Справа № 639/7612/16-к
Провадж. № 1-кп/639/71/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2018 року м.Харків
Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ,
перекладачів - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Жданівка, Магдалинівського району, Дніпропетровської області, цигана, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працевлаштованого, на підставі ст.89 КК України не засудженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, колегія суддів,
ОСОБА_14 17 липня 2016 року, приблизно о 17 годині разом зі своїм знайомим ОСОБА_15 перебували у приміщенні кафе в магазині «Піт-Стоп», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Володарського, 80.
В цей час між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 раптово виник словесний конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин, який переріс у сварку, під час якої ОСОБА_15 почав висловлювати погрози фізичною розправою на адресу ОСОБА_14 та членів його сім`ї, з приводу чого між ними в приміщенні магазину виникла штовханина та у ОСОБА_14 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_15 тілесних ушкоджень із застосуванням в якості знаряддя злочину належного йому розкладного ножа.
Реалізуючи свій умисел ОСОБА_14 , приблизно о 18 годині 45 хвилин, у приміщенні магазину, діючи умисно, належним йому розкладним ножом наніс ОСОБА_15 один проникаючий удар в область грудної клітини, у праву бокову поверхню, після чого, продовжуючи свої злочинні дії, наніс потерпілому ще один проникаючий удар ножом в область живота, а також спричинив непроникаюче колото - різане поранення правої бокової поверхні грудної клітини, колото - різане поранення по задньо-зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу, різану рану на передній поверхні живота та різану рану лівої гомілки, після чого ОСОБА_15 вибіг з приміщення магазину, а ОСОБА_14 з місця скоєння злочину зник.
ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 19 годині 52 хвилини ОСОБА_15 , під час транспортування до медичного закладу помер від отриманих тілесних пошкоджень в кареті швидкої медичної допомоги.
Згідно висновку судово - медичної експертизи № 2090-ДМ/16 від 11.08.2016р., причиною смерті ОСОБА_15 стали два проникаючі колото - різані поранення тіла із пошкодженням правої легені та печінки, що ускладнились розвитком крововтрати, яка і стала безпосередньою причиною його смерті.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України визнав частково та пояснив суду, що 17 липня 2016 року він у вечері знаходився у кафе «Піт-Стоп». В цей час до кафе зайшов ОСОБА_15 , який почав висувати йому претензії, що нібито він бажає вигнати його з міста, та почав погрожувати фізичною розправою, натякав на те, що раніше на його подвір`я впала граната не сама. Після цього він пішов додому, відвів онуку та повернувся через півгодини до кафе. До нього знову підійшов ОСОБА_15 , вдарив його у плече та потягнув до приміщення кафе, де розмовляв з кимось по мобільному телефону, як йому здалось, зі знайомими, які мали приїхати до приміщення, в якому вони перебували.
ОСОБА_15 сказав, що відріже йому язика та потягнувся до барної стійки, він, злякавшись того, що останній тягнеться за ножом, вихопив з карману розкладний ніж та правою рукою наніс ОСОБА_15 два - три удари в область живота, після чого не пам`ятає, що відбувалось. Скільки всього ударів він наніс не пам`ятає, оскільки був наляканий. Коли він вийшов з кафе, побачив неподалік людей, руки в нього були у крові. Він підійшов до людей, побачив пораненого ОСОБА_15 та сказав щоб викликали швидку. В нього була можливість ще спричинити ОСОБА_15 тілесні ушкодження, однак він не зробив цього та пішов з місця конфлікту додому, ніж викинув дорогою, біля кладовища. Приблизно тиждень він переховувався, після чого самостійно з`явився до відділу поліції із повинною. В день цих подій він заказував у кафе пів літри пива, але встиг зробити тільки кілька ковтків. ОСОБА_15 може охарактеризувати як буйну, фізично розвинуту людину, яка займалась спортом. Раніше ОСОБА_15 був судимий за розбійні напади у тому числі на своїх близьких родичів, що й викликало в нього побоювання за своє здоров`я та близьких.
Ніж, яким він наніс удари ОСОБА_15 , був розкладний, мав чорну рукоятку, лезо довжиною приблизно 10-12 см., він постійно носив його із собою у кишені.
Обвинувачений ОСОБА_14 не заперечує, що саме його дії перебувають у причинному зв`язку з наявними у ОСОБА_15 тілесними ушкодженнями, від яких настала смерть потерпілого, але зазначив, що не мав умислу на вбивство ОСОБА_15 , а захищався від нього.
Потерпіла ОСОБА_16 пояснила в судовому засіданні, що ОСОБА_15 був її цивільним чоловіком. 17 липня 2016 року приблизно о 16 годині вона розмовляла із ним по мобільному телефону, а о 19 годині їй подзвонила ОСОБА_17 , сестра ОСОБА_15 , яка повідомила, що ОСОБА_14 зарізав ОСОБА_15 .
