ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000163 від 14 січня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним клопотанням, в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2017 року у справі № 201/12333/16-к на: будівлю за адресою: АДРЕСА_1 ; будівлю за адресою: АДРЕСА_2 ; будівлю за адресою: АДРЕСА_3 ; будівлю за адресою: АДРЕСА_4 ; будівлю за адресою: АДРЕСА_5 , будівлю за адресою: АДРЕСА_5 .
Клопотання було передане в провадження слідчого судді ОСОБА_1 26 жовтня 2017 року.

Заявник посилається на те, що вона є законною власницею зазначеного вище майна і про розгляд клопотання слідчого про накладення арешту на вказане майно вона не повідомлялася. Вважає, що показання свідка ОСОБА_4 , з приводу того, що йому не відомо про рішення Дарницького районного суду від 21 квітня 2000 року № 2-1169, на підставі якого за ним зареєстровано право власності на зазначене у клопотання майно приватним нотаріусом ОСОБА_5 , не могли бути підставою для накладення арешту на майно. Окрім того, судом взагалі не з`ясовано справжність даного рішення суду, а також інші суттєві обставини, які б могли бути підставою для накладення такого арешту. Зазначене у клопотанні нерухоме майно вона на підставі договору купівлі-продажу придбала у ОСОБА_4 та на даний час є єдиним законним власником арештованого майна. Заявниця вважає, що дані дії і показання свідка ОСОБА_4 є фіктивними та такими, що мають на меті злочинний намір у виді повернення собі даного майна шляхом введення в оману суд та органи досудового слідства, тому, з метою відновлення її права на вільне розпорядження належним їй майном, просить суд скасувати арешт.

Заявниця ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду клопотання, шляхом направлення судової повістки за адресою, зазначеною заявницею, в судове засідання не з`явилася. причини своєї неявки суду не повідомила. Враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст.28 КПК України та розглянути дане клопотання без участі заявниці, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник прокуратури ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, в судове засідання не з`явився, однак надав в судове засідання 07 листопада 2017 року заперечення на клопотання про скасування арешту майна, в якому просив у задоволенні клопотання відмовити, посилається на те, що виявлені в процесі досудового розслідування обставини вказують на те, що реєстраційні дії з реєстрації права власності на майно, арешт на яке накладено ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2016 року, та укладення договорів купівлі-продажу, відбулися з використанням даних втраченого паспорту ОСОБА_4 , його податкового номеру, без його участі, а вказані обставини потребують ряду процесуальних дій , спрямованих на встановлення обставин реєстрації шести об`єктів нерухомого майна на ім`я ОСОБА_4 .. Окрім того, слідством до теперішнього часу не встановлено місцеперебування нібито власниці вищевказаних об`єктів нерухомого майна, а саме ОСОБА_3 . За зазначеною у клопотанні адресою: АДРЕСА_6 зазначена особа ніколи не мешкала, що підтверджується відповідним протоколом допиту. Також зазначив, що ОСОБА_3 стала власницею нерухомого майна 02 серпня 2016 року, а в цей час ОСОБА_4 був допитаний та підтвердив свою непричетність до вказаних реєстраційних дій. Крім того, просив звернути суд увагу й на те, що в ході досудового розслідування допитано в якості представника КП «Агропроекттехбуд» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_7 , який зазначив, що підприємство є балансоутримувачем об`єктів нерухомості: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вулиця Старокозацька (Комсомольська), будинок 71б; будівлю за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вулиця Тополина (Бабушкінський район), будинок 14, приміщення 105; будівля за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), проспект Олександра Поля (Кірова), будинок 96а, приміщення 81; будівлю за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вулиця Титова, будинок 12а; будівлю за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), проспект Олександра Поля (Кірова), будинок 96а, приміщення 82а, будівлю за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), проспект Олександра Поля (Кірова), будинок 96а, приміщення 82., які були передані підприємству на баланс на підставі відповідного рішення міської ради та нікому не продавалися та не передавалися. Зазначив, що в даному випадку скасування арешту майно є просто недопустимим, так як може призвести до втрати, пошкодження чи взагалі нової перереєстрації вказаних об`єктів нерухомості на третіх осіб.
07 листопада 2017 року представником КП «Агропроекттехбуд» ОСОБА_7 надано суду заяву, з якої слідує, що зазначене підприємство є балансоутримувачем зазначеного вище майна, яке належить Дніпропетровській обласній раді, тому він також просить суд відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна.

