01.02.2018 Справа № 756/9599/16-к
№ 1 кп/756/112/18
В И Р О К

іменем України

01 лютого 2018 року Оболонський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
та представників потерпілих ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
в с т а н о в и в:
26.04.2016, близько 03 години 06 хвилин, за адресою м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 8, ОСОБА_11 , керуючи автомобілем марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , у якому перебували у якості пасажирів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , рухаючись по проїзній частині вул. Новокостянтинівської, зі сторони вул. В. Хвойки, змінив напрямок руху та при виконанні маневру перестроювання з крайньої правої смуги в ліву смугу руху, не пересвідчився перед цим, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, внаслідок чого здійснив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на бетонний відбійник.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку експерта №1214/е від 21.07.2016 року отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, а інший пасажир зазначеного автомобіля ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до висновку експерта №1216/е від 20.07.2016 року, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди отримала тяжкі тілесні ушкодження.
Порушення ОСОБА_11 п. 10.1 ПДР України знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо - транспортної пригоди та її наслідками.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 , вину у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав та, зокрема, пояснив, що 26.04.2016, близько 03 години 06 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 8, він, керуючи автомобілем марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , у якому перебували у якості пасажирів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , рухаючись по проїзній частині вул. Новокостянтинівської, зі сторони вул. В. Хвойки, змінив напрямок руху та при виконанні маневру перестроювання з крайньої правої смуги в ліву смугу руху, не пересвідчився перед цим, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на бетонний відбійник. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажири ОСОБА_8 та ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 підтвердила фактичні обставини викладені у вироці вище та показала, що 26.04.2016, близько 03 години 06 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 8, вона разом з ОСОБА_7 сіли до автомобіля марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 та рухаючись по проїзній частині вул. Новокостянтинівської, зі сторони вул. В. Хвойки, потрапили в дорожньо-транспорту пригоду у зв`язку із порушенням ОСОБА_11 правил дорожнього руху, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 підтвердила фактичні обставини викладені у вироці вище та показала, що 26.04.2016, близько 03 години 06 хвилин, за адресою м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 8, вона разом з ОСОБА_8 сіли до автомобіля марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 та рухаючись по проїзній частині вул. Новокостянтинівської, зі сторони вул. В. Хвойки, потрапили в дорожньо-транспорту пригоду у зв`язку із порушенням ОСОБА_11 правил дорожнього руху, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження.
Згідно до висновку судово-медичної експертизи №1214/е від 21.07.2016: аналіз наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дає підстави зробити наступні висновки.
Так, під час первинно відомого звернення 26.04.2016 року о 03 год. 21 хв. за медичною допомогою у ОСОБА_8 , були виявлені такі тілесні ушкодження:
а) закрита травма поперекового відділу хребта: компресійний перелом І поперекового хребця (з явищами стенозу спинномозкового каналу на цьому рівні);
б) закрита травма лівого стегна: уламковий перелом середньої третини діафізу лівого стегна (зі зміщенням уламків);
в) садна у ділянці нижньої третини правої гомілки, правого колінного суглобу.
Характер та морфології виявлених тілесних ушкоджень, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказані тілесні ушкодження утворилися від (садна за рахунок ковзання, тертя, ударів під кутами чи поєднання таких впливів; решта ушкоджень - за рахунок ударної дії тупих твердих предметів), у строк, вказаний у описовій частині цієї Постанови, тобто, 26.04.2016, внаслідок автомобільної травми травма пасажира (у салоні) автомобіля, який рухався, під час зіткнення з перешкодою.
На цьому етапі, враховуючи відомі часові дані, є об`єктивні підстави оцінювати ступень тяжкості кожного з тілесних ушкоджень, вказаних у п. п. а), б) даних Підсумків, лише за критерієм тривалості розладу здоров`я.
Морфологія кожного з тілесних ушкоджень, вказаних у п. п. а), б) даних Підсумків, (зокрема, наявність переломів уламкового характеру) дозволяє вважати, що у звичайному клінічному перебігу, мінімально обґрунтовані строки, які необхідні для відновлення порушеної анатомічної цілісності травмованих кісток (по місцю утворення переломів такого характеру) та відновлення порушеної функції лівої ноги і поперекового відділу хребта потребує строк понад 21 добу, тобто, саме ці строки визначають тривалість розладу здоров`я, як загально визначеного судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості, а тому, відповідно п. п. 2.2.1 /в та 4.6 "Правил, кожне з тілесних ушкоджень, вказаних у п. п. а), б) даних Підсумків, відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок по місцю утворення саден у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості.
