УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2017 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання старшого слідчого СВ управління військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_3 про здійснення спеціального досудового розслідування відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ямськи Виселки Болховського району Орловської області Російської Федерації, росіянина, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000112 від 27 вересня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27 - ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 - ч. 2 ст. 366 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
слідчого - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий СВ управління військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженого із прокурором військової прокуратури Південого регіону Украни, про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000112 від 27 вересня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27 - ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 - ч. 2 ст. 366 КК України, щодо громадянина ОСОБА_4 , який переховуються від слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебувають на тимчасово окупованій території України та знаходиться у міжнародному розшуку.

Військовою прокуратурою Південного регіону України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000112 від 27 вересня 2017 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27 - ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 - ч. 2 ст. 366 КК України.

30 вересня 2017 року під час досудового розслідування встановлено достатність підстав щодо підозри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме:

-про те, що він підозрюється у заволодінні чужим майном

шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України;

-він же, підозрюється у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, іншому підробленні офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України;

-він же, підозрюється в організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України;

- він же, підозрюється у організації складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, іншому підробленні офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено наступне.

З 17 листопада 1999 року до 27 листопада 2002 року підполковник ОСОБА_4 проходив військову службу за контрактом на різних посадах у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, з 17 листопада 1999 року до 14 травня 2001 року ОСОБА_4 проходив військову службу на посаді інженера автомобільної та електрогазової служби (далі за текстом АЕГС), а з 14 травня 2001 року до 27 листопада 2002 року на посаді заступника начальника АЕГС тилу військової частини НОМЕР_1 .

Обіймаючи посаду інженера АЕГС військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_4 , у відповідності з п.п. 3.1.9, 3.5.12 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України (далі Положення), затвердженого наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 року № 300, а також своїми посадовими обов`язками, був зобов`язаний забезпечити постійну бойову готовність та технічну справність автомобільної і електрогазової техніки в частинах, з`єднаннях; знати основні технічні дані автомобільної та електрогазової техніки; розробляти проекти наказів та директив по автомобільній та електрогазовій службі; контролювати організацію експлуатації, зберігання, ремонту та евакуації автомобільної та електрогазової техніки в частинах з`єднання; своєчасно складати та подавати заявки та отримувати у довольчих органах автомобільну та електрогазову техніку, майно, організовувати її облік, зберігання та видачу підлеглим військовим частинам; організовувати проведення у встановлений строк перевірок та документальних ревізій автомобільних та електрогазових служб підлеглих військових частин, а також інвентаризацій матеріальних засобів.

Як заступник начальника АЕГС військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_4 являвся прямим начальником для особового складу вказаної служби військової частини НОМЕР_1 та підлеглих їй військових частин, та відповідно до п.п. 3.1.1, 3.1.7, 3.1.9 Положення, а також своїх посадових обов`язків, відповідав за організацію ремонту автомобільної техніки, мав доступ до документації та звітності, був наділений правом підписувати наряди на отримання майна підлеглими військовими частинами, був зобов`язаний організовувати своєчасне витребовування, відповідно встановлених норм, та одержання техніки і майна, в тому числі запасних частин та агрегатів, забезпечувати своєчасну їх видачу та належне зберігання в частинах та на складах, організовувати облік та звітність у службі, систематично перевіряти порядок зберігання та витрати автомобільного та електрогазового майна, контролювати правильність витрат одержаного майна та його списання, організовувати проведення у встановлений строк перевірок та документальних ревізій автомобільних та електрогазових служб, а також інвентаризацій матеріальних засобів.

У вказаний період ОСОБА_4 постійно займав у військовій частині НОМЕР_1 посади, пов`язанні з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у зв`язку з чим являвся службовою особою.

Являючись особою, відповідальною за забезпечення військових частин автомобільним майном, ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок держави, вирішив шляхом зловживання своїм службовим становищем організувати систематичне викрадення військового майна з військових частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ), які являлися базами зберігання військового автомобільного майна та за нарядами довольчих органів забезпечував цим майном інші військові частини.