Потерпіла вказала на те, що між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 існували неприязні стосунки, оскільки ОСОБА_14 бажав, аби їх сім`я виїхала з міста. Просить суд призначити обвинуваченому найсуворіше покарання.
Свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що 17 липня 2016 року, приблизно о 17-00 годині він знаходився у приміщенні магазину «Піт-Стоп» по вул. Володарського в м. Харкові, який орендує його мати. У приміщенні розташоване невелике кафе. В цей час у кафе перебували два «роми», як він дізнався пізніше, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 . Він забрав касу та поїхав з магазину. У кафе залишався його знайомий на ім`я ОСОБА_19 , який повинен був зачинити магазин. Приблизно о 19 годині йому подзвонив ОСОБА_19 та повідомив, що у кафе сталась бійка, один з ромів порізав іншого. Він приїхав до магазину, біля якого знаходилась карета швидкої. У приміщенні магазину та на території біля нього побачив змиті плями бурого кольору. Обстановка у приміщенні порушена не була, на прилавку ножів не було, ножі лежали у столі за холодильною камерою та до них вільного доступу у сторонніх осіб не було.
Коли він бачив у кафе ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , між ними конфлікту не було, вони спокійно розмовляли між собою.
Свідок ОСОБА_20 пояснила, що ОСОБА_15 приходиться рідним дядьком її чоловіку. 17 липня 2016 року, увечері вона знаходилась вдома та почула крики ОСОБА_15 про допомогу. Вийшла з подвір`я на вулицю та побачила ОСОБА_15 , який біг у її напрямку, тримався за бік тулубу та кричав, щоб вона викликала швидку, оскільки його порізав ОСОБА_14 . ОСОБА_15 сів біля лавки на землю, він весь був у крові. Вона побігла у дім щоб взяти ганчірки, коли повернулась, побачила, що біля ОСОБА_15 стоїть ОСОБА_14 та його син. ОСОБА_14 замахувався в бік ОСОБА_15 ножом та кричав, що зробить це, а саме вб`є його, але ударів не наносив.
Ніж, який ОСОБА_14 тримав в руці, мав чорну рукоятку, довжиною приблизно 10-12 см. На руках у ОСОБА_14 була кров.
Вона почала вмовляти його сина, щоб він заспокоїв батька - ОСОБА_14 та викликав швидку, але вони пішли. Після приїзду карети швидкої допомоги, ОСОБА_15 був живим та його забрали до лікарні.
Свідок ОСОБА_21 пояснила суду, що зранку 17 липня 2016 року вона знаходилась на роботі в магазині «Піт-Стоп». Приблизно о 14 годині до магазину зайшов ОСОБА_14 із онукою, пізніше прийшов ОСОБА_15 . Вони про щось розмовляли, після чого ОСОБА_15 почав говорити на підвищених тонах, кричати та кидатися в бік ОСОБА_14 , між ними виникла суперечка. Приблизно о 17-30 год. вона здала касу та пішла додому. Обставин спричинення ОСОБА_15 тілесних ушкоджень вона не бачила. В приміщенні магазину наявні ножі, які лежать за холодильником та у відвідувачів немає до них вільного доступу.
Свідок ОСОБА_22 , повідомив, що є рідним сином обвинуваченого ОСОБА_14 , також він був знайомий із ОСОБА_15 , однак з останнім ніяких відносин не підтримував. 17 липня 2016 року, приблизно о 17 годині додому прийшов батько, переодягнувся та пішов на вулицю, зайшов у кафе «Піт- Стоп», він пішов за ним. У кафе він бачив, як батько витягнув з кишені ніж та наніс один удар у передпліччя ОСОБА_15 та один удар в область тулубу, а ОСОБА_15 , наніс батьку удар ногою у груди, після чого вибіг з приміщення на вулицю.
Вони вдвох вийшли за ОСОБА_15 , який пробіг приблизно 100 метрів та сів на землю біля будинку, вони підійшли до нього щоб допомогти. Однак поруч знаходилась родичка ОСОБА_15 , яка вийшла з подвір`я та почала кричати. Хтось викликав швидку, після чого він з батьком пішов до дому. Пізніше він повернувся на місце вказаної події, але через можливий конфлікт із родичами ОСОБА_15 пішов звідти. Коли повернувся додому, батька не було.
Свідок ОСОБА_23 пояснила суду, що у вечорі 17 липня 2016 року, вона йшладо магазину та побачила ОСОБА_15 , який був весь у крові, біг в її бік та кликав на допомогу. За ним йшли ОСОБА_14 та ОСОБА_22 , у яких вона ножа не бачила. Вона побігла до дому та розповіла про вказані події чоловіку ОСОБА_24 , який пішов на вулицю.