Саме тому, кожне з виявлених тілесних ушкоджень, вказаних у п. в) даних Підсумків, відноситься до легкого тілесного ушкодження, відповідно п. п. 2.3.5. та 4.6. Правил.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1216/е від 21.07.2016: дані наданої медичної документації на ім?я ОСОБА_7 , 1988 р.н., свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 26.04.2016 о 03.03, у неї мали місце тілесні ушкодження:
закрита черепно-мозкова травма: забій головного мозку легкого ступеня, забійні рани (три) лобної ділянки, підшкірна гематома лобної ділянки; закрита травма правого стегна: уламковий перелом діафізу стегнової кістки на протязі проксимальної (верхньої) третини зі зміщенням уламків;
закрита травма грудної клітки: крововиливи в плевральні порожнини справа та зліва;
закрита травма живота: крововилив в черевну порожнину;
рвано-забійна рана задньої поверхні правого колінного суглобу.
До ушкоджень, що небезпечні для життя, належать: о/ ушкодження, що спричинили шок тяжкого ступеня, масивну крововтрату, кому, гостру ниркову, печінкову недостатність, гостру недостатність дихання, кровообігу, гормональну дисфункцію, гострі розлади регіонарного і органного кровообігу, жирову чи газову емболію. Всі вони мусять підтверджуватись об`єктивними клінічними даними, результатами лабораторних та інструментальних досліджень». Комплекс ушкоджень, у клінічному перебігу призвів до розвитку небезпечних для життя явищ (гострий розлад кровообігу з послідуючим розвитком анемії, гострого розладу дихання, жирової емболії), відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя, згідно п. п. 2.1.2. та 2.1.3/о Правил
Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать проте, що вони утворились від травматичної дії тупих предметів, що могло бути при транспортній травмі (травма в салоні автомобіля, який рухався, при зіткненні його з перешкодою), за давністю можуть відповідати вказаному терміну.
Відповідно до висновку авто-технічної експертизи № 456/ат від 21.07.2016 року:
в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_11 , мав технічну можливість уникнути досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог пункту 10.1 ПДР України.
В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_11 , експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 10.1 ПДР України.
Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_11 , вимогам пункту 10.1 ПДР України.
За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, доведена.
За встановлених обставин, дії ОСОБА_11 повинні бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження, а потерпілій ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_11 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_11 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати покарання ОСОБА_11 у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.
01.08.2016 ОСОБА_8 через свого представника ОСОБА_9 подала цивільний позов до ОСОБА_11 про відшкодування їй моральної шкоди у сумі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, відповідно до ст. 128 КПК України (Том №1 а.с. 33-38).
Позовні вимоги обґрунтовуються понесеними моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті, тимчасовою відірваністю від активного життя, психоемоційними переживаннями внаслідок кримінального правопорушення.
У судовому засіданні потерпіла (цивільний позивач) та представник потерпілої (представник цивільного позивача) позов підтримали та просили його задовольнити.
Прокурор при вирішенні питання щодо цивільного позову поклався на розсуд суду.
Обвинувачений (цивільний відповідач) позов визнав у повному обсязі.
Заслухавши думку сторін, суд встановив наступне.
23.07.2015 страховою компанією ТДВ СК «Кредо» укладено страховий договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ № 8326562. (Том №2 а.с. 86).
Згідно вказаного полісу автомобіль марки «Chevrolet AVEO» д.н.з. НОМЕР_1 застрахованим.
Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому вказаним законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Однак, із позовної заяви убачається, що до страхової компанії ТДВ СК «Кредо» позовні вимоги не пред`явлені.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року (справа № 6-954цс16) потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_11 є належним відповідачем.
При вирішенні питання щодо задоволення позову пред`явленого до обвинуваченого ОСОБА_11 суд виходить із положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України, зокрема обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Судом встановлено, що моральна шкода завдана внаслідок вчинення ОСОБА_11 кримінального порушення за обставин викладених в обвинуваченні, сумнівів у добровільності визнання цих обставин судом не встановлено, отже суд вважає, що позов потерпілої ОСОБА_8 підлягає задоволенню.
Задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_12 суд враховує положення ч. 3 ст. 23 ЦК України, зокрема, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої або позбавлення її можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Крім того, 02.11.2016 ОСОБА_7 подала цивільний позов про відшкодування ТДВ СК «Кредо» та ОСОБА_11 моральної шкоди та матеріальної шкоди, завданої особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відповідно до ст. 128 КПК України.
Із позовної заяви убачається, що ОСОБА_7 просить стягнути з ТДВ СК «Кредо» майнову шкоду, пов`язану з витратами на лікування у сумі 100 000 (сто тисяч гривень) та моральну шкоду завдану злочином у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, а також просить стягнути з ОСОБА_11 майнову шкоду, пов`язану з витратами на лікування у сумі 1860 (тисяча вісімсот шістдесят) гривень 65 коп. та моральну шкоду завдану злочином у розмірі 95 000 (дев`яносто п`ять тисяч) гривень. (Том № 1 а. с. 39-109).
Позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди ОСОБА_7 обґрунтовує понесеними витратами на лікування, моральну шкоду обґрунтовує моральними стражданнями спричиненими внаслідок кримінального правопорушення.