Відповідно до положень ст. 107 КПК України та з огляду на неявку учасників кримінального провадження фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Вивчивши та проаналізувавши клопотання та додані до нього матеріали, заперечення представника прокуратури на клопотання та додані до нього документи, а також заяву представника КП «Агропроекттехбуд» ОСОБА_7 з доданими до неї документами, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні…

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя… зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У відповідності до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з наданих матеріалів, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (слідчий суддя ОСОБА_8 ) від 31 серпня 2016 року. у справі №201/12333/16-к накладено арешт, шляхом встановлення заборони відчуження та вчинення будь-яких нотаріальних реєстраційній дій з наступним нерухомими майном: будівлею за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вулиця Старокозацька (Комсомольська), будинок 71б; будівлею за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вулиця Тополина (Бабушкінський район), будинок 14, приміщення 105; будівлею за адресою: АДРЕСА_3 ; будівлею за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вулиця Титова, будинок 12а; будівлею за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), проспект Олександра Поля (Кірова), будинок 96а, приміщення 82а, будівлею за адресою: АДРЕСА_5 .
Як вбачається із ухвали, в провадженні слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження №0000163 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що предметом заволодіння є квартира розташована в одноповерховому, одноквартирному будинку АДРЕСА_7 , в якому єдиною та такою, що займає всю площу єдиного поверху будинку АДРЕСА_8 , яка саме і складає власність ОСОБА_9 . Належність зазначеної квартири ОСОБА_9 доведена правовстановлюючим документом нотаріально посвідченим договором дарування від 09.09.1997, здійсненим записом державної реєстрації прав на нерухомість № 319п-3 від 11.09.1997 в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації, витягом № 20480758 від 06.10.2008, виданим Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради (далі - ДМБТІ), згідно якого після поточної інвентаризації та виготовлення технічного паспорту на підставі дублікату договору дарування, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , як власність ОСОБА_9 зареєстровано з присвоєнням електронного реєстраційного номеру НОМЕР_1 квартирі в літ. Б-1 за адресом АДРЕСА_8 . За свідченнями в будинку вона не проживала, хоча була прописана за цією адресою, як і її четверо з п`яти дітей. Фактично проживає з сім`єю по АДРЕСА_9 . Разом з тим, 13.01.2016 ОСОБА_9 проходячи повз вказаний будинок побачила біля нього осіб, які проводить ремонтні роботи. Працівники, в свою чергу на підтвердження законності свого перебування та здійснення робіт в будинку потерпілої ОСОБА_9 послались на Приватне підприємство «Фунтик». Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, 09.11.2015 Приватне підприємство «Фунтик» шляхом дроблення об`єкту стало власником двох рівних частин будівлі АДРЕСА_7 , яка перед нотаріальним посвідченням договорів купівлі-продажу була вперше зареєстрована приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу ОСОБА_5 в Державному реєстрі речових прав нерухомого майна з присвоєнням об`єкту реєстраційного номеру, як новому об`єкту нерухомого майна без визначення його типу та технічного опису, за адресом АДРЕСА_7 . Відповідно до наданих представником ПП «Фунтик» договорів купівлі-продажу від 09.11.2015 року, перед складанням та посвідченням цих договорів, приватний нотаріус ОСОБА_5 на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21.04.2000 року № 2-1169 здійснила первинну державну реєстрацію права власності на нежитловий будинок АДРЕСА_10 на ім`я ОСОБА_11 та присвоїла даному об`єкту нерухомого майна реєстраційний номером 01 з зазначенням адресуоб`єкту нерухомого майна: будинок АДРЕСА_7 , та внесла відповідні записи до Державного реєстру прав. В договорах купівлі-продажу від 09.11.2015 року ОСОБА_4 , зазначений як неодружена особа, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_11 , з реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_2 . За відомостями Державного реєстру прав встановлено, шо крім зазначеного об`єкту нерухомого майна,на підставі Дарницького районного суду від 21.04.2000 року № 2-1169, на ім`я ОСОБА_4 на праві власності є зареєстрованими ще шість об`єктів, реєстрація яких здійснена приватним нотаріусом ОСОБА_5 28 січня 2016 року. Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 показав, що він не мав і не має ніякого відношення до всіх семи об`єктів нерухомого майна, які були зареєстровані приватним нотаріусом ОСОБА_5 на його ім`я 09 листопада 2015 року та 28 січня 2016 року і йому нічого не було відомо про це до здійсненого допиту. ОСОБА_4 також показав, що він ніколи не був у приватного нотаріуса ОСОБА_5 , ніколи не звертався до цього нотаріуса з будь-якими заявами та не приймав участі у укладанні договорів купівлі-продажу від 09.11.2015 року, а також, що йому нічого не відомо про рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21.04.2000 року. ОСОБА_4 зазначив, що всі реєстраційні та нотаріальні дії відносно зазначено майна вчиненні таємно від нього та висловив припущення, що зазначені дії могли бути вчинені з використанням даних його втраченого паспорту громадянина України та облікової картки платника податків, які він втратив у 2014 році. При встановленні особи ОСОБА_4 перед його допитом встановлено, що він має паспорт громадянина України серії та номеру НОМЕР_3 , виданий Горохівським РС УДМС України 05 травня 2014 року, одружений, шлюб зареєстрований 07 червня 2014 року, місцем проживання визначено єдине місце з 17 листопада 2004 року: АДРЕСА_12 . ОСОБА_4 до протоколу допиту добровільно надав фотокопію свого нового паспорту, фотокопію облікової картки платника податків, а також фотокопію втраченого паспорту, який зберігся у нього в електронному вигляді з часу його втрати. За даними втраченого паспорту ОСОБА_4 мав паспорт громадянина України серії та номеру НОМЕР_4 , виданий Горохівським РС УМВС України 18 липня 2012 року. Був не одруженим та зареєстрованим з 17 листопада 2004 року за місцем проживання: АДРЕСА_12 про, що свідчить штам на 11 сторінці паспорту. За даними картки платника податків ОСОБА_4 має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 . Дані втраченого паспорту ОСОБА_4 та його номер облікової картки платника податків за порівнянням збігаються з даними зазначеними у двох договорах купівлі-продажу від 09.11.2015 року, за якими ОСОБА_4 продав, а ПП «Фунтик» купило за першим договором ? частини нежитлової будівлі АДРЕСА_10 , а за другим іншу ? частини нежитлової будівлі АДРЕСА_10 , як нежитлову будівлю, але визначену технічним паспортом, виготовленим на замовлення ПП «Фунтик» 09.11.2015 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_12 , як садибний, індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_7 самочинно збудований у 1898 року. Після отримання доступу до реєстраційних справ з державної реєстрації права власностібудинку АДРЕСА_10 на ім`я ОСОБА_4 та реєстраційних справ його продажу встановлено, що дії з державної реєстрації права власності будинку АДРЕСА_10 , а саме складання заяви на здійснення такої реєстрації на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21.04.2000 року № 2-1169 нотаріусом ОСОБА_5 вчинені з використанням втраченого паспорту ОСОБА_4 на, що вказують серія та номер, але з іншою фотографією, яка не відповідає зображенню ОСОБА_4 та іншим місцем проживання, яке за штампом на 14 сторінці паспорту за записом 12 березня 2011 року визначено АДРЕСА_11 . Крім зазначеної адреси при здійсненні реєстраційних дій права власності за ОСОБА_4 приватний нотаріус ОСОБА_5 використовувалаяк адресу проживання ОСОБА_4 АДРЕСА_13 на, що вказують фотоматеріали адміністративної справи № 804/14698/15Дніпропетровського окружного адміністративного суду у вигляді постанови приватного нотаріуса ОСОБА_5 при відмові ОСОБА_4 у вчиненні нотаріальної з продажу будинку АДРЕСА_10 від 01.10.2015 року. Виявлені в процесі досудового розслідування обставини вказують на те, що реєстраційні дії з реєстрації права власності за ОСОБА_4 та його наступна продаж за двома договорами купівлі-продажу вчинені приватним нотаріусом з використанням втраченого паспорту ОСОБА_4 та його картки платника податків.
Окрім того, за відомостями Державного реєстру прав за ОСОБА_4 значиться зареєстрованими ще шість об`єктів нерухомого майна міста Дніпропетровська і ОСОБА_4 стверджує, що він не має ніякого відношення до об`єктів нерухомого майна, які значяться в Державному реєстрі прав як зареєстровані на його ім`я 28 січня 2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 є необхідним з`ясування обставин здійснення державної реєстрації шести об`єктів на ім`я ОСОБА_4 з метою виключення здійснення вчиненої нотаріусом ОСОБА_5 реєстрації на підставі втраченого паспорту ОСОБА_4 та перевірки показів самого ОСОБА_4 даних ним в якості свідка 10 травня 2016 року.
Отже, досудовим розслідуванням встановлені обставини, які у сукупності вказують на те, що під час здійснення приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу державної реєстрації прав власності на нерухоме майно від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_4 міг не приймати участь, не складати відповідних заяв у приватного нотаріуса ОСОБА_5 не подавати правовстановлюючих документів у вигляді рішення Дарницького районного суду від 21.04.2000 року, не приймав участі як сторона у цивільній справі № 2-1169 у Дарницькому районному суді у 2000 році.
На підставі викладеного слідчим суддею й було прийнято рішення про арешт на зазначені шість об`єктів нерухомого майна з метою їх збереження та недопущення подальшого відчуження на третіх осіб, з метою встановлення істини по справі.

