Справа № 405/3249/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілого- ОСОБА_6

потерпілого - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001255 від 31.01.2017 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кропивницький, українця, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин.

30.01.2017 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки БАЗ 22154 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 та відповідно до договору про оренду знаходиться у користування ПП «Олікс», яке займається пасажирськими перевезеннями за маршрутом №108, рухаючись по вул. Тараса Карпи в м. Кропивницький, зі сторони вул. Великої Перспективної, в напрямку вул. Арсенія Тарковського та наближаючись по другорядній дорозі до нерегульованого перехрестя вул. Тараса Карпи та вул. Пашутінської, в порушення пунктів 2.3 (б), 10.1, 16.11 ПДР, під час руху був неуважний, не вірно відреагував на зміну дорожньої обстановки, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», який був позначений відповідним чином та встановлений по ходу його руху, і при проїзді нерівнозначного перехрестя, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод і небезпеки іншим учасникам руху та допустив зіткнення з автомобілем марки ИЖ 271790 ЗНГ реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався по вул. Пашутінській в м. Кропивницький, яка є головною дорогою стосовно вул. Тараса Карпи зі сторони вул. Гоголя в напрямку вул. Дворцової.

Внаслідок пригоди водій автомобіля марки ИЖ 271790 ЗНГ реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітини: переломів 3 ребра зліва по переднє-пахвинній лінії, 4, 5, 6 - подвійних переломів, 7, 8 ребер по лопатковій лінії, синця в нижній третині лівого стегна, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що 30.01.2017 року біля 21:00 год. їхав по вул. Тараса Карпи в напрямку вул. Тарковського на автомобілі марки БАЗ. Під`їхавши до перехрестя вул. Пашутінська та вул. Тараса Карпи, не помітив знак «Дати дорогу», виїхав на головну дорогу та допустив зіткнення з автомобілем потерпілого, який рухався по головній дорозі. У вчиненому розкаюється. Цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 70 000 грн. визнав частково, так як вважає суму завищеною.

Представник потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підтримує в повному обсязі, в обґрунтування якої пояснив, що в результаті ДТП пошкоджено його автомобіль, він отримав травми та зазнав фізичного болю, тривалий час страждає через порушення його нормального ритму життя

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, встановивши відсутність будь яких сумнівів добровільності та істинності його позиції, суд, зі згоди учасників кримінального провадження, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст. 349 ч.3, 394 ч.2 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого в частині заявленого цивільного позову та дослідженням характеризуючи даних щодо обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд кваліфікує діяння ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

ОСОБА_8 вчинив необережний злочин невеликої тяжкості, працює не офіційно, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку в КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» та КЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, раніше не судимий.

Згідно досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, наданої Подільським районним сектором Кропивницького міського відділу з питань пробації Південного Міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України поведінка ОСОБА_8 відповідає загальноприйнятим нормам суспільства, за місцем проживання зарекомендував себе хорошим, добрим та чесним громадянином. Уважний до своєї сім`ї, допомагає батькам. Завжди приходить на допомогу до сусідів. За результатами психологічного тестування має особливу характерність, не ухиляється від відповідальності, має тенденцію не вступати в конфліктні ситуації. Схильність до вчинення злочинів у ОСОБА_8 не виявлено. Згідно з висновком органу пробації, результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення відносно обвинуваченого не показали високого ступеню ризику небезпеки для суспільства, а отже існує ймовірність виправлення правопорушника без ізоляції від суспільства.

Обставинами, пом`якшуючими покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, обтяжуючих покарання, судом не встановлено.

Дослідивши досудову доповідь про обвинуваченого у кримінальному провадженні надану органом з питань пробації та беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе з призначенням покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу. Таке покарання буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів та відповідатиме цілям покарання.

Цивільний позов про стягнення моральної шкоди, спричиненої злочином, суму якої потерпілий ОСОБА_7 визначає в розмірі 70 000 гривень підлягає частковому відшкодуванню.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд прийшов до висновку про наявність причинного зв`язку між вчиненими діями обвинуваченого ОСОБА_8 і негативними наслідками, що настали для потерпілого ОСОБА_7 , а тому потерпілий міг переносити моральні страждання. В судовому засіданні представником потерпілого доведено, що у зв`язку зі спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень він переніс біль, негативні емоції та відчував дискомфорт в зв`язку з пошкодженням автомобілю, який на даний час не відремонтований, що призводить до душевних переживань та моральних страждань.

При визначенні розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що потерпілому ОСОБА_7 дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях у зв`язку з отриманою травмою, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через погіршення самопочуття на цьому ґрунті, у моральних стражданнях у зв`язку з перенесеним фізичним болем, а тому суд вважає за необхідне, керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування спричиненої злочином моральної шкоди 13 000 гривень.

Статтею 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016р., який набрав чинності 07.09.2017 року закріплено право на звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно зі ст.13 Закону України «Про амністію у 2016 році» дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 , вчинив злочин 30.01.2017 року, на день набрання чинності вказаного Закону мав двох н/літніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, які видані Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №45 та №2118. Відповідно до довідки зі служби у справах дітей від 17.11.2017 року ОСОБА_8 не позбавлений батьківських прав.

За таких обставин суд вважає, що на ОСОБА_8 , який в судовому засіданні надав згоду на застосування акту амністії, розповсюджується дія Закону України «Про амністію у 2016році», який набрав чинності 07.09.2017 року.

Долю речових доказів, суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Витрати за проведення експертних досліджень в сумі 4031,41 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_8 на користь держави.

Керуючись ст.ст.331, 368, 371, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винним за ч.1 ст.286 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016р., який набрав чинності 07.09.2017 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_7 13000 (тринадцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Речовий доказ - автомобіль марки БАЗ 22154 реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_12 згідно постанови про передачу речового доказу на зберігання від 01.02.2017 року, залишити останньому, як йому належний.

Речовий доказ - автомобіль марки ИЖ 2717 реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на зберігання ОСОБА_7 згідно постанови про передачу речового доказу на зберігання від 01.02.2017 року, залишити останньому, як йому належний.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 4031 (чотири тисячі тридцять одну) гривню 41 копійку.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Ленінський районний суд м. Кіровограда. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_13