Свідок ОСОБА_24 пояснив, що ОСОБА_15 є його рідним дядьком. 17 липня 2016 року, увечері, його дружина ОСОБА_23 була біля магазину та бачила, як ОСОБА_14 бігав за ОСОБА_15 . Вона прибігла до додому та повідомила йому про ці події. Він вибіг на вулицю та біля будинку АДРЕСА_2 , побачив ОСОБА_15 , який сидів на землі та стікав кров`ю. Він бачив червоні плями на всій поверхні його одягу. ОСОБА_14 , він не бачив, однак люди, які зібралися, повідомили, що поранення ОСОБА_15 , наніс саме ОСОБА_14 , який раніше також висловлював погрози на адресу ОСОБА_15 .
Свідок ОСОБА_25 пояснив суду, що увечері 17 липня 2016 року, він перебував у приміщенні магазину «Піт Стоп», бачив двох ромів, на ім`я ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які сварилися між собою. Пізніше він вийшов з приміщення магазину, після чого звідти вибіг ОСОБА_26 , одяг якого, спереду був у крові. За ним вийшов ОСОБА_27 , в руках у якого був ніж з чорною рукояткою, лезо довжиною близько 10 см., за ним вийшов його син та вони пішли за ОСОБА_26 . Що відбувалось далі він не бачив. Він повідомив телефоном ОСОБА_28 про вказані події, після чого побачив карету швидкої, яку зупинив та вказав напрямок у якому пішов ОСОБА_26 . Обставини спричинення ОСОБА_26 тілесних ушкоджень йому не відомі. В приміщенні магазину він протер підлогу, посуд зі столика викинув у сміття, а картуз та капець поклав до пакету.
Свідок ОСОБА_29 , показала суду, що 17 липня 2016 року, увечері, вона знаходилась на робочому місці, у кіоску «Кулиничі», розташованому по вул. Володарського в м. Харкові та побачила як ОСОБА_15 біг по вулиці весь у крові, тримаючи руки біля серця. Слідом за ним йшов ОСОБА_14 та його син. Через декілька метрів ОСОБА_15 впав на землю, до нього підійшов ОСОБА_14 та вдарив ногою два рази по ногам, після чого разом із сином пішли звідти. В цей час ОСОБА_15 був живий.
Також колегією суддів досліджувались письмові докази у кримінальному провадженні.
17.07.2016 року в ході огляду слідчим СВ Новобаварського ВП місця події із застосуванням фото фіксації, оглянуто територію біля та саме приміщення магазину «Піт-Стоп» по вул. Володарського, 80 в м. Харкові. В ході огляду зафіксована обстановка у приміщенні магазину та на прилеглій території, у магазині вилучені: резиновий капець на ліву ногу, синього кольору, з плямами речовини бурого кольору, телефон «Самсунг» чорного кольору, із сім карткою оператора «Лайф», футболка синього кольору, 4 полімерні стакани з речовиною, на яких виявлені сліди пальців рук, пачка цигарок «Ротманс»; виявлені сліди пальців рук на дверях, плями речовини бурого кольору, як у приміщенні магазину, так і на вулиці, за якими встановлений рух потерпілого ОСОБА_15 від магазину до хвіртки будинку АДРЕСА_2 , здійснені змиви речовини бурого кольору.
Під час огляду слідчим СВ Новобаварського ВП місця події 17.07.2016 року, будинку АДРЕСА_1 , були виявлені та вилучені, паспорти на ім`я ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , ключи від будинку та ключи із надписом « ОСОБА_32 ».
22.07.2016 року в ході огляду слідчим місця події, оглянуто приміщення магазину «Піт-Стоп» по вул. Володарського, 80 в м. Харкові, під час якого виявлені та вилучені 4 змиви речовини бурого кольору, зроблені - 1 зіскоб та контрольний змив.
