27.10.2017 №363/3299/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Донецької області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, на утримані знаходяться неповнолітні діти 2003 року народження та 2008 року народження, працюючого водієм автобуса «Альянс Краси», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,
встановив:
20 травня 2017 року приблизно о 11 годині 18 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 приступив до керування технічно справним автомобілем марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований передньою частиною кузова до вул. Зарічної, напроти магазину «Юлія», розташованого за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Синяк, вул. Київська, 24А, після чого діючи необережно - проявляючи злочинну недбалість, діючи в порушення вимог п.п. 10.1; 10.9 Правил дорожнього руху України, маючи об`єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою, перед початком руху заднім ходом, не переконався у тому, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, не звертаючись за допомогою до інших осіб, відновив рух керованого ним автомобіля, та заднім ходом розпочав рух від магазину «Юлія» до проїзної частини вул. Київської, та змінюючи при цьому напрямок руху вправо скоїв наїзд вивернутим вправо переднім лівим колесом автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, на пішохода ОСОБА_6 , яка також рухалася від магазину «Юлія» у напрямку проїзної частину вул. Київської в смузі руху транспортного засобу.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної події потерпілій ОСОБА_6 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи за №94/Д-2017 р. були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритого уламкового перелому обох кісточок правої гомілки зі зміщенням уламків та вивихом стопи назовні, закритого перелому дистальних діафізів малогомілкової та великогомілкової кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, тобто таких, що викликають тривалий розлад здоров`я на строк більше 21 дня.
Допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог п.п. 10.1; 10.9 Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому злочині визнав у повному обсязі.
Відповідно до статті 349 КПК України, з урахуванням позиції обвинуваченого щодо повного визнання вини, відсутності заперечень у сторони обвинувачення та захисту, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, про те, що такого виду обставини їх зміст правильно зрозумілі учасниками процесу, про відсутність у них сумнівів та про добровільність їх позиції та роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати такі обставини у апеляційному порядку.
Тому, за згодою учасників процесу, судом вирішено провести допит обвинуваченого та дослідити обліково-характеризуючі данні щодо ОСОБА_5 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, які викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся.
Судом зазначається, що своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 286 КК України, тобто дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органом досудового розслідування.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, відповідно до статті 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_5 відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого раніше не судимий, працює водієм ТОВ «ФНДЦ «Альянс краси», позитивно характеризується за місцем роботи, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, одружений, на утримані має двох неповнолітніх дітей 2003 та 2008 року народження.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 КК України є щире каяття, надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину та часткове добровільне відшкодування збитку. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.
Підсумовуючи викладене, суд вважає, що призначення покарання обвинуваченому у вигляді штрафу, передбачене санкцією частини 1 статті 286 КК України.
Крім того, суд вважає за можливе не призначати ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи те, що автомобілем він керував будучи тверезий, тяжких наслідків від дорожньо-транспортної пригоди не наступило, раніше порушень Правил дорожнього руху він не допускав, працює і його робота пов`язана із керуванням транспортними засобами.
Саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.
Крім того, в ході розгляду справи обвинуваченим було подано заяву про його звільнення від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», з наслідками застосування амністії ознайомлений.
Як встановлено ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
06.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016р. №1810-VІІІ.
Відповідно до п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VІІІ, який набрав чинності 06 вересня 2017 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, підлягають особи, які не позбавленні батьківських прав, які на день набрання чинності цим законом, мають дітей яким не виповнилось 18 років.
З матеріалів кримінального провадження видно, що згідно повторних свідоцтв про народження від 13.12.2011 року обвинувачений ОСОБА_5 має двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який не позбавленний батьківських прав, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 20.05.2017 року, тобто до дня набрання чинності (06.09.2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє його від обов`язку відшкодувати потерпілому заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, а також те, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.
Процесуальні витрати по справі відсутні. Цивільний позов не заявлений.
Речові докази по справі вирішити на підставі ст..100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України,ст.ст. 85, 86 КК України, ст.3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд,-
засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тис. чотириста) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» засудженого ОСОБА_5 повністю звільнити від відбування покарання.
Речовий доказ по справі автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання під розписку ОСОБА_5 повернути власнику за належністю.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Головуючий ОСОБА_1