Для забезпечення реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_4 втягнув у свою злочинну діяльність своїх підлеглих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

При цьому, старший прапорщик ОСОБА_7 з 10 лютого 1997 року по 21 листопада 2002 року проходив військову службу на посаді начальника сховища автомобільного майна військової частини НОМЕР_4 , з 25 листопада 2002 року на посаді командира автомобільного взводу роти матеріального забезпечення цієї ж військової частини, одночасно виконуючи до 2 червня 2003 року обов`язки начальника сховища автомобільного майна,а у подальшому на посаді командира автомобільного взводу до свого звільнення у жовтні 2004 року.

У відповідності до займаних у військовій частині НОМЕР_4 посад, в силу п.п. 3.1.9, 3.2.27, 3.2.40-3.2.42 Положення, ОСОБА_7 відповідав за неухильне дотримання правил прийому, зберігання та видачі ввірених йому матеріальних засобів, був зобов`язаний знати номенклатуру матеріальних засобів, які зберігаються на складі, слідкувати за їх комплектністю, наявністю та якісним станом, не допускати випадків порчі та нестачі, приймати та видавати матеріальні засоби за встановленими документами, вести кількісний та якісний облік матеріальних засобів, які знаходяться на складі, щоденно подавати до діловодства частини прибутково-видаткові документи за минулий день; у випадку відсутності штатного експедитора одержувати та доставляти матеріальні засоби на складі частини, а також відповідав за перевезення матеріальних засобів, забезпечення їх зберігання та обліку, тобто постійно займав у військовій частині НОМЕР_4 посади, пов`язанні з виконанням адміністративно-господарських обов`язків, у зв`язку із чим являвся службовою особою.

Капітан ОСОБА_8 з 1995 року по 21 лютого 2003 року проходив військову службу на посаді начальника автомобільної служби військової частини НОМЕР_5 , після звільнення якого у червні 2003 року на вказану посаду був призначений старший лейтенант ОСОБА_9 .

Займаючи посаду начальника автомобільної служби військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відповідно до вимог п. 3.2.12 Положення, відповідали за забезпечення частини автомобільним майном, його правильне використання, за стан навчально-матеріально бази своєї служби, для чого були зобов`язані приймати заходи, спрямовані на забезпечення правильного та економного використання автомобільної техніки, своєчасно подавати заявки на матеріальні засоби по своїй службі, керувати роботою служби та підлеглих складів, тобто займали у військовій частині НОМЕР_5 посади, пов`язані з використанням організаційно-розпорядчих обов`язків, у зв`язку з чим являлись службовими особами.

Відповідно до наміру ОСОБА_4 вищевказані особи автономно один від одного вчиняли викрадення державного майна з різних військових частин, не координуючи між собою свої дії і не знаючи про злочину діяльність один одного.

Виконуючи функцію організатора злочинів, під час розроблення планів їх вчинення, ОСОБА_4 , поклав на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а у подальшому на ОСОБА_9 , як безпосередніх виконавців злочинів, обов`язок одержувати за наданими ним документам на військових складах автомобільне майно, начебто для доставки у військову частину НОМЕР_4 , НОМЕР_1 або НОМЕР_5 , вивозити отримане майно з військових частини вантажовідправників, тимчасово зберігати його на території постійного місця служби, не обліковуючи його по обліку частини, а потім передавати викрадене майно за вказівкою ОСОБА_4 вказаним ним особам.

За собою ОСОБА_4 залишив керівництво підготовкою та організацією вчинення викрадення, в тому числі, визначення предмету злочину номенклатури та кількості майна, яке буде викрадатися, об`єктів злочинного посягання військових складів, з яких буде викрадатися майно, оформлення необхідних для отримання майна документів, збут викраденого, розподілення між співучасниками грошових коштів, отриманих від реалізації викраденого, а також виконання необхідних дій для укриття вчиненого злочину.

