У Х В А Л А

21.09.2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 за участі прокурора Малицького, представників третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт тимчасово вилученого майна ОСОБА_2 , ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Ужгород клопотання прокурора відділу прокуратури області радника юстиції ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,-
В С Т А Н О В И В :
Прокурор відділу прокуратури області радник юстиції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене майно під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , від 08.08.2017.

Обґрунтовуючи внесене клопотання сторона кримінального провадження зазначає, що слідчим відділом прокуратури Закарпатської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000246 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР від 14.11.2016.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.11.2016 до головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся представник за дорученням забудовника ОСОБА_7 ОСОБА_8 із питанням щодо причин відмови у наданні права на виконання будівельних робіт шляхом погодження повідомлення про початок виконання будівельних робіт з будівництва складського приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , без номеру.

ОСОБА_6 , діючи умисно, вирішивши використати виниклу ситуацію у власних корисливих цілях, з метою протиправного збагачення, в ході спілкування з ОСОБА_8 повідомив останнього про те, що повідомлення про початок виконання будівельних робіт на вказаному об`єкті буде прийнято Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області лише після передачі йому грошових коштів в сумі 3700 доларів США як неправомірної вигоди за своє сприяння з використанням службового становища у безперешкодному прийнятті такого повідомлення.

У свою чергу ОСОБА_8 , будучи обізнаний з тим, що відповідно до

ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється, а також те, що ОСОБА_6 в силу своїх службових повноважень здатний створювати перешкоди та відмовити у прийнятті повідомлення про початок виконання будівельних робіт чи зволікати з його прийняттям, був вимушений погодитись на вимогу ОСОБА_6 про передачу йому грошових коштів як неправомірної вигоди.

У подальшому ОСОБА_6 , продовжуючи діяти умисно, з корисливою метою, на початку липня 2017 року, в ході зустрічі з ОСОБА_8 , керуючись метою приховування слідів вчинення ним кримінального правопорушення, прибув разом із іншою особою ОСОБА_9 , та повідомив ОСОБА_8 про необхідність передачі грошових коштів як неправомірної вигоди у його інтересах саме цій особі ОСОБА_9 .

Діючи на виконання досягнутої з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 домовленості, 28.08.2017 ОСОБА_8 подав до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області повідомлення №ЗК81 про початок виконання будівельних робіт з будівництва складського приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , без номеру, та 08.09.2017 близько 15 год. одержав вказане повідомлення, із відміткою про прийняття його Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, що надає право забудовнику здійснювати будівельні роботи.

Після цього, ОСОБА_9 , діючи у змові з ОСОБА_6 та в його корисливих інтересах, 08.09.2017 близько 15.50 год., перебуваючи поблизу будівлі кафе «Шинок» за адресою: м. Ужгород, вул. Оноківська, 72, отримав у ОСОБА_8 раніше обумовлену ОСОБА_6 суму неправомірної вигоди в розмірі 3700 доларів США за сприяння останнього з використанням службового становища у безперешкодному прийнятті повідомлення про початок виконання будівельних робіт з будівництва складського приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , без номеру.

08.09.2017 під час проведення на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду обшуку у житловому приміщенні за місцем мешкання начальника Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області ОСОБА_5 за адресою: м. Хуст, вул. Замкова, 5а, тимчасово вилучено наступні речі та документи: планшет «Apple Ipad» серійний номер НОМЕР_1 , мобільний телефон «Самсунг» із серійним номером НОМЕР_2 , мобільний телефон «Самсунг» із серійним номером НОМЕР_3 , мобільний телефон «Самсунг» із серійним номером НОМЕР_4 , мобільний телефон «Самсунг» із серійним номером НОМЕР_5 , мобільний телефон «Apple Iphone» із серійним номером579С- НОМЕР_6 , мобільний телефон із серійним номером НОМЕР_7 , мобільний телефон «Нокія» моделі «RM-1172», флеш-накопичувач із серійним номером , записник, планшет «Lenovo Yoga tablet 2», планшет «Samsung SM-T805» із серійним номером НОМЕР_8 , 4 купюри номіналом по 100 доларів США на загальну суму 400 доларів США.

Прокурор вказує у клопотання, що мобільні телефони, планшети та флеш-накопичувач ОСОБА_5 можуть містити у собі відомості щодо контактів із заявником ОСОБА_8 та підозрюваними ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , а також щодо виготовлення документів, за які ОСОБА_6 та ОСОБА_10 вимагали та одержали неправомірну вигоду, та які у сукупності з іншими доказами мають доказове значення.

11.09.2017 клопотання про арешт наведеного вище майна подано до Ужгородського міськрайонного суду та ухвалою слідчого судді ОСОБА_11 від 11.09.2017 повернуто органу досудового розслідування для доопрацювання.

У засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у змісті клопотання.
Представники третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання в частині накладення арешту на тимчасово вилучене майно, пояснили, що вказані слідчим у клопотанні речі не мають жодного відношення до даного кримінального провадження та були вилучені в особи, яка не є підозрюваною.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру
щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий в судовому засіданні вказує на те, що вилучені речі відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.

Зі змісту поданого клопотання вбачається, що під час досудового розслідування стороною кримінального провадження вилучене майно під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , від 08.08.2017.

Разом з тим в судовому засіданні прокурор не заперечив проти повернення тимчасово вилученого майна, а саме: мобільного телефону «Самсунг» із серійним номером НОМЕР_2 , мобільного телефону «Самсунг» із серійним номером НОМЕР_3 , мобільного телефону «Самсунг» із серійним номером НОМЕР_4 , мобільного телефону «Самсунг» із серійним номером НОМЕР_5 , мобільний телефон «Apple Iphone» із серійним номером579С- НОМЕР_6 , мобільний телефон із серійним номером НОМЕР_7 , мобільний телефон «Нокія» моделі «RM-1172», флеш-накопичувач із серійним номером , записник, планшет «Lenovo Yoga tablet 2», планшет «Samsung SM-T805» із серійним номером НОМЕР_8 , 4 купюри номіналом по 100 доларів США на загальну суму 400 доларів США.

Однак такий просив накласти арешт на вилучений під час обшуку планшет «Apple Ipad» серійний номер НОМЕР_1 з тих підстав, що такий ще не перевірений органом досудового розслідування.

Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України суд зобов`язаний при розгляді клопотання про накладення арешту на майна враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або за загальними принципами міжнародного права.
Відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що в стороною кримінального провадження не доведено, що вказане у клопотанні тимчасово вилучене майно має відношення до даного кримінального провадження та до предмета неправомірної вигоди в даному кримінальному провадженні та слугувати речовим доказом, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури області радника юстиції ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно- відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонногосуду ОСОБА_1