На підтвердження понесених витрат на лікування ОСОБА_7 долучила копії виписки із медичної картки стаціонарного хворого, копії довідок та копій товарних і фіскальних чеків.
07.08.2017 страхова компанія ТДВ СК «Кредо» подала письмові заперечення проти заявленого позову з посиланням на його необґрунтованість.
Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому вказаним законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно виписки з картки стаціонарного хворого №11950 виданої Київської міської лікарні швидкої медичної допомоги, ОСОБА_7 проходила лікування з основним діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, постравматичний САК, забійні рани лобу, закритий перелом діафізу правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, забійні рани правого колінного суглобу. (а.с. Том №1 а.с. 44).
Із вказаної виписки убачається, що потерпіла ОСОБА_7 перебувала на стаціонарному лікуванні майже два місяці, і за цей час, остання проходила тривале терапевтичне лікування та перенесла оперативне втручання.
З довідки Київської міської лікарні швидкої медичної допомоги №119 убачається, що ОСОБА_7 перебувала у реанімації з 26.04.2016 по 10.05.2016 (Том №1 а.с. 45).
Відповідно до ч. 1 ст. 24.1 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За наведених підстав, суд вважає доведеними витрати на діагностику, лікування, придбання ліків, реабілітацію, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в межах страхової суми (ліміту відповідальності) на одного потерпілого, що згідно полісу серії АІ № 8326562, що становить 100 000 (сто тисяч) гривень, а заперечення представника співвідповідача страхової компанії ТДВ СК «Кредо» такими, що не відповідають об`єктивним обставинам, оскільки потерпілою надано достатньо доказів на підтвердження тривалого лікування, від завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень.
Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_11 матеріальної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки доведені ОСОБА_7 витрати не перевищують страхової суми (ліміту відповідальності) на одного потерпілого.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_7 в частині відшкодування матеріальної шкоди, задовольнити частково, а саме в межах страхової суми (ліміту відповідальності) на одного потерпілого, що згідно полісу серії АІ № 8326562 становить 100 000 (сто тисяч) гривень.
При визначенні розміру моральної шкоди, суд бере до уваги наступне.
Відповідно до ст. 26-1 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Враховуючи, що шкода страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю становить 100 000 (сто тисяч) гривень, суд вважає, що у відшкодування моральної шкоди з ТДВ СК «Кредо» підлягає стягненню 5000 гривень.
При вирішенні питання щодо задоволення позову пред`явленого до обвинуваченого ОСОБА_11 в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить із положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України, зокрема обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Судом встановлено, що моральна шкода завдана внаслідок вчинення ОСОБА_11 кримінального порушення за обставин викладених в обвинуваченні, сумнівів у добровільності визнання цих обставин судом не встановлено, отже суд вважає, що позов потерпілої ОСОБА_7 в частині стягнення з ОСОБА_11 моральної шкоди, підлягає задоволенню.
Задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_7 в частині стягнення з ОСОБА_11 моральної шкоди, суд враховує положення ч. 3 ст. 23 ЦК України, зокрема, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Крім того, 20.02.2017 до Оболонського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_13 про повернення належного йому транспортного засобу «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 .
Ухвалюючи вирок, суд повинен врахувати положення п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, зокрема прийняти рішення щодо речових доказів
Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, зокрема свідоцтво про реєстрацію транспортно засобу (Том №1 а.с. 186) з якого убчається, що ОСОБА_13 є власником транспортного засобу «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , суд вважає, що заява останнього підлягає задоволенню.
Разом із цим, під час судового розгляду ОСОБА_11 заявлено клопотання про звільнення його від покарання на підставі п. в ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України Про застосування амністії в Україні, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
За змістом п. «в» ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, що не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Враховуючи те, що ОСОБА_11 відповідно до ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким, має на утримані дитину, якій не виповнилося 18 років, останній підлягає звільненню від призначеного судом покарання.
Крім того, при ухваленні обвинувального вироку, суд враховує положення ч. 2 ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 128, 370, 374, 394 КПК України, -
засудив:
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.
На підставі ч. 2 ст. 86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України Про застосування амністії в Україні, п. «в» ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році - звільнити ОСОБА_11 від відбування основного і додаткового покарань.
Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_11 на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_8 70 000 (сімдесят тисяч) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» () на відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_7 100 000 (сто тисяч) гривень.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» () на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_7 5 000 (п`ять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_11 на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_7 95 000 (дев`яносто п`ять тисяч) гривень
В решті позовних вимог відмовити.
Речовий доказ «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 повернути за належністю власнику- ОСОБА_13 .
Стягнути з ОСОБА_11 на користь УК в Оболонському районі м. Києва код 24060300, , рахунок 0006, судові витрати на проведення автотехнічної експертизи в сумі 660 (шістсот шістдесят) гривень 30 коп.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1