УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 звернулися до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної враховуючи наявність у провадженні обставин передбачених ст.ст. 177, 178, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України.
У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав вказаних у його мотивувальній частині, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, враховуючи особу підозрюваного та його соцільний статус.
Підозрюваний вказав на те, що, на йго переконання, заявником не доведені обставини регламентовані п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.
Слідчий суддя з`ясувавши думку учасників провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, приходить до наступного.
Органами досудового розслідування підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), за обставин викладених у підозрі.
За вказаним фактом відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у ході якого 29.08.2017 підозрюваного повідомлено про підозру у вчинені вказаного злочину та подано до слідчого судді дане клопотання про обрання запобіжного заходу, аналізуючи яке на дотримання положень КПК України слідчий суддя враховує таке.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.
Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 даного Кодексу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.
Як убачається з матеріалів клопотання, орган досудового розслідування просить обрати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, враховуючи дані, визначені п.п. 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, які характеризуються особу останньої, наявність ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, доведеність відомостей зазначених у п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, відносно підозрюваного у рамках даного кримінального провадження.
Тож, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
За таких умов, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного, оскільки надані докази об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.
При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
У судовому засіданні, стороною захисту, у супереч положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було надано допустимих доказів, які б свідчили про відсутність ризиків встановлених стороною обвинувачення, або ж належного обґрунтування можливості застосування положень ч. 3 ст. 194 КПК України до підозрюваного.
В свою чергу, обставини визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, слідчий суддя визнає обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, у зв`язку з чим клопотання органу досудового розслідування підлягає задоволенню з застосуванням домашнього арешту у певний період доби.
Підстав для застосування арешту слідчий суддя не убачає, у світлі даних обставин справи та відомостей про особу.
Аналізуючи клопотання сторони обвинувачення про покладення на підозрюваного у порядку ч. 5 ст. 194 КПК України наступних обов`язків: прибувати до з встановленою періодичністю; не відлучатися, без дозволу слідчого, прокурора або суду, з місця свого проживання у певний період доби; впускати до свого житла працівників поліції, слідчий суддя враховує таке.
Частиною 5 статті 194 КПК України, визначено імперативний перелік альтернативних обов`язків, які слідчий суддя вправі покласти на підозрюваного, проте вказані у клопотанні обов`язки до даного переліку не віднесено взагалі.
Так, дана правова норма регламентує, що слідчий суддя, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду чи іншого органу державної влади, а також виконувати один або і кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Зміст зазначеної норми свідчить про те, що законодавець визначив, що зобов`язання прибувати за кожною вимогою до уповноваженого органу є складовою запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою, та зберігається за підозрюваним весь час протягом дії запобіжного заходу, у зв`язку з чим не потребує обрання або ж продовження.
Щодо обов`язку не відлучатися, без дозволу слідчого, прокурора або суду, з місця свого проживання у певний період доби, то слід зазначити про таке.
Обов`язок не відлучатися з місця проживання є складою самого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме його суттю, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період часу, окремо доведення не потребує, а тому клопотання у даній частині не підлягає задоволенню.
В частині питання зобов`язання підозрюваного впускати до свого житла працівників правоохоронних органів, то він також є сумнівнив, оскільки ч. 5 ст. 194 КПК України також не передбачений та, виходячи з ч. 5 ст. 181 КПК України, являється також складою заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді домашнього арешту, дії тільки в період часу на який було обрано запобіжний захід і окремого довдендення прокурором не потребує.
У той же час, слідчий суддя вважає покладення на підозрюваного обов`язків регламентованих п.п. 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України є за своєю суттю пропорційними, помірними, та такими, що не становитиме надмірний тягар для підозрюваного, у зв`язку з чим не суперечить п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правоввій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.).
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-179, 193, 194, 309, 310, 369-372 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Клопотання - задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня до 29.10.2017 та зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до слідчого в межах строку дії цього заходу забезпечення кримінального провадження та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти строком до 29.10.2017 обов`язки повідомляти слідчого про зміну місця проживання; не відлучатися з міста Києва без дозволу слідчого, не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора.
В іншій частині у задоволенні клопотання - відмовити.
Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.
Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати через слідчого для виконання органу УП за місцем проживання підозрюваного та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 .

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

Слідчий суддя: ОСОБА_1