У березні 2001 року ОСОБА_4 вступив у попередню, тобто до початку вчинення злочину, змову про вчинення групою осіб викрадення військового автомобільного майна з ОСОБА_7 .

Для отримання автомобільного майна зі складу військової частини НОМЕР_2 , яка дислокувалась у АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 оформлював наряди військової частини НОМЕР_1 як довольчого органу на одержання для потреб військової частини НОМЕР_4 або А3842 майна, а також підшукував частково заповнені бланки доручень, начебто видані військовою частиною НОМЕР_4 , які передавав ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 , діючи відповідно до відведеної йому ролі, достовірно знаючи, що командуванням військової частини НОМЕР_4 до довольчого органу військову частину НОМЕР_1 , заявки на одержання автомобільного майна не направлялися, автомобільне майно військовою частиною не запитувалось, а також те, що він не уповноважувався командуванням військової частини НОМЕР_4 на отримання товарно-матеріальних цінностей, до оформлював отриманні від ОСОБА_4 довіреності, вносив в них відомості про майно, яке йому начебто довірено отримати, ставив свій підпис, начебто посвідчений посадовою особою частини, підроблював підпис головного бухгалтера або начальника фінансової служби військової частини НОМЕР_4 , після чого на підставі цих документів отримував вказане в нарядах автомобільне майно, доставляв його у військову частину НОМЕР_4 , не обліковуючи його за обліком частини, а потім за вказівкою ОСОБА_4 передавав невстановленим слідством особам.

У період з 2 березня 2001 року по 4 листопада 2002 року ОСОБА_4 шляхом зловживання своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_7 вчинив 22 епізоди викрадення державного майна, одержаного у військовій частині НОМЕР_2 , на загальну суму 477 448, 44 грн.

27 листопада 2002 року ОСОБА_4 був звільнений з військової служби в запас, проте вирішив продовжити злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , а також використання завідомо неправдивих документів.

Зокрема, ОСОБА_4 діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, які виразилися в організації, підготовці та вчиненні з січня 2003 року по березень 2004 року злочинів групою осіб із зловживанням службовим становищем ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які в порушення своїх повноважень, використавши організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарчі функції, а також власний авторитет, всупереч інтересам служби для незаконного та безоплатного обертання державного майна на свою користь та користь інших осіб, вчинили 7 епізодів зловживань службовими особами своїм службовим становищем для привласнення з подальшою розтратою державного майна, яке незаконно отримали у військових частинах А4483 (м. Житомир), А2924 (м. Хмельницький), А1297 (м. Одеса), на загальну суму 2 543 288, 01 грн., поєднане із організацією складання, видачі службовими особами завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, іншого підроблення офіційних документів, з використанням яких було скоєно і приховано розкрадання чужого майна на загальну суму 3 170 592, 57 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні наступних кримінальних правопорушень, а саме:

- у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України;

- у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, іншому підробленні офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України;

- в організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України;

- у організації складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, іншому підробленні офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 366 КК України.

30 вересня 2017 року враховуючи, що всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе у даному кримінальному провадженні, а також всі дії для встановлення місцезнаходження підозрюваного, виконані, приймаючи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив особливо тяжкий злочин, а також переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, слідчим по провадженню винесено постанову про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні та оголошено підозрюваного ОСОБА_4 у державний розшук.

