АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

особи, яка подала скаргу ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000434, по обвинуваченню:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Селець Дубровицького району Рівненської області, проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.205 КК України, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2017 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2017 року затверджено угоду про визнання винуватості від 25.11.2016 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_8 та прокурором ОСОБА_5 .
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.205 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 4000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68000 гривень.
Цим же вироком ухвалено конфіскувати в дохід держави грошові кошти, які передані на зберігання до ФЕУ СБ України, в сумі 918 720 грн. (квитанція №000310, прибутковий ордер №17634), 4 212 300 грн. (квитанція №000307, прибутковий ордер №17635) та 649 650 грн. (квитанція №000308, прибутковий ордер №17632).
На вирок суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду змінити в частині вирішення питання про конфіскацію грошових коштів.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що 24 жовтня 2015 року під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №000250 щодо ОСОБА_8 було проведено обшук за місцем її проживання та вилучено, крім іншого, належні їй грошові кошти в сумі 140000 гривень, які вона до цього позичила у своєї матері.
Про те, що вона є власником зазначених грошових коштів, повідомляла під час проведення обшуку.
Однак, на вказані грошові кошти ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 28.10.2015 року було накладено арешт. Оскаржуваним вироком, ухваленим щодо ОСОБА_8 , дані кошти конфісковані в дохід держави, незважаючи на те, що вони не відносяться до коштів, отриманих злочинним шляхом, а є її власністю,
За результатами розгляду апеляційної скарги просить вирок суду змінити, виключити з вироку вказівку про конфіскацію грошових коштів в сумі 140000 гривень та винести нове рішення, яким повернути їй як власнику вказані кошти.
Просить також поновити їй строк на апеляційне оскарження вироку з огляду на те, що розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 проводився без її участі, а про прийняте судом рішення дізналася лише 27.04.2017 року.

Колегія суддів вважає поважними причини пропуску строку апеляційного оскарження з огляду на те, що розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 відбувався без участі ОСОБА_6 . При цьому, матеріали справи не містять відомостей про надсилання їй копії оскаржуваного вироку, а тому не спростовують доводи про те, що про прийняте судом рішення, яке може зачіпати її права, вона дізналася лише 27.04.2017 року. За таких обставин суд апеляційної інстанції задовольняє клопотання ОСОБА_6 та поновлює їй строк на апеляційне оскарження вироку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 та її представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який при вирішенні апеляційної скарги покладався на думку суду, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, 24.10.2015 року в межах кримінального провадження № 0000434 щодо ОСОБА_8 слідчим ГСУ СБУ України проведено обшук в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого, серед іншого, було виявлено і вилучено грошові кошти в сумі 4 212 300 гривень. Будучи присутньою при обшуку, ОСОБА_6 зазначала, що серед вилучених коштів, 140000 гривень належить їй (130000 грн., які їй позичила мати, та 10000 її власні) і не стосуються кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 28.10.2015 року на вказані кошти накладено арешт, а вироком цього ж суду від 20.03.2017 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.205 КК України, ухвалено конфіскувати в дохід держави.

На переконання колегії суддів, подані апелянтом документи, зокрема нотаріально посвідчена заява ОСОБА_9 про те, що кошти в сумі 130000 грн. належать їй та були передані ОСОБА_6 , а також договір купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не є належними документами, якими підтверджуються право власності ОСОБА_6 на вилучені грошові кошти.

Крім цього, відповідно до п.1 постанови пленуму ВССУ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

З огляду на наявність вироку суду, яким прийнято рішення щодо речових доказів, питання про виключення з опису грошових коштів, які конфісковано в дохід держави, підлягає вирішенню в порядку ст.537, 539 КПК України.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає законних підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , а тому залишає її без задоволення, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2017 року, ухвалений щодо ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

__________________ _________________ ________________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3