Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/742/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 194 (89) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.11.2017 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000477 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06.09.2017 року, яким
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Білине Балтського району Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, немаючого на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , засудженого 19.05.2016 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області за ч. 3. ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, 13.09.2016 року Балтським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, 13.04.2017 року Балтським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 186, ст. 71 КК України до 5 років 7 місяців,
засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 194 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч.4 ст.70 КК України в строк покарання частково зарах-овано відбуте покарання за ппоперднім вироком балтського районного суду Одеської області від 13.04.2017 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 7 місяців.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що він 24.06.2016 року близько 01.00 годин маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов на присадибну ділянку домоволодіння ОСОБА_9 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав чавунний казан об`ємом 10 літрів вартістю 1365 грн. 50 коп., чавунний казан об`ємом 15 літрів вартістю 1470 грн. 80 коп. та чавунний казан об`ємом 20 літрів вартістю 1575 грн. 70 коп.. З місця вчинення злочину ОСОБА_6 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 4412 грн. 00 коп.

Крім того, 26.06.2016 року близько 04.00 години у обвинуваченого ОСОБА_6 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин з ОСОБА_10 , виник злочинний умисел на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Так, обвинувачений усвідомлючи суспільну небезпечність своїх дій та передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді небезпеки для життя та здоров`я людей прийшов до вищевказаного домоволодіння. Зайшов в середину будинку та за допомогою пляшки з легкозаймистою речовиною підпалив будинок ОСОБА_10 в різних його частинах. Після чого перейшов в інший будинок в вищевказаному домоволодінні та за допомогою пляшки з легкозаймистою речовиною підпалив його. В результаті чого виникла пожежа під час якої було пошкоджено підлогу, стіни, вікна та меблі.
В результаті дій ОСОБА_6 пошкодив майно, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 тяжкі наслідки, які проявились у неможливості використання житлових будинків, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 .

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин провадження, кваліфікації дій обвинуваченого та висновків суду про доведеність його вини, просить вирок районного суду щодо ОСОБА_6 скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним та призначити покарання за ч.2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі, за ч.2 ст. 194 КК України 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, поглинути призначене покарання за вироком Балтським районним судом Одеської області від 13.04.2017 року та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 7 місяців.
Свої вимоги мотивує тим, що при призначенні покарання суд неправильно застосував положення ч.4 ст.70 КК україни та не зазначив, який принцип застосовано при призначенні остаточного покарання, що відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_6 просив вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свої апеляційні вимоги і просив їх задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляції прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 та ч.2 ст.194 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ніким із сторін учасників провадження не оскаржуються.

При цьому, районний суд дотримався вимог змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні, роз`яснив учасникам процесу правові наслідки визнання фактичних обставин справи і неможливість в подальшому оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки ніким із учасників судового процесу не оспорюється доведеність вини ОСОБА_6 та юридична кваліфікація його дій, колегія суддів вважає вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведеною, а кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинена повторно, та ч.2 ст.194 КК України, як умисне пошкодження чужого майна, вчинено шляхом підпалу, що заподіяло тяжкі наслідки правильною.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував вимоги статей 50, 65 КК України, щодо яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, призначаючи ОСОБА_6 покарання, місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, один з яких відноситься до категорії середньої тяжкості, а інший - до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, потерпілі претензій не мають ні морального ні матеріального характеру, щиро розкаявся у скоєнному, вину визнав, але на шлях виправлення не став.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є визнання вини і щире каяття у вчиненому.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого є вчинення злочину в стані алкогольного сп"яніння та рецидив злочинів.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6 лише в умовах його ізоляції від суспільства.

Вказане покарання на думку колегії суддів є виваженим.

Разом з тим, призначаючи обвинуваченому остаточне покарання, суд першої інстанції врахував положення ч.4 ст.70 КК України, але не правильно сформулював їх у резолютивній частині вироку. Зокрема, суд призначив остаточне покарання ОСОБА_6 шляхом часткового складання покарання за даним вироком та покарання, призначене ОСОБА_6 за попереднім вироком. При цьому вказавши в резолютивній частині про зарахування в строк остаточного покарання відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими ч.1-3 ст.70 КК України призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що обвинувачений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Оскільки ОСОБА_6 раніше був засуджений вироком Балтським районним судом Одеської області від 13.04.2017 року, і злочини, за які його засуджено були вчинені ним до постановлення попереднього вироку, при призначенні остаточного покарання застосовувати положення ч.1, 4 ст.70 КК України.

Вказані порушення, допущені судом, не можуть бути підставою для скасування вироку суду та ухвалення нового вироку, як про те зазначає прокурор в своїй апеляційній скарзі, оскільки не погіршують становище обвинуваченого. Разом з тим, є підставою для зміни вироку суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання.

За таких обставин, колегія дійшла висновку, що апеляції прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково. .
Вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2017 року стосовно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.
Вважати ОСОБА_6 засудженим:
за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі,

за ч.2 ст. 194 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглиненя менш суворого покарання більш суворим покаранням ОСОБА_6 призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, до строку покарання частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Балтського районного суду Одеської області від 13.04.2017 року, та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4