Ухвала іменем україни 12 жовтня 2017 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000641, за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, та захисника ОСОБА_5 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19 січня 2017 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Грузія, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_5 ,

встановив:
у касаційних скаргах:
- прокурор стверджує про неправильне застосування кримінального закону при призначенні ОСОБА_6 , який досяг пенсійного віку, покарання у виді громадських робіт, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 56 КК України. Просить судові рішення щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд провадження у суді першої інстанції.
- захисник ОСОБА_5 зазначає про незаконність засудження ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 263 КК України, та просить судові рішення щодо нього скасувати, закривши провадження за відсутністю події злочину. На обґрунтування своїх вимог вказує, що отримання дозволу на носіння холодної зброї не передбачено законами України, ніж вилучений у ОСОБА_6 є цінним подарунком, нагородною зброєю. Стверджує, що в матеріалах провадження відсутня належні та допустимі докази вилучення та передачі ножа на експертне дослідження, а також того, що ніж відноситься до категорії холодної зброї.

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року ОСОБА_6 , який раніше не судимий, визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 січня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив змінити судові рішення, звільнивши засудженого від покарання, засудженого та захисника, які підтримали скаргу сторони захисту, перевіривши матеріали провадження та доводи, наведені у касаційних скаргах, колегія суддів дійшла такого висновку.

Судом ухвалено визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, за таких обставин.
14 жовтня 2014 року протягом дня ОСОБА_6 , перебуваючи в залі очікування № 3 на першому поверсі Центрального залізничного вокзалу станції «Київ-Пасажирський», що на пл. Вокзальній, 1 в м. Києві, носив при собі в чохлі ніж, який згідно з висновком експертизи №441 від 21 жовтня 2014 року відноситься до холодної зброї, без передбаченого законом дозволу. Того ж дня близько 23:25 год., ОСОБА_6 був запрошений працівниками міліції ЛВ на станції Київ-Пасажирський УМВС України на Південно-Західній залізниці до кімнати міліції для встановлення особи та перевірки на причетність до вчинення злочинів, де у присутності понятих у нього було виявлено та вилучено зазначений вище ніж.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку, і є обґрунтованим.
Так, винуватість ОСОБА_6 в учиненні злочину, за який його засуджено, підтверджується показаннями останнього, який не заперечував наявності у нього ножа, який він носив при собі і який був вилучений працівниками міліції. Відповідно до технічного запису судового засідання ОСОБА_6 суду апеляційної інстанції вказував, що намагався отримати дозвіл на носіння ножа, який був у нього вилучений, проте не зміг цього зробити, оскільки є громадянином Грузії.
За даними висновку криміналістичної експертизи № 441 від 21 жовтня 2014 року (з фототаблицею до нього), мисливський ніж И8025, що вилучений у ОСОБА_6 відноситься до категорії холодної зброї. Згідно з даними довідки начальника відділу дозвільної системи, ліцензування та державного охоронного нагляду № 9/1-вх/1746 від 20 листопада 2014 року ОСОБА_6 , як власник зареєстрованої мисливської, вогнепальної, холодної та газової зброї, пристрою для відстрілу набоїв споряджених гумовими кулями на обліку ОВС м. Києва не перебуває. Мисливський ніж И8025 перевіркою по базі даних «Зареєстрована зброя» м. Києва не перебуває.
Огляд місця події, виявлення та вилучення у ОСОБА_6 ножа було проведено відповідно до вимог статей 223, 237 КПК України, а докази виявлення та вилучення ножа є належними та допустимими.
При цьому судами першої та апеляційної інстанції ретельно перевірялись доводи про недопустимість доказів, зібраних органами досудового розслідування, і вони визнані необґрунтованими, а в касаційній скарзі захисника не наведено аргументів, які б спростовували висновки судів про дотримання вимог кримінального процесуального закону при провадженні досудового розслідування.

Свої висновки щодо отриманих доказів та їх оцінки в сукупності суди належним чином мотивували. З цими висновками погоджується і колегія суддів. У касаційній скарзі захисника не наведено ніяких інших доводів, які б спростовували висновки судів першої та апеляційної інстанцій за обговорюваними питаннями.

Доводи сторони захисту про те, що отримання дозволу на носіння холодної зброї не передбачено законодавством України, є голослівними оскільки наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 62, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1998 року за № 637/3077, затверджено Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів.
При цьому є надуманими твердження захисника про те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано про наявність довідки, отриманої органами досудового розслідування, яка б підтверджувала, що ОСОБА_6 не видавався дозвіл на зберігання та носіння холодної зброї. Зазначена довідка є реєстрі матеріалів досудового розслідування, копія якого вручена захиснику, і вказана в розділі «Характеризуючі матеріали на ОСОБА_6 ».

Підстав для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 за відсутністю події злочину, передбаченого ч. 2 ст.263 КК України, як про це просить захисник, не встановлено.

Перевіркою матеріалів провадження не встановлено таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Проте, при призначенні засудженій ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт суд допустив помилку.
Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 56 КК України покарання у виді громадських робіт, окрім іншого, не застосовується до осіб, які досягли пенсійного віку.
Як видно з матеріалів провадження (а. п. 103), на момент ухвалення вироку ОСОБА_6 досяг пенсійного віку, а тому у відповідності до вимог ст. 56 КК України йому не могло бути призначено таке покарання як громадські роботи.
Одночасно до ОСОБА_6 може бути застосовано інше покарання, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України (штраф), призначення якого буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого і це не тягне погіршення його становища.
При призначенні ОСОБА_6 покарання колегія суддів враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про його особу, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебував, має постійне місце реєстрації і проживання в с. Кобижча Бобровицького району Чернігівської області, де характеризується задовільно, як особа, сповнена патріотичних почуттів до грузинського та українського народів,проходить службу у корпусі спецпризначення «Вікінг» і згідно з характеристикою, наданою Президентом МГО «Міжнародна Академія Козацтва» характеризується виключно позитивно.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,

п о с т а н о в и в:

касаційну скаргу захисника залишити без задоволення, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити частково.
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 змінити: за ч. 2 ст. 263 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

У решті судові рішення залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:
______________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3