Єдиний унікальний номер 448/103/18
Провадження № 1-кп/448/49/18

В И Р О К
Іменем України
05.02.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15-ч.1 ст.201 КК України,

ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів та з метою контрабанди сильнодіючих речовин, у вересні 2017 року за допомогою всесвітньої мережі Інтернет, при невставнолених слідством обставинах та у невстановленому місці, на території України придбав 1180 таблеток медичного препарату «Данабол» з вмістом сильнодіючої речовини «метандієнон».
Розуміючи та усвідомлюючи заборону переміщення через митний кордон України вищезазначених таблеток, ОСОБА_4 з метою їх приховання від митного контролю, попередньо їх витиснув із 33 блістерів та в подальшому помістив у поліетиленовий пакет синього кольору, який перемотав клейкою стрічкою та поклав у власну спортивну текстильну сумочку чорного кольору із написом «Nike».
В подальшому, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом 05.10.2017 о 12:00 год., прямуючи пасажиром в автомобілі «Fort Escort» д.н.з. НОМЕР_1 , через міжнародний пункт пропуску автомобільного сполучення «Шегині - Медика», діючи умисно, намагався з приховуванням від митного контролю, у спосіб, що утруднює їх виявлення, серед речей особистого користування, перемістити з України в Республіку Польща через митний кордон України, що проходить поблизу території Шегинської сільської ради Мостиського району, у перемотаному клейкою стрічкою поліетиленовому пакеті синього кольору, що був поміщений серед речей особистого користування у спортивні текстильній сумочці чорного кольору із написом «Nike», 1 180 таблеток медичного препарату «Данабол», з вмістом 11,80 грам сильнодіючої речовини «метандієнон», однак свій намір до кінця не довів, оскільки вказані таблетки були виявлені працівниками правоохоронних органів.
При цьому, ОСОБА_4 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.15- ч.1 ст.201 КК України, - закінчений замах на контрабанду, а саме на переміщення через митний кордон України сильнодіючої речовини метандієнон з приховуванням від митного контролю.
23.01.2018 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з одного боку та підозрюваним ОСОБА_4 , з другого боку, з участю захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з умовами угоди обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненому злочині, передбаченому ч.2 ст.15 - ч.1 ст.201 КК України і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі підозри у судовому провадженні. Також, враховуючи ступінь тяжкості вчинено кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, який позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання, сторони узгодили про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.201 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки. Окрім цього, сторонами узгоджено звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, на підставі ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Не заперечує на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Як відомо із змісту п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
У відповідності до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Частиною 4 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.1 ст.201 КК України, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином. Свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення обвинувачений визнав беззастережно. У даному кримінальному провадженні потерпілий участі не бере.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.
Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, в тому числі щодо узгодженої міри покарання, підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.
З огляду на вищенаведене, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 23.01.2018 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, а саме покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Щодо питання встановлення іспитового строку та покладення обов`язків із числа регламентованих ст.76 КК України, то суд враховує, що статтею 75 того ж Кодексу передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
З огляду на наведене, з урахуванням ступеня тяжкості вчинено злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю в 1 рік із покладенням на нього обов`язків, регламентованих п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність зняття арешту з вищезазначеного майна, оскільки на даний час обставини, які були підставою накладення арешту на вказане майно, відсутні.
Процесуальні витрати за проведення комп`ютерно-технічної експертизи №126 від 03.11.2017р. в сумі 990,40 грн. та експертизи сильнодіючих і отруйних речовин №3/1196 від 10.11.2017 року в сумі 1189,76 грн. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави.
Запобіжні заходи відносно ОСОБА_4 не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373-376, 474, 475 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Процесуальні витрати за проведення комп`ютерно-технічної експертизи №126 від 03.11.2017р. в сумі 990,40 (дев`ятсот дев`яносто) грн. 40 коп. та експертизи сильнодіючих і отруйних речовин №3/1196 від 10.11.2017 року в сумі 1189 (однієї тисячі ста вісімдесяти дев`яти) грн. 76 коп. стягнути з ОСОБА_4 в користь держави.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.
Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом (Кримінальним процесуальним кодексом України), набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили «___» ______________ 20 __ р.

Суддя ОСОБА_1