В ході розгляду клопотання слідчий суддя, як вбачається із матеріалів, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та надані матеріали кримінального провадження прийшов до висновку про те, що клопотання є обґрунтованим, оскільки дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави прийти до висновку, що з метою встановлення відомостей про обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення та забезпечення умов для відшкодування завданих державі збитків, накладання арешту на зазначене майно є необхідним.

Порядок скасування арешту майна визначений статтею 174 Кримінального-процесуального кодексу України, якою визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється впровадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю, або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів, арештоване нерухоме майно може бути предметом злочину, на теперішній час слідство в даному кримінальному провадженні триває та проводиться ряд слідчих (розшукових) дій для встановлення істини по справі, виявлення осіб, причетних до його вчинення, окрім того, місце знаходження особи, яка на даний момент є власницею вказаного майна, а саме: ОСОБА_3 , а тому ризики, які стали підставою для застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, не зменшилися та не зникли, що вказує на дотримання "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав людини.

Ураховуючи викладене слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000163 від 14 січня 2016 року.

Керуючись ст. ст. 170, 173, 174, 303, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000163 від 14 січня 2016 року, а саме: будівлі за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вулиця Старокозацька (Комсомольська), будинок 71б; будівлі за адресою: АДРЕСА_2 ; будівлі за адресою: АДРЕСА_3 ; будівлі за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вулиця Титова, будинок 12а; будівлі за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), проспект Олександра Поля (Кірова), - будинок 96а, приміщення 82а, будівлі за адресою: АДРЕСА_14 , приміщення 82 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1