Справа № 182/6115/16-к
Провадження № 1-кп/0182/79/2017
У Х В А Л А
Іменем України
20.10.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження відомості про вчинення якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2016 року за №0002313 стосовно ОСОБА_3 за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 186 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження №0002313 стосовно ОСОБА_3 за правовою кваліфікацією ч.2 ст.186 КК України. Стосовно обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою ще на строк не більше 60 днів. При цьому прокурор посилався на те, що обвинувачений може продовжити вчиняти інші злочини та ризики які були під час обрання запобіжного заходу досі наявні. Зокрема обвинувачений, на думку прокурора може здійснити тиск на свідків та потерпілих у провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки зі своєю цивільною дружиною, яка виховує їх спільного сина. Він буде проживати разом зі своєю цивільною дружиною і сином за місцем реєстрації останніх де і проживав на момент вчинення інкримінованих злочинів. Крім того, він не може будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню та впливати на потерпілих, які не з`являються до суду та надали заяви про розгляд провадження у їх відсутність.

Прокурор заперечував проти клопотання обвинуваченого та його захисника.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими належним чином про час та місце проведення судового засідання. При цьому, заяв про відкладення судового розгляду не надали суду.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження суд вважає за можливе задовольнити клопотання обвинуваченого і його захисника ОСОБА_5 .

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Пунктом 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що запобіжний захід у вигляді утримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі. В рішенні Європейського суду від 12.01.2012 року у справі Тодоров проти України, зазначено, що для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачувань не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою.

Суд приймає до уваги те, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, має постійне місце проживання за адресою своєї цивільної дружини, яка виховує їх спільного малолітнього сина та має місце реєстрації в м. Покров. В провадженні не допитані потерпілі та єдиний свідок обвинувачення, явку яких прокурор не може забезпечити у судове засідання. Прокурором не доведено можливість здійснення з боку обвинуваченого тиску на цих осіб. Очевидна і відсутність суспільного інтересу до вказаного провадження та резонансу подій, викладених в обвинувальному акті. До того ж, обвинувачений ОСОБА_3 страждає рядом хронічних захворювань про що суду надані відповідні медичні документи і потребує постійного лікування в умовах стаціонару. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , яка є цивільною дружиною обвинуваченого повідомила, що вона також є хворою на аналогічні хвороби і її мама, яка є власницею квартири АДРЕСА_1 не заперечує щоз ними спільно проживав ОСОБА_3 , який брав активну участь у вихованні їх спільного сина. Таким чином, ризики, на які посилається прокурор є не доведеними.

За таких обставин, обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і забезпечить розгляд кримінального провадження по суті.

Керуючись ч. 3 ст. 331 КПК України, суд
у х в а л и в :
Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 і його захисника задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,наступні обов`язки:

1. Не відлучатися цілодобово з постійного місця проживання, що знаходиться для обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_2 - без дозволу суду,

2. З`являтися за першою вимогою на виклики до суду,

3. Повідомляти прокурора, суд про зміну місця фактичного проживання.

Визначені обов`язки, покладаються на обвинуваченого на строк судового розгляду, але не більше 60 днів, тобто до 17 грудня 2017 року, включно.

Копію ухвали в частині зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт направити начальнику Дніпропетровської УВП Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№4).

Копію ухвали про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту надіслати для виконання до Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області та прокурору для здійснення контролю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1