Під час огляду слідчим СВ Шевченківського ВП, трупу ОСОБА_15 , 17 липня 2017р. з 21-15 по 21-45 год., в кареті швидкої медичної допомоги, були виявлені тілесні ушкодження на тілі останнього та пошкодження на одягу.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №2090-ДМ/16 від 11.08.2016р., на трупі ОСОБА_15 виявлені наступні пошкодження: проникаюче колото-різане поранення правої бокової поверхні грудної клітки, де встановлений раньовий канал, що починається шкірною раною, розташованою в другому міжреберрі по передній пахвовій лінії із пошкодженням пристінної плеври та верхньої долі правої легені із крововиливом у плевральну порожнину близько 1000г. рихлих кров`яних згустків темно-червоного кольору та біля 1000 мл. рідкої крові. Раньовий канал має довжину 7см. та направлений ззаду наперед та справа наліво;
проникаюче колото-різане поранення живота, де був встановлений раньовий канал, який починається шкірною раною в правому підреберрі із пошкодженням хрящової частини 7 ребра, очеревини, великого сальника та великої долі печінки в області переднього її краю, направлений спереду назад, справа наліво та дещо знизу вгору, довжиною 10см. із крововиливом в черевну порожнину біля 400мг. рихлих кров`яних згустків та біля 300мл. рідкої крові;
непроникаюче колото-різане поранення правої бокової поверхні грудної клітки, де встановлений раньовий канал, що починається шкірною раною на боковій поверхні грудної клітки справа в проекції другого міжреберря по задньо-пахвовій лінії, проходить через підшкірно-жирову клітковину та закінчується шкірною раною на боковій поверхні грудної клітки справа в проекції другого міжреберря по середньо-пахвовій лінії, при цьому раньовий канал направлений ззаду наперед, довжиною 5см.;
колото-різане поранення по задньо-зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу, де встановлений раньовий канал, направлений ззаду наперед зліва направо та дещо знизу догори, закінчується в м`яких тканинах по задній поверхні лівого плеча, довжиною 5см. із крайовим пошкодженням за своїм ходом задньої поверхні суглобової сумки цього суглобу, без пошкодження крупних судин та нервів;
різані рана на передній поверхні живота, глибиною до 0,5см.
різана рана лівої гомілки, глибиною до 0,5см.
Вищевказані колото-різані поранення однотипні, утворилися зажиттєво, в короткий проміжок часу, незадовго до настання смерті, в строк, згідно результату судово-гістологічної експертизи, від однієї до двох годин, від не менше ніж чотирьохразової дії одностороннє- гострого, гостроконечного, плаского клинка колюче-ріжучого знаряддя травми із «П»-подібною формою обуху і вираженими ребрами. Довжина зануреної частини клинка була не менше 10см. І найбільшою шириною на рівні занурення в тіло не більше 2,5-3 см.
Різані рани живота та лівої гомілки утворилась від дії гострого предмета (знаряддя травми), що мав ріжучі властивості.
Раньові канали цих колото-різаних поранень мають напрямок відповідно: ззаду наперед, справа наліво (права бічна поверхня грудної клітки); спереду назад, справа наліво, знизу догори (живіт); ззаду наперед (права бічна поверхня грудної клітки - непроникаюче поранення); ззаду наперед та знизу догори (ліва верхня кінцівка). Таким чином, відповідно в цьому ж напрямку наносились пошкодження знаряддям травми із колюче-ріжучими властивостями.
Встановлені в ході експертизи два проникаючі колото-різані поранення грудної клітки та живота мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя;
дві колото-різані рани, що не проникають у грудну або черевну порожнини мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;
різані рани живота та лівої гомілки мають ознаки легких тілесних пошкоджень.
Причиною смерті ОСОБА_15 стали проникаючі колото-різані поранення тіла із пошкодженням правої легені та печінки, що ускладнилось розвитком крововтрати, яка і стала безпосередньою причиною смерті.
Враховуючи характер, ступінь вираженості та динаміку трупних явищ, що були зафіксовані в протоколі огляду місця події та в ході проведення судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_15 настала в строк, орієнтовно, за 1-2 години до моменту огляду трупа на місці його виявлення.
В супровідному листі на ім`я ОСОБА_15 , який був наданий на експертизу, біологічна смерть констатована о 19 год. 52 хв., що не суперечить судово-медичним даним.
Згідно з результатом судово-токсикологічної експертизи крові трупу встановлена наявність етилового спирту у кількості 1,90%, що відповідає його вмісту при середньому ступені алкогольного сп`яніння, в сечі - 2%.
Відповідно до результату судово-імунологічної експертизи зразка крові від трупу встановлена її належність до групи АВ.
При медико криміналістичній експертизі шкіряного клапотя із раною, сторонніх включень та слідів металів не виявлено.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №86/№2090-ДМ/16 від 11.08.2016р.,тілесні ушкодження, які були виявлені на тілі ОСОБА_15 були спричинені не менше ніж від чотирьохразової дії одностороннього, гостроконечного, плаского клинка колюче-ріжучого знаряддя травми із «П» - подібним обухом і вираженими ребрами. Довжина зануреної частини клинка була не менше 10 см. Більшою шириною на рівні занурення в тіло не більше 2,5-3 см. Такими властивостями і функціональними особливостями володіє і ніж, що був описаний свідками ОСОБА_20 , ОСОБА_25 та підозрюваним ОСОБА_14 у відповідних протоколах допиту.
Різані рани живота та лівої гомілки утворились від дії гострого предмета (знаряддя), що мав ріжучі властивості.
