233 № 233/295/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
- за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.153 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до ч.3 статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
В судовому засіданні прокурор вважав за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на те, що ризики, передбачені п. п. 1,3,5 ст.177 КПК України станом на теперішній час не перестали існувати.
Законний представник малолітньої потерпілої в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора.
Захисник в судовому засіданні просив вирішити питання про продовження строку тримання під вартою на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні погодився з думкою захисника.
Вислухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2018 року обвинуваченому ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 днів по 01 квітня 2018 року включно.
Згідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 153 ч.3 КК України перебуває на стадії судового розгляду, в теперішній час по кримінальному провадженню призначено стаціонарну комплексну судову психолого - психіатричну експертизу.
Враховуючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто до 01 квітня 2018 року, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_8 , не даючи оцінки дослідженим доказам та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ст. 177 КПК України, а саме - ризику втечі та переховування від суду з огляду на суворість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання винним; ризику незаконного впливу на малолітню потерпілу ОСОБА_9 , з огляду на те, що в підготовчому судовому засіданні 01 лютого 2018 року законний представник потерпілої заявила про те, що обвинувачений телефонує потерпілій на мобільний телефон, здійснюючи таким чином тиск на неї, про що було повідомлено прокурору; ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, зважаючи на те, що ОСОБА_8 раніше був судимий за вчинення тяжкого кримінального правопорушення та знову вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку; суд дійшов висновку про доцільність продовження строку дії обраного обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Крім того, Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Рішення Європейського суду з прав людини від 22 травня 2012 року по справі Ідалов проти Російської Федерації, Рішення у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року).
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, незаконного впливу на малолітню потерпілу, вчинення інших кримінальних правопорушень, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_8 , судом на теперішній час не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Костянтинівка Донецької області, громадянину України, строк тримання під вартою в Державній установі «Бахмутській установі виконання покарань (№6)» Донецькій області строком 60 (шістдесят) діб, тобто по 20 травня 2018 року включно.
Копії ухвали вручити обвинуваченому і направити начальнику Державної установи «Бахмутській установі виконання покарань(№ 6)» в Донецькій області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Судді: