Справа № 487/1941/18
Провадження № 1-кп/487/461/18
УХВАЛА

13.04.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі Головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва підготовче судове засідання по кримінальному провадженню за ообвинувальним актом внесеним в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000644 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочинів передбачених ст..307 ч.2, 309 ч.1 КК України , -

ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчинені злочинів передбачених ст..307 ч.2, 309 ч.1 КК України.

До суду прокурором було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ст.307 ч.2 КК України. Крім того, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, посилаючись на те, що судовий розгляд не розпочався, особу обвинуваченого, який не має постійного місця роботи і законного джерела доходу та наявність ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 2, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримала.
В судовому засіданні захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечували, посилаючись на недоведеність стороною обвинувачення існування на теперішній час ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 2, 5 ст.177 КПК України. При цьому захисник ОСОБА_5 просив замінити запобіжний захід відносно обвинуваченого на більш м`який у вигляді домашнього арешту посилаючись на наявність у ОСОБА_4 стійких соціальних зв`язків, постійного місця реєстрації та проживання разом з сім`єю у будинку, що належить його донці, постійного місця роботи. Також зазначав, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно,має ряд захворювань, внаслідок чого потребує лікування а тому застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є недоцільним та невиправданим.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт..

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного:
Судом встановлено, що під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді від 17.02.2018 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строком на 60 діб, до 18-33 години 16.04.2018 року.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у разі якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті.

Відповідно до ст. 199 ч.5 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При цьому, слід врахувати, що реалізуючи положення ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя, а також суд відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України мають враховувати, що після спливу певного часу (строку дії попередньої ухвали) саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою ( Рішення ЄСПЛ від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»).

При цьому, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності обґрунтування підстав обрання або продовження запобіжного заходу, так у Рішенні ЄСПЛ від 13.12.2007 року «Ткачов проти України» зазначив, що повторювання формальних підстав без будь-якої спроби продемонструвати, яким чином вони застосовуються відносно справи заявника, не може бути розцінено як «відповідні» та «достатні» підстави для застосування запобіжного заходу.
Таким чином, суд приходить до висновку, що на даний час прокурором доведено існування ризиків, передбачених ст..177 ч.1 п.п.1,5 КПК України, а саме: той факт, що обвинувачений може переховуватися від суду, враховуючи, що розгляд провадження в суді ще не розпочато, вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у вчинені якого обвинувачується.
Разом з тим, в судовому засіданні прокурором не доведено неможливість запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
З урахуванням встановленого, суд вважає, що у задоволені клопотання прокурора щодо продовження строку дії відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.
Разом з тим, враховуючи існування на даний час ризиків, передбачених ст..177 ч.1 п.п.1,5 КПК України, відповідно до положень ст. 178 КПК України, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_4 обвинувачується вчиненні злочину, передбаченого ст..307 ч.2 КК України, в разі визнання його винуватим у вчиненні даного злочину, йому загрожує покарання до 10 років позбавлення волі; свідки у даному кримінальному провадженні не допитані, а також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце реєстрації і проживання за адресою АДРЕСА_1 та роботи оператором газової котельні ДНЗ «Баштанський ПЛ», страждає на ряд захворювань, внаслідок чого потребує лікування

Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд приходить до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти зазначеним ризикам, можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з необхідністю покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених п. 1,9 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 181,315,331 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
У задоволені клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - на домашній арешт.

Заборонити ОСОБА_4 цілодобово залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 без дозволу суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1.Прибувати до суду за першою вимогою;

2.Носити електронний засіб контролю.

3.Цілодобово без дозволу прокурора та суду не залишати місце мешкання за адресою АДРЕСА_1

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Запобіжний захід - домашній арешт встановлюється до 11.06.2018 року.

Обов`язки по контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_4 покласти на працівників Баштанського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області.

Копію ухвали направити до СІЗО м. Миколаєва, Баштанського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, для відома та виконання.

ОСОБА_4 доставити до місця його проживання за адресою АДРЕСА_1 та звільнити з-під варти.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1