Показання на які посилається свідок ОСОБА_22 у протоколі допиту від 01.08.2016р., в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині способу та механізму утворення у ОСОБА_15 проникаючих колото-різаних поранень, однак механізм нанесення інших пошкоджень, що були виявлені на трупі постраждалого, в них не відображений.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №284-МК/2090-ДМ/16 від 02.08.2016р., при проведенні експертизи шкірного клапотя з раною із передньої поверхні грудної клітини справа в проекції 10-го міжребірря трупу ОСОБА_15 , виявлена колото різана рана, про що свідчить її лінійна форма, рівні краї, рівні прямовисні стінки, наявність основного та додаткового розрізів, а також одного кінця основного розрізу, наближеного до «П»-подібної форми, а іншого кінця, кінця додаткового розрізу гострокутних.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 66/2090-ДМ/16 від 16.08.2016р., після отримання проникаючих колото різаних поранень грудної клітки та черевної порожнини, ОСОБА_15 міг виконувати цілеспрямовані дії (кричати, пересуватися, чинити опір та інше) у обмеженому обсягу по мірі зростання клінічних проявів крововтрати до настання непритомності.
Експерт ХОБСМЕ ОСОБА_33 підтвердила в судовому засіданні висновки судово медичних експертиз щодо встановлених на трупі ОСОБА_15 тілесних ушкоджень та причини смерті останнього, а саме крововтрати, спричиненої двома проникаючими колото різаними пораненнями. Вказала на те, що самі по собі вказані вище поранення не є смертельними.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1992-И/16 від 29.07.2016р., кров ОСОБА_14 відноситься до групи В з ізогемагглютініном анти А.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №1721-И/16 від 25.08.2016р., кров від трупу ОСОБА_15 належить до групи АВ.
На синтетичній ковдрі сірого кольору (об`єкти №1-7), вилученій 17.07.2016р. в ході огляду місця події по вул. Володарського, 80 в м. Харкові, знайдена кров людини групи АВ, походження якої від ОСОБА_15 не виключається.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №1720-И/16 від 25.08.2016р., на чоловічому кашкеті (об`єкти №1-7), вилученому 17.07.2016р. в ході огляду місця події по вул. Володарського, 80 в м. Харкові, знайдена кров людини групи АВ, походження якої від ОСОБА_15 не виключається.
Згідно висновку судово-медичної експертизи 1719-И/16 від 23.08.2016р., на правому та лівому капцях, вилучених в ході огляду місця події, знайдена кров людини групи АВ, походження якої від ОСОБА_15 не виключається.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1052-Ц від 23.09.2016р., на полімерній тарілці (об`єкт №4) і трьох пластикових склянках (об`єкти №1,2,3), вилучених 17.07.2016р. при огляді місця події, виявлені сліди крові людини групи АВ (IV), походження якої від потерпілого ОСОБА_15 , не виключається.
На пластиковому стакані (об`єкт №2) виявлені сліди слини, змішані зі слідами крові (мікроскопічно).
При серологічному дослідженні виявлено антигени А і В. Статева приналежність клітин слини не встановлена ??через відсутність ядр клітин необхідних для даного методу дослідження. Таким чином, можна вважати, що сліди крові і слини могли статися від будь-якої людини, група крові якої АВ (IV), в тому числі і від потерпілого ОСОБА_15 . Однак, з огляду на групові характеристики крові осіб, які проходять у справі і конкретних обставин, можна припустити, що сліди крові могли статися від будь-якої людини, група крові якої АВ (IV), яким і є потерпілий ОСОБА_15 , а сліди слини могли статися від будь-якої людини з групою крові В (III) з ізогемагглютініном анти-А, якою міг бути і громадянин ОСОБА_14 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1932-И/16 від 22.09.2016р., на сорочці (об`єкти №3, 7) підозрюваного ОСОБА_14 , знайдена кров людини належність якої встановити неможливо. У об`єктах №1, 2, 4-6, 8-13 кров не знайдена.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1934-И/16 від 26.09.2016р., на правому (об`єкт №3) та лівому (об`єкт №7) капцях підозрюваного ОСОБА_14 , знайдена кров людини групи В з ізогемагглютініном анти А. Від ОСОБА_15 ця кров походити не могла. У об`єктах №1, 2, 4, 5, 8-10 наявність крові не встановлена.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1933-И/16 від 20.09.2016р., на штанах (об`єкт №3) підозрюваного ОСОБА_14 , знайдена кров людини групи АВ, походження якої від ОСОБА_15 не виключена. У об`єкті №5 знайдена кров людини групи В з ізогемагглютініном анти А. Від ОСОБА_15 ця кров походити не могла. У об`єктах №1, 2, 4 наявність крові не встановлена.
Дослідивши усі докази у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що твердження обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисника про спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень ОСОБА_15 внаслідок застосування до нього фізичного насильства з боку постраждалого ОСОБА_15 , та погроз, того, що дії ОСОБА_14 охоплювались межами необхідної оборони, не знайшли свого підтвердження.
Аналізуючи обставини справи суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 37 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.
Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу.
