УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2018 року Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська клопотання старшого слідчого СВ Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Луганське Артемівського р-ну Донецької області, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 260 КК України,

ВСТАНОВИВ:
30 січня 2018 року у Слов`янський міськрайонний суд звернувся ст. слідчий СВ Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області капітан поліції ОСОБА_3 з клопотанням по кримінальному провадженню №0002880 від 14.07.2014 року, про обрання у відношенні ОСОБА_4 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 260 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Із даного клопотання слідує, що: на початку квітня 2014 року, більш точну дату встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з прямим умислом, перебуваючи в м. Слов`янськ вступив до незаконного збройного військового формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», під командуванням ОСОБА_5 . Для подальшої участі у незаконному збройному формуванні ОСОБА_4 було передано у використання вогнепальну зброю, набої для неї, формений одяг та військове спорядження. У період з квітня 2014 року до початку липня 2014 року, ОСОБА_4 , діючи у складі непередбаченого законами України військового формування, систематично виконував накази свого керівництва та будучи бійцем незаконного збройного формування здійснював визначені йому завдання по організації та проведенню пропускного режиму на блокпосту, а також виконував інші протиправні накази направлені проти представників влади із застосуванням автоматичної вогнепальної зброї, які отримував від своїх керівників з числа незаконного збройного військового формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки».

Відносно громадянина ОСОБА_4 , 26 серпня 2014 року складено повідомлення про підозру та надано копію повідомлення ОСОБА_4 .

Зібраними у достатньому обсязі доказами по кримінальному провадженні вбачається, що у вересня 2014 року ОСОБА_4 покинув місце свого мешкання та до теперішнього часу його місце перебування невідоме.

26 грудня 2014 року винесено постанову про оголошення ОСОБА_4 в розшук.
Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні посилалась на те, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування та суду, що перешкоджає проведенню з ним слідчих дій і прийняття законного рішення по даному кримінальному провадженню, а тому просила обрати останньому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог пункту (с) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства», обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише через тяжкість злочину неприпустимо, обов'язковою умовою взяття особи під варту має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що дане клопотання слідчого, про обрання у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 9 частини 2 статті 131 КПК України визначено, що запобіжні заходи є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 132 застосування заходів забезпечення кримінального провадження не

допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Статтею 200 КПК України передбачено, що прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

30.01.2018 року слідчим суддею Слов`янського міськрайонного суду Донецької області винесена ухвала про надання дозволу на затримання ОСОБА_4 з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчим при зверненні до суду з вказаним клопотанням на підтвердження наявності ризиків, що ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування, надана постанова від 26 грудня 2014 року про оголошення останнього у розшук, а також повідомлення від 26.08.2014 року про врученя ОСОБА_4 повідомлення про підозру, але не надано підтверджень того, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук, а також в порушення вимог ст. 132 КПК України не додано жодного належного доказу на обґрунтування та підтвердження своїх вимог.

Оскільки, з наданих матеріалів видно, що ОСОБА_4 за місцем мешкання тривалий час відсутній та місцезнаходження невідоме, у зв`язку з чим, приходжу до висновку, що за відсутності підозрюваного ОСОБА_4 не мається можливості перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 132, 177, 183, 193, 196 КПК України, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області старшого області капітана поліції ОСОБА_3 , про обрання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчій суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1