Номер провадження: 11-кп/785/495/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.04.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8 ,

потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілих: ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Одеса від 02.02.2018 року, якою задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000664 від 09.12.2012 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, з вищою освітою, який не працює, одружений, має на утриманні дітей 1994 та 2000 року народження, який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , а мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;
обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ч.1 ст. 121, п.п. 1, 5, 7 ч.2 ст. 115, ч. 1 ст. 358 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків,-

встановив
Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000664 від 09.12.2012 року,органами досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ч.1 ст. 121, п.п. 1, 5, 7 ч.2 ст. 115, ч. 1 ст. 358 КК України.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків, суд мотивував своє рішення тим, що всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст.291 КПК України, в обвинувальному акті не зазначено фактичні обставини та формулювання обвинувачення по кожному злочину окремо, тобто у зазначеному обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 не міститься сформульованого належним чином обвинувачення.
Крім того районний суд послався на те, що формулювання обвинувачення і виклад фактичних обставин в обвинувальному акті повинні бути викладені окремо щодо кожного самостійного злочину, які створюють реальну сукупність про що було зазначено в ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 19.10.2017 року, але прокурор при доопрацюванні обвинувального акту проігнорував вищезазначену вимогу закону, на яку вже звертав увагу суд першої та апеляційної інстанції та виклав фактичні обставини не розмежовуючи самостійні склади злочинів один від одного.
Так, місцевий суд зазначив, що слідчий у правовій кваліфікації кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_7 не конкретизував, які саме дії ОСОБА_7 кваліфіковані слідством за ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 121, п.п. 1, 5, 7 ч.2 ст. 115 КК України, а лише перерахував їх.
Не погоджуючись із прийнятим районним судом рішенням, прокурором прокуратури Одеської області ОСОБА_6 була подана апеляційна скарга, в якій прокурор зазначила, що вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам КПК України.

В мотивування доводів своєї апеляційної скарги прокурор вказує, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 на аркушах 1-4 міститься виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, а на аркушах 4-7 міститься формулювання обвинувачення.

Також прокурор, посилаючись на узагальнення Верховного суду України судової практики з питань кваліфікації повторності та сукупності злочинів, що передбачено положеннями ст.33 КК України, зазначає, що відповідно до змісту пред`явленого обвинувачення дії ОСОБА_7 , що кваліфіковані за ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 121, п.п. 1, 5, 7 ч.2 ст. 115 КК України, утворюють ідеальну сукупність злочинів, оскільки вчинені одночасно, одним діянням, в одному місці та нерозривно пов`язані між собою. При цьому як вказує прокурор, у тексті формулювання обвинувачення зазначені ознаки кожного із злочинів, які інкримінуються ОСОБА_7 та кожному злочину, згідно вимог ч.2 ст. 33 КК України, надано відповідну правову кваліфікацію.
Крім того, прокурор наголошує, що всупереч вимогам п.1 ч.1 ст. 372 КПК України, в оскаржуваній ухвалі не вказано дати народження та місця проживання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Просить ухвалу місцевого суду скасувати та призначити новий судовий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_7 в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвалу суду необхідно змінити, за наступних підстав:

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Крім того, зазначеною статтею передбачений порядок складання обвинувального акту, зазначені відомості, які повинні міститися в ньому та які додатки повинні бути долученими до нього.

Перевіривши зміст обвинувального акту, апеляційний суд дійшов до висновку, що підстави для повернення обвинувального акту, які наведені в ухвалі суду першої інстанції є такими, що частково суперечать вимогам 291 КПК України, а обвинувальний акт таким, який не в повній мірі відповідає вимогам КПК України.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000664 від 09.12.2012 року, він частково містить необхідні відомості, передбачені ст. 291 КПК України.

Підставою для повернення обвинувального акту прокурору суд першої інстанції вважає те, що в порушення ст. 291 КПК України в ньому викладене формулювання обвинувачення за сукупністю не розмежовуючи самостійні склади злочинів один від одного.

Судова колегія апеляційного суду вбачає, що це твердження суду першої інстанції відповідає дійсності і в цій частині обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, які законодавець пред`являє до формулювання обвинувачення.

Слід погодитись з твердженням суду першої інстанції щодо того, що формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг та межі судового розгляду, а також надає обвинуваченому можливість реалізувати своє право на захист та знати, в чому саме він обвинувачується.

В даному обвинувальному акті стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 ці вимоги закону були прокурором порушені, на що також було звернуто увагу сторони захисту, яка стверджувала про незрозумілість викладеного в обвинувальному акті обвинувачення.

Так в обвинувальному акті формулювання обвинувачення ОСОБА_7 викладено у сукупності скоєння ним злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України, ч. 1 ст. 122 КК України, ч. 1 ст. 125 КК України, ч. 1 ст. 121 КК України, п.п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115 КК України без розмежування самостійного складу злочинів один від одного.

На цей недолік обвинувального акту було звернуто увагу прокурора ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.10.2017 року, що і було однією з підстав повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

Прокурором ця вказівка районного суду була проігнорована і якщо була виконана вказівка суду першої інстанції щодо розмежування викладення в обвинувальному акті фактичних обставин скоєння злочинів, то відповідно до формулювання обвинувачення ця вимога суду була прокурором проігнорована і даний недолік обвинувального акту не був усунений.

Неможливо погодитись з доводами прокурора щодо урахування узагальнень Верховного суду України судової практики з питань кваліфікації повторності та сукупності злочинів згідно із ст. 33 КК України, за яким сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини кримінального Закону України, за жоден з яких її не було засуджено, тобто всі вони вчинені до винесення вироку хоча б за один із злочинів, так як це роз`яснення не позбавляє прокурора необхідності формулювання обвинувачення з фактичним розмежуванням його за складами скоєних обвинуваченим злочинів, а в даному конкретному випадку формулювання обвинувачення дій ОСОБА_7 за складами злочинів, що кваліфіковані за ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ч.1 ст. 121, п.п. 1, 5, 7 ч.2 ст. 115, ч. 1 ст. 358 КК України., оскільки хоча вони і вчинені одночасно, одним діянням, в одному місці та нерозривно пов`язані між собою, однак потребують конкретизації з метою необхідності для обвинувачення захищатись від кожного складу злочину, який йому інкримінують органи досудового слідства.

Апеляційний суд вважає, що виходячи з вищевказаного, обвинувачення ОСОБА_7 було сформульовано в неналежній формі є неконкретним, не зрозумілим для нього та порушує його права на захист та справедливий суд і є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлена додаткова підстава для повернення обвинувального акту, а саме :

Апеляційний суд вважає, що в порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт містить відомості про висновок експерта, а саме, в обвинувальному акті є посилання прокурора на докази у кримінальному провадженні, далі по тексту :

-«При цьому, в результаті здійснення третього пострілу ОСОБА_13 …. було завдано вогнепальне кульове поранення лівої стопи …., які згідно висновку судово-медичної експертизи № 28 від 01.02.2013 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості» / а.с. 2 /;

-«В результаті здійснених ОСОБА_7 пострілів відвідувачам кафе «Феліні» ОСОБА_14 … завдано кульове сліпе осколкове поранення …, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 787 від 25.03.2013 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_15 сліпе поранення грудної клітини, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 352 від 15.03.2013 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень» / а.с. 2, 5, 6 /;

-«Також, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 173-3991 від 01.01.2013 року, смерть ОСОБА_16 ….» / а.с. 3 / ;

-«При цьому, згідно висновку комплексної судово-медичної балістичної експертизи № 31 від 28.03.2013 року, безпосередньою причиною смерті ОСОБА_16 ….» / а.с. 3, 6 /;

-«Згідно висновку судово-медичної експертизи №172-3990/2012 від 10.01.2013 року, ОСОБА_17 завдано вогнепальне кульове проникаюче сліпе поранення…» / а.с. 3, 6 /.

Апеляційний суд зазначає, що висновки експертів к кримінальному провадженні відносяться до статусу доказів і мають надаватися суду прокурором лише на відповідній стадії судового провадження для підтвердження фактичних обставин кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті.

Ця обставина є недоліком обвинувального акту, який робить неможливим призначення кримінального провадження судом до розгляду та підлягає усуненню, шляхом повернення обвинувального акту прокурору.

З урахуванням того, що апеляційним судом встановлені обставини, які вказують на невідповідність обвинувального акту відносно ОСОБА_7 вимогам закону, апеляційний суд, відповідно до положень ст. 407 КПК України, вважає за необхідне змінити ухвалу районного суду: доповнити мотивувальну частину ухвали додатковою підставою для повернення обвинувального акту, а саме вказівкою про безпідставне зазначення в обвинувальному акті висновків судово-медичних експертиз № 28 від 01.02.2013 року, № 787 від 25.03.2013 року, № 352 від 15.03.2013 року та інших, які вказані вище і які підлягають виключенню.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується із думкою прокурора про те, що підстава для повернення обвинувального акту прокурору з питань відсутності викладення фактичних обставин кримінального правопорушення не відповідає дійсності.

З огляду обвинувального акту апеляційним судом вбачається, що в ньому міститься викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, а саме вказано час скоєння кримінального правопорушення, місце де воно було скоєно, мотив та інші ознаки суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення, що і є викладенням фактичних обставин його скоєння обвинуваченою ОСОБА_7 згідно вимог, які передбачені для обвинувального акту ст. 291 КПК України.

На підставі цього, апеляційний суд вважає, що слідчим та прокурором в цій частині були виконані вимоги ст. 291 КПК України з приводу складання обвинувального акту та викладення у цьому обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, а тому ця підстава для повернення обвинувального акту підлягає виключенню з мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги прокурора, зміни ухвали районного суду, з виключенням з мотивувальної частини ухвали посилання суду як на недоліки обвинувального акту - відсутність викладення у обвинувальному акті фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень та доповнення мотивувальної частини ухвали, підставою для повернення обвинувального акту, яка встановлена апеляційним судом.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеса від 02.02.2018 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000664 від 09.12.2012 року за обвинуваченнямОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ч.1 ст. 121, п.п. 1, 5, 7 ч.2 ст. 115, ч. 1 ст. 358 КК України для усунення недоліків - змінити.
Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду як на недоліки обвинувального акту - відсутність викладення у обвинувальному акті фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень.

Доповнити мотивувальну частину ухвали підставою які вказують на недоліки для повернення обвинувального акту прокурору, встановлену апеляційним судом.
В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_18 ОСОБА_4 .