Особа не підлягає кримінальній відповідальності, якщо через сильне душевне хвилювання, викликане суспільно небезпечним посяганням, вона не могла оцінити відповідність заподіяної нею шкоди небезпечності посягання чи обстановці захисту.
Не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає.
Отже, для констатації того, що оборона перебуває у межах необхідності, дії щодо оборони повинні відповідати конкретній обстановці з урахуванням особистих уявлень особи, що обороняється.
Однак, ОСОБА_14 у своїх показаннях не вказав про застосування до нього насильства з боку ОСОБА_15 у тій мірі, щоб це створювало реальну або хоча б уявну загрозу його життю чи здоров`ю.
Будь яких доказів щодо наявності у ОСОБА_14 тілесних ушкоджень суду як стороною захисту, так і обвинувачення, не надано.
За твердженнями ОСОБА_14 , постраждалий висловлював на його адресу погрози, штовхнув його та із кимось розмовляв по телефону, вказані обставини обвинувачений сприйняв, як реальну загрозу його життю та здоров`ю.
Стороною захисту суду не надано жодного доказу того, що насильство, яке застосовувалось ОСОБА_15 , було дійсно настільки суттєвим, що викликало у ОСОБА_14 обґрунтоване побоювання за свою безпеку.
При цьому ОСОБА_14 жодного разу не звертався ні до правоохоронних органів зі скаргами на насильство з боку ОСОБА_15 , ні до медичних закладів з приводу отриманих травм чи тілесних ушкоджень.
Як стороною захисту, так і обвинувачення, суду не надані докази щодо причетності до цих подій ОСОБА_15 , а також щодо прийнятого по вказаному вище кримінальному провадженню остаточного процесуального рішення.
За таких обставин колегія суддів вважає, що існування у ОСОБА_14 обґрунтованих побоювань за свою безпеку або безпеку своєї родини, на час початку конфлікту із ОСОБА_15 , об`єктивно не підтверджено.
На переконання суду така позиція сторони захисту щодо перебування ОСОБА_14 у стані необхідної оборони спрямована на уникнення обвинуваченим покарання за вчинення тяжкого злочину, оскільки обвинувачений, посилаючись на те, що будь-яких поранень ОСОБА_15 йому не наносив, наполягає на тому, що його дії під час встановлених подій перебували у межах необхідної оборони.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів не вбачає підстав вважати, що ОСОБА_14 діяв в умовах необхідної оборони, а рівно і для кваліфікації його дій, як умисного вбивства з перевищенням меж необхідної оборони.
Водночас колегія суддів не погоджується з кваліфікацією органом досудового слідства дій ОСОБА_14 за ч.1 ст.115 КК України, як умисного убивства, тобто протиправного заподіяння смерті ОСОБА_15 , приймаючи до уваги наступне.
Оцінивши надані в даному кримінальному провадженні докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що стороною обвинувачення не надано суду будь-яких доказів наявності у ОСОБА_14 умислу на позбавлення життя ОСОБА_15 .
Відповідно до висновку експерта смерть ОСОБА_15 настала від двох проникаючих колото-різаних поранень тіла із пошкодженням правої легені та печінки, що ускладнились розвитком крововтрати, яка і стала безпосередньою причиною смерті.
Тілесні ушкодження - це протиправне і винне порушення анатомічної цілості тканин, органів потерпілого та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів.
Небезпечними для життя є ушкодження, які в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і які без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.
Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, має місце тоді, коли в результаті описаного у ч.1 ст.121 КК України діяння настає смерть потерпілого. Особливістю цього кваліфікованого виду умисного тяжкого тілесного ушкодження є те, що у ньому присутні два суспільно небезпечні наслідки (первинний - тяжкі тілесні ушкодження і похідний - смерть), психічне ставлення до яких з боку винного є різним. До заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження він ставиться умисно, а до настання смерті потерпілого від такого ушкодження - необережно. При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.
Для відмежування умисного вбивства від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, слід ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Норма, передбачена частиною другою статті 121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (кваліфікований вид складу злочину), встановлює обсяг (стан, зміст, конкретну сукупність) суспільних відносин, які охороняються її дією, разом із тим, вона визначає умови, характер, підстави застосування заходів кримінального примусу до суб`єктів, які порушили встановлений нею (нормою) обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту.
Об`єктом захисту зазначеної норми є здоров`я іншої особи незалежно від її стану та аномалій.
Склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК України, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень.
Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК України) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.
Відповідно до Узагальнення судової практики розгляду кримінальних проваджень щодо злочинів проти життя і здоров`я особи за 2014 рік, здійсненого Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних та кримінальних справ 03.06.2016 року, визначаючи форму вини, якою характеризується позбавлення життя потерпілого, судам необхідно виходити з обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: характеру дій підсудного, внаслідок яких потерпілого позбавлено життя; обстановки, яка передувала вчиненню злочину, знаряддя злочину; локалізації тілесних ушкоджень; поведінки підсудного стосовно потерпілого до та після вчинення злочину. При цьому доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України».
Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Критерієм розмежування складів злочинів, передбачених ч.1 ст.115 та ч.2 ст.121 КК України є суб`єктивна сторона - ставлення обвинуваченого до наслідків своїх дій - в разі умисного вбивства умислом винного охоплюється позбавлення потерпілого життя, а в разі умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, має місце умисел на заподіяння лише тілесних ушкоджень, тоді як смерть потерпілого не охоплюється умислом обвинуваченого.
Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 02 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» питання про умисел, у тому числі на позбавлення іншої особи життя, необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. У контексті наведеного умисне нанесення лише одного удару ножом може свідчити про умисел на позбавлення особи життя - з огляду на його локалізацію та поведінку підсудного після вчинення злочину. Зокрема, нанесення одного удару ножом саме у життєве важливий орган людини - грудну клітку, яке супроводжувалось ненаданням медичної допомоги потерпілому та забороною іншим особам викликати для нього швидку медичну допомогу, обґрунтовано може бути оцінено як бажання настання смерті потерпілого, тобто як ознака суб`єктивної сторони складу такого злочину, як умисне вбивство.
Натомість, за інших обставин вчинення злочину шляхом нанесення двох ударів ножом в життєве - важливий орган має іншу правову оцінку.
Оцінюючи встановлені обставини справи та аналізуючи досліджені докази у їх сукупності, суд враховує наступне.
Пояснення свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , про те, що коли ОСОБА_15 вже був поранений та лежав на землі, а ОСОБА_14 перебував у безпосередній близькості з останнім, тримаючи в руці ножа, свідчать про те, що обвинувачений, за наявності в нього умислу на позбавлення ОСОБА_15 життя, мав змогу ще спричиняти потерпілому тілесні ушкодження для досягнення такої мети, для чого у обвинуваченого не було перешкод, однак не вчинив цього.
Твердження сторони обвинувачення про впевненість обвинуваченого у достатності спричинених ним ОСОБА_15 тілесних ушкоджень для настання смерті останнього також не підтверджені об`єктивними доказами, оскільки ОСОБА_14 є особою із неповною середньою освітою та не має будь яких спеціальних пізнань для оцінки достатності завданих тілесних ушкоджень за для настання смерті, удари ножом наносились ОСОБА_14 хаотично.
Обвинуваченим було нанесено два удари один в область живота та другий - грудної клітини ОСОБА_15 , наслідком яких став розвиток у потерпілого крововтрати, яка і стала безпосередньою причиною його смерті.
Інших тілесних ушкоджень, які були б спрямовані у життєве важливі органи та становили хоча б якусь загрозу життю ОСОБА_15 , ОСОБА_14 не спричинив, оскільки усі інші поранення були поверхневими та кваліфікуються як тілесні пошкодження легкого ступеню тяжкості.
Після нанесення ОСОБА_15 двох проникаючих поранень, ОСОБА_14 одразу ж припинив свої дії, хоча мав об`єктивну можливість продовжувати застосовувати ніж та спричиняти ним удари з метою досягнення бажаного наслідку у виді смерті ОСОБА_15 , який був живий.
Фактично відразу після отримання ОСОБА_15 поранень, свідками була викликана швидка медична допомога, обвинувачений ОСОБА_14 також стверджує, що прохав присутніх осіб викликати швидку медичну допомогу, як встановлено в судовому засіданні не перешкоджав цьому.
ОСОБА_14 , після вчинення зазначених дій пішов з місця вчинення злочину, однак не вчиняв будь-яких активний дій, спрямованих на приховування своєї причетності до скоєння злочину чи спотворення обстановки на місці подій, зокрема шляхом незаконного впливу на свідків події, враховуючи те, що знаряддя злочину, ніж, він викинув, а в подальшому вказав слідчому на місце де саме, однак вказані обставини слідчим не перевірені.
З показань свідка ОСОБА_21 , яка є сторонньою особою, як до постраждалого, так і до обвинуваченого, вбачається, що конфлікт між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 розпочався саме через поведінку ОСОБА_15 , який кричав та кидався в бік обвинуваченого.
Тому суд вважає, що між обвинуваченим та постраждалим не було стійких неприязних відносин, які могли б викликати у обвинуваченого бажання позбавити ОСОБА_15 життя, а причини сварки, яка виникла між ними у кафе, суд розцінює, як такі, що виникли раптово через поведінку потерпілого ОСОБА_15 .
Сукупність вищевикладеного переконує суд у тому, що позбавлення життя потерпілого не охоплювалось умислом обвинуваченої ОСОБА_14 .
