У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
захисниківОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
при секретаріОСОБА_7 ,
розглянула в судовому засіданні 12 жовтня 2017 року у м. Києві кримінальне провадження № 0002475 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Апеляційного суду Київської області від 05 січня 2017 року щодо ОСОБА_8 .
Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2016 року
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Бахмач Чернігівської області,
мешканця
АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України (далі КК) до покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік 6 місяців.
Вироком Апеляційного суду Київської області від 05 січня 2017 року вирок суду першої інстанції скасовано у частині призначеного покарання. Призначено покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286 КК у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він 03 липня 2016 року приблизно о 19.00 год, керуючи технічно справним автомобілем марки AUDI Q7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зареєстрований на ТОВ «Порше лізинг Україна», рухаючись по автодорозі Забір`я-Боярка Київської області, порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3.б, 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху, змінюючи напрямок руху проявив неуважність до дорожньої обстановки, виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з автомобілем марки DACIA LOGAN, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля DACIA LOGAN ОСОБА_10 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, водій ОСОБА_9 і пасажир ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
У касаційній скарзі прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі ОСОБА_8 через м`якість. Указує, що суд не в повній мірі врахував конкретні обставини провадження, зокрема, те, що ОСОБА_8 не проходив тест на стан алкогольного сп`яніння безпосередньо після аварії, що унеможливило об`єктивне встановлення цієї обставини. Вважає, що засудженому слід призначити основне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. Також посилається на невідповідність вироку вимогам ст. 420 КПК України (далі КПК), оскільки при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд вказав на отримання водієм ОСОБА_9 і пасажиром ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень, що не охоплюється об`єктивною стороною вчиненого злочину. Просить скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
На касаційну скаргу подано заперечення захисників ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який касаційну скаргу не підтримав, пояснення захисників, які вважали вирок законним та обґрунтованим і просили залишити його без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.
Як убачається із вироку, при призначенні ОСОБА_8 покарання судом враховано, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК, вчинений ним з необережності та відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості. Судом узято до уваги пом`якшуючі покарання обставини те, що ОСОБА_8 щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував заподіяну злочином шкоду у сумі 173 751,95 грн, обтяжуючі обставини відсутні, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем роботи та попередньої роботи в різних структурних підрозділах Укрзалізниці, має заохочення, винагороди, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Тому суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_8 основне покарання у межах санкції ч. 1 ст. 286 КК у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Разом із тим, призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік 6 місяців не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням конкретних обставин провадження, у тому числі заподіяння водію ОСОБА_9 і пасажиру ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень.
Апеляційний суд, розглядаючи скаргу прокурора на м`якість призначеного покарання, дійшов вірного висновку про те, що обране ОСОБА_8 основне покарання у виді штрафу є законним, обґрунтувавши належним чином своє рішення. При цьому апеляційний суд вважав за необхідне збільшити останньому строк додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами до 3 років.
Також апеляційний суд у вироку надав мотивовану відповідь на доводи прокурора про суперечності у вироку суду першої інстанції щодо показань свідків про перебування, на їх думку, ОСОБА_8 під час вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Так, відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Враховуючи, що ОСОБА_8 факт перебування за кермом у стані алкогольного сп`яніння категорично заперечував, згідно висновку судово-токсикологічної експертизи №279 від 05 липня 2016 року в крові ОСОБА_8 етилового спирту, а також пропілового, бутилового, амілового спирту та їх ізомерів виявлено не було, суд при оцінці показань обвинуваченого, потерпілої і свідків а також висновку судово-токсикологічної експертизи сумніви і протиріччя в частині перебування ОСОБА_12 в стані алкогольного сп`яніння на момент вчинення ДТП тлумачив на користь останнього і вважав такий факт не доведеним.
Також судом узято до уваги, що відповідно до обвинувального акта обтяжуючу покарання обставину - перебування під час вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 інкриміновано не було.
Колегія суддів погоджується з такими висновками апеляційного суду та вважає, щопризначене засудженому ОСОБА_8 покарання є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Доводи у касаційній скарзі прокурора про необхідність виключення з мотивувальної частини вироку посилання на отримання водієм ОСОБА_9 і пасажиром ОСОБА_11 внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди легких тілесних ушкоджень, оскільки це не охоплюється об`єктивною стороною ч. 1 ст. 286 КК, є безпідставними. Так, відповідно до вимог ст. 374 КПК у мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків правопорушення, тобто усі обставини даного кримінального провадження. При цьому ОСОБА_9 і ОСОБА_11 є свідками у провадженні та потерпілими їх визнано не було.
Отже, підстав для задоволення касаційної скарги, скасування чи зміни вироку не вбачається.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК,
у х в а л и л а:

Вирок Апеляційного суду Київської області від 05 січня 2017 року щодо ОСОБА_13 залишити без зміни, касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_14 ОСОБА_3