляхом підбору ключа замка перших вхідних дверей та пошкодження замка і полотна других вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки викрав відеокамеру «Canon Legria HF R 26E», чорного кольору, серійний № 51 в чохлі чорно-сірого кольору, зарядний пристрій «Canon SI 110Е», чорного кольору, два дроти чорного кольору вартістю 2 355 грн, цифровий фотоапарат «Canon PS 1474», синьо-сірого кольору в чохлі чорно-синього кольору, зарядний пристрій чорного кольору вартістю - 492 грн, мобільний телефон «Samsung В 350 F» чорного кольору вартістю 935,08 грн, системний блок на базі процесора «Intel Pentium LGA Е 5300» чорного кольору з дротом живлення вартістю 3 230 грн, монітор «Phillips 220 Е», чорного кольору, два дроти живлення чорного кольору вартістю 1 282,50 грн, які належать потерпілому ОСОБА_11 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 7 774,06 грн.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений, не оспорюючи фактичних обставин провадження та кваліфікацію його дій, просить вироку суду змінити, призначивши йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, звільнивши його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та зменшити розмір стягнення моральної шкоди з нього на користь потерпілого ОСОБА_8 .. Свої вимоги обвинувачений мотивує тим, що, перебуваючи на волі він зможе відшкодувати потерпілому завдану матеріальну шкоду. А також вважає, що потерпілий не довів того, що він, обвинувачений, спричинив йому моральну шкоду у розмірі стягнутому судом.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з доповненнями з підстав у ній наведених, одночасно захисник просила стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого моральну шкоду у розмірі 2 000 грн; прокурора та потерпілого, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у злочині, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій судом за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням до житла, обвинуваченим не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» і врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; особу обвинуваченого, який розлучений, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання опіоідів, синдром залежності; раніше неодноразово судимий, в тому числі за аналогічні корисливі злочини проти власності, має непогашені і не зняті судимості, а тому вважає, що це свідчить про явне небажання припинити вчинення злочинів та стати на шлях виправлення; обставину, що пом`якшує покарання щире каяття; відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Обговорюючи призначене ОСОБА_7 покарання колегія суддів окрім визнаного судом, враховує всі обставини по провадженню в їх сукупності, особу обвинуваченого, який вину визнав, має незадовільний стан здоров`я, те, що ОСОБА_7 завдану злочином шкоду потерпілому не відшкодував, неодноразово притягувався до відповідальності за злочини проти власності, які вчиняв через невеликий проміжок часу, під час іспитового строку, що в цілому характеризує особу обвинуваченого як таку, що веде злочинний спосіб життя та схильна до продовження злочинної діяльності, системний характер його протиправної поведінки, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення та підвищену суспільну небезпеку його особи. А тому твердження обвинуваченого про те, що він має можливість виправитися без позбавлення волі, спростовуються матеріалами провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
При ухваленні рішення судом першої інстанції було враховано всі наведені вище обставини, зокрема обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме щире каяття, будь-яких інші обставини, які б пом`якшували покарання та істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину і, відповідно, давали б можливість призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, в матеріалах провадження відсутні.

За таких підстав суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином призначене ОСОБА_7 не в максимальних межах покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Доводи обвинуваченого про те, що потерпілий не довів, що вчиненим злочином останньому завдано моральну шкоду, є необґрунтованими.

Частиною 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
На підставі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Вказані приписи статей Законів та рекомендації Верховного суду України суд першої інстанції дотримався та вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди врахував характер та обставини вчиненого злочину, глибину фізичних і моральних страждань, вимушених змін в житті потерпілого та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди, стягнувши із обвинуваченого не 25 000 грн, як просив потерпілий, а 10 000 грн, що на думку колегії суддів є правильним.

З огляду на викладене вище безумовних підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 12 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.

На підставі ч. 5 ст.72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4