Разом з тим, наносячи удари ножом в область грудної клітки та черева обвинувачений, на переконання суду, достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок таких буде заподіяно шкоду здоров`ю ОСОБА_15 . Водночас, ОСОБА_14 не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно ним ОСОБА_15 .
У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, - умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча ОСОБА_14 і не бажав цього результату і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.337 КПК України судовий розгляд в суді першої інстанції проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що поєднання обставин, обстановки та умов, за яких настала смерть ОСОБА_15 , мети та мотивів ОСОБА_14 , виключає кваліфікацію дій ОСОБА_14 як умисного вбивства за ч.1 ст.115 КК України, та його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.121 КК України, як умисне спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.
Змінюючи кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_14 суд виходить з того, що злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України є менш тяжким ніж злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України, внаслідок чого при перекваліфікації дій обвинуваченого його право на захист не порушується.
27 липня 2016 року, ОСОБА_14 з`явився до Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області із зізнанням. Матеріали кримінального провадження не містять відомостей щодо оголошення ОСОБА_14 у розшук. Зважаючи на вказані обставини колегія суддів, відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_14 , його з`явлення із зізнанням та щире каяття.
Стороною обвинувачення ОСОБА_14 обвинувачується у скоєнні злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Водночас будь-якими належними та допустимими доказами перебування ОСОБА_14 у стані алкогольного сп`яніння на час спричинення ОСОБА_15 тілесних пошкоджень об`єктивно не підтверджено.
За таких обставин, колегія суддів вважає недоведеною стороною обвинувачення наявності обставини, яка обтяжує його покарання, а саме вчинення злочину особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Інших обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_14 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_14 встановлено, що він із неповною середньою освітою, одружений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце реєстрації та мешкання в м. Харкові, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий: 28.05.1999 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.117 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі згідно постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 30.08.2001 року на підставі п. «в» ст.3 ЗУ «Про Амністію у 2001 році» на невідбутий строк 1 рік 6 місяців, судимість погашена у встановленому законом порядку.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №687 від 14.09.2016 року, ОСОБА_14 в даний час ознак психозу, слабоумства та інших психічних розладів не виявляє, за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними, у період часу, до якого відноситься правопорушення, в якому він підозрюється, перебував поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, за своїм психічним станом в даний час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Судом також досліджені дані про особу потерпілого ОСОБА_15 , встановлено, що постраждалий уродженець м. Дніпропетровська, циган, без освіти, офіційно працевлаштований не був, раніше неодноразово судимий: 09.04.2004р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; вироком Московського районного суду м. Харкова від 12.06.2007 року за ч.4 ст.187 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.3 ст.187, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15, ч.3 ст.28, ч.5 ст.186, ст.ст.70, 71 КК України, з урахуванням зміни вироку ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 22.10.2010 року до 11 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
З урахуванням даних про особу обвинуваченого, конкретних обставин вчинення злочину, обставин, щопом`якшують покарання обвинуваченого, враховуючи дії та поведінку потерпілого ОСОБА_15 , яка передувала конфлікту із обвинуваченим ОСОБА_14 , відношення останнього до вчиненого, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_14 та попередження вчинення ним нових злочинів є неможливим без його ізоляції від суспільства, а тому приходить до висновку, що необхідним і достатнім для обвинуваченого буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.121 КК України.
ОСОБА_14 взятий під варту 25.07.2016 року на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова, відповідно до якої строк затримання підозрюваного обчислюється саме з цієї дати. Дія вказаного запобіжного заходу відносно обвинуваченого продовжена судом до 07.04.2018 р.
Оскільки в матеріалах кримінального провадження не міститься даних, які б свідчили про відсутність або зміну ризиків, відносно обвинуваченого, задля застосування відносно нього до набрання вироком законної сили більш м`якого запобіжного заходу, на думку колегії суддів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_14 , а строк відбування покарання обвинуваченому необхідно рахувати із дня його фактичного затримання.
Суд вирішує подальшу долю речових доказів по справі на підставі вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, колегія суддів,
ухвалила :
ОСОБА_14 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_14 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань №27».
Строк відбуття покарання ОСОБА_14 рахувати з дня його фактичного затримання - 25 липня 2016 року.
Зарахувати ОСОБА_14 у строк відбування покарання, термін його попереднього ув`язнення з 25.07.2016 року по 20.06.2017р. включно, з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України, за співвідношенням день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З 21.06.2017р. по день набрання вироком законної сили, зарахувати ОСОБА_14 у строк відбування покарання, термін його попереднього ув`язнення з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України (в ред. 18.05.2017р.), за співвідношенням день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Речові докази по справі брюки чорного кольору, сорочку чоловічу сірого кольору та капці з резини синього кольору, які знаходяться на зберіганні у КЗРД Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області, - знищити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, ОСОБА_14 , який тримається під вартою у той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3