Постанова
Іменем України

17 квітня 2018 року

м. Київ
справа № 752/7345/15-к
провадження № 51-1368км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу з доповненням захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001961, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м. Києві та мешкає в АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі-КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч. 2 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК.
Вироком Апеляційного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року, вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання скасовано та ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, окрім житла; за ч. 2 ст. 309 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, окрім житла. На підставі ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_7 зараховано у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 16 березня 2015 року по 31 січня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі. У решті вирок залишено без зміни.
Згідно з вироком суду, 25 квітня 2012 року о 18.30 год ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку № 7 по вул. Голосіївська у м. Києві, під час проведення першого етапу оперативної закупки, незаконно збув особі під псевдонімом ОСОБА_8 за 1 500 грн особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 8,45 г.
Він же, 11 та 15 травня 2012 року, біля будинку АДРЕСА_2 , під час проведення другого та третього етапів оперативної закупки, повторно, незаконно збув особі під псевдонімом ОСОБА_8 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 34,48 г за 4 000 грн та 29,85 г за 2 000 грн, відповідно.
Крім того, 15 травня 2012 року в період часу з 18.10 год до 18.50 год за адресою: м. Київ, проспект 40-річчя Жовтня, 13, та з 22.30 год до 23.50 год за адресою: АДРЕСА_3 , під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 працівниками правоохоронних органів виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який він раніше незаконно придбав та зберігав без мети збуту, масою в перерахунку на суху речовину 17,95 г та 54,20 г, відповідно.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі з доповненням захисник ОСОБА_6 просить вирок апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок суворості. Вказує на те, що скасовуючи рішення місцевого суду про застосування до ОСОБА_7 статей 69, 75 КК, суд апеляційної інстанції недостатньо врахував такі обставини, як: вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, щире каяття та зменшення суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_7 злочинів, на думку захисника, внаслідок соціалізації вживання та збуту конопель в сучасних умовах життя.

Позиції інших учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги та просив залишити вирок апеляційного суду відносно ОСОБА_7 без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 2 ст. 307 ч. 2 ст. 309 КК і правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі захисника не оспорюються.

Що ж стосується доводів касаційної скарги захисника про незаконність вироку апеляційного суду, яким скасовано вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням статей 69, 75 КК та постановлено свій вирок з призначенням засудженому покарання, яке він має відбувати реально, то колегія суддів вважає їх безпідставними.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження касаційним судом встановлено, що апеляційний суд, скасовуючи вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 , яким йому за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням статей 69, 70 КК було призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, від відбування якого звільнено з випробуванням на підставі ст. 75 КК, дійшов правильного висновку про те, що застосування до засудженого вимог статей 69 та 75 ККє неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, яке в кінцевому рахунку призвело до призначення йому надто м`якого покарання, з огляду на невірне визнання судом першої інстанції позитивної характеристики засудженого, визнання вини та здійснення догляду за батьком похилого віку, який є інвалідом другої групи обставинами, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Такий висновок апеляційного суду, на думку колегії суддів Верховного Суду, є обґрунтованим, оскільки при призначенні покарання цей суд, керуючись вимогами ст. 65 КК урахував, конкретні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпечність вчинених злочинів, дані про особу ОСОБА_7 , а також обставину, що пом`якшує покарання, якою визнано щире каяття та відсутність обставин, що обтяжує покарання. Між тим, як правильно зазначено в ухвалі, підвищена суспільна небезпека вчинених злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, що утворюють загрозу життю та здоров`ю населення не дає підстав вважати, що виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів можливе без реального відбування ним покарання у виді позбавлення волі.
Таким чином, урахувавши повною мірою усі обставини кримінального провадження, суд апеляційної інстанції призначив ОСОБА_7 покарання у виді і розмірі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК, а тому його не можна визнати невідповідним ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок суворості. Отже законних підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК для скасування вироку апеляційного суду у зв`язку із необхідністю пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання із застосуванням статей 69, 75 КК за доводами касаційної скарги захисника, у Верховного Суду немає.
Твердження захисника про вчинення ОСОБА_7 злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин є безпідставним, оскільки усі відомості щодо незадовільного стану здоров`я самого засудженого та його батька були відомі суду та ураховані ним при призначенні покарання в мінімальному розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК.
Оскільки закон України про кримінальну відповідальність апеляційним судом застосовано правильно, тому Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду відносно засудженого ОСОБА_7 - без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд

ухвалив:
Вирок Апеляційного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3