Справа № 523/3007/16-к
Провадження № 1-кп/496/118/17
У Х В А Л А
06 вересня 2017 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Біляївка клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про визнання істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод та визнання недопустимими докази,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 України.
У судовому засіданні від захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 надійшло клопотання про визнання істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод порушення права ОСОБА_5 на захист у спосіб, передбачений Законом України «Про амністію» та на перехресний допит з ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000585, яке розслідувалося слідчим СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_7 ; а також визнати недопустимими докази згідно переліку наведеному у реєстрі матеріалів досудового розслідування № 0000585 внаслідок істотного порушення права ОСОБА_5 на захист та перехресний допит.
Свої вимоги мотивує тим, що в провадженні Біляївського районного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст. 286 КК України. Кримінальне провадження розпочато 05.12.2013 року на виконання постанови Суворовського районного суду міста Одеси від 09 жовтня 2013 року, якою згідно ст. 281 КПК України (1960 року) прокурору повернута для проведення додаткового розслідування кримінальна справа № 1527/10446/12 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст. 286 КК України у зв`язку з порушенням права на захист у спосіб, передбачений Законом України «Про амністію» від 12.12.2008 року - звільнення від кримінальної відповідальності на стадії досудового розслідування. Постановою у справі від 09.10.2013 року у вказаній справі судом встановлено факт складання неправдивих висновків по обставинам ДТП у зв`язку з викривленням слідчими вихідних даних згідно показань ОСОБА_6 . Всупереч ч.2 ст. 185 КПК України ОСОБА_5 не роз`яснено право на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі акту амністії та його відповідні заяви про застосування амністії на стадії досудового розслідування до суду не направлені в порушення права на захист та вимог Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року. Також слідчим порушено право ОСОБА_5 на перехресний допит з ОСОБА_6 , про що обвинувачений неодноразово звертався з клопотанням.
Відповідно до вимог ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
У відповідності до положень ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
При цьому така очевидність повинна випливати з самого змісту дослідженого доказу і не повинна вимагати оцінки інших доказів.
Якщо встановлення очевидної недопустимості доказу вимагає його зіставлення з іншими матеріалами провадження, дослідження інших доказів, які підтверджують або спростовують доказ, що перевіряється, визнання судом таких ознак на цій стадії процесу є неможливим та підлягає вирішенню під час ухвалення вироку.
Правила оцінки доказів визначені ст.94 КПК України, згідно із якою суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили. Таку оцінку доказів суд може здійснювати при вирішенні справи по суті у нарадчій кімнаті.
Положення ст. 89 КПК України знайшли конкретизацію у ст. 374 КПК України «Зміст вироку», де в п. 1 ч. 3 вказується, що у мотивувальній частині вироку зазначаються підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, у п. 2 ч. 3 цієї статті також наголошується, що у разі визнання особи винуватою визначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Крім того, обставини, зазначені у клопотанні захисника, підлягають додатковій перевірці, а вказані докази також зіставленню з іншими доказами.
Суд вважає, що клопотання, подане захисником, є передчасним, а тому у його задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст. 89 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про визнання істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод ОСОБА_5 та визнання недопустимими докази згідно переліку наведеному у реєстрі матеріалів досудового розслідування № 0000585 внаслідок істотного порушення права ОСОБА_5 на захист та перехресний допит - залишити без задоволення.

Суддя Біляївського районного суду
Одеської області: ОСОБА_1