22 листопада 2017 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

29 листопада 2017 року від Оперативного управління Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеса Головного управління ДФС в Одеській області надійшло повідомлення про заведення в рамках кримінального провадження № 0000112 оперативно-розшукової справи «Розшук» щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставинами, які свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування та суду з метою ухилитися від кримінальної відповідальності є наступне: у зв`язку з невстановленням місця перебування ОСОБА_4 органом досудового розслідування можливості особисто вручити йому повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 30.09.2017 у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27 - ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 - ч. 2 ст. 366 КК України, зазначені повідомлення у день складання, відповідно до вимог ст.ст. 111, 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, направлені у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, а саме надіслані за останнім відомим місцем його проживання; у ході проведення досудового розслідування ОСОБА_4 неодноразово викликався до слідчого по провадженню для проведення слідчо-процесуальних дій, зокрема шляхом відправлення письмового повідомлення (повістки) поштою за останнім відомим місцем його проживання, а також шляхом публікування викликів на офіційному сайті військової прокуратури Південного регіону України (адреси посиланнями публікації: https://vppdr.gp.gov.ua/ua/news.html?_m=publications&_c=view&_t=rec&id=219819&s=print та ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та шляхом подачі повідомлення про виклик через друковане видання «Урядовий Кур`єр» № 227 (6096) від 01.12.2017 та № 228 (6097) від 02.12.2017; допитані під час досудового розслідування близькі родичі вказують, що підозрюваний ОСОБА_4 обізнаний про здійснення відносно нього слідства, у зв`язку з чим він перебуває за кордоном та не планує повертатися на Україну; матеріали Оперативного управління Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеса Головного управління ДФС в Одеській області від 11 грудня 2017 року № 2966/9/15-52-21-03 щодо переховування підозрюваного ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території АР Крим.

Таким чином, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 навмисно ухиляється від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених, зокрема ч. 5 ст. 191 КК України, стосовно підозрюваного, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває на тимчасово окупованій території України, та оголошення його у розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з особливостями, встановленими цим Законом.

У зв`язку з цим оголошення підозрюваного ОСОБА_4 в міждержавний або міжнародний розшук в даному випадку для початку спеціального досудового розслідування не вимагається, а п. 4 ч. 2 ст. 297-2 КПК України не застосовується.

При цьому, згідно вимог п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо невідворотності покарання осіб, які переховуються на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції» №119-VIII від 15.01.2015 тимчасово дія положень ч. 5 ст. 139, ч. 2 ст. 297-1, п. 4 ч. 2 ст. 297-2, ч. 1 та абз. 3 ч. 3 ст. 297-4, абз. 1 ч. 3 ст. 323 КПК України поширюється на осіб, які перебувають на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції та/або оголошені у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII для цілей Закону тимчасово окупованою територією визначається:

- сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

- внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

- повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2.

При цьому постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-VIII визначено тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Відповідно до інформації Інформаційно-аналітичного центру Ради національної безпеки і оборони України, розміщеній на офіційному веб-сайті «mediarnbo.org» станом на 01.06.2016, зокрема, Автономна Республіка Крим, м. Луганськ, м. Донецьк є тимчасово окупованою територією України.

У зв`язку з чим, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про проведення спеціального досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурора підтримав клопотання слідчого та просив слідчого суддю його задовольнити.

Адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання, так як вважає що ОСОБА_4 не повідомлено належним чином про дату та час судового засідання, вважає що повідомлення розміщеного в газеті «Урядовий кур`єр» не достатньо для того, щоб вважати, що ОСОБА_4 не повідомленно у передбачений законом спосіб про дату та час судового засідання.

Розглянувши клопотання слідчого, вивчивши матеріали, які обґрунтовують клопотання слідчого, вислухавши думку учасників судового розгляду, вважаю за необхідне клопотання слідчого про здійснення спеціального досудового розслідування задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 297-1 КПК України, «Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 1102, 111, 112, 113, 114, 1141, 115, 116, 118, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 258, 2581, 2582, 2583, 2584, 2585, 348, 364, 3641, 365, 3652, 368, 3682, 3683, 3684, 369, 3692, 370, 379, 400, 436, 4361, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук».

Як вбачається з матеріалів, які обґрунтовують клопотання слідчого, до ЄРДР внесені відомості від 27.09.2017 року за ч.5 ст.191 КК України.

Підозра ОСОБА_4 підтверджується доказами зібраними під час досудового розслідування, а саме: показами ( ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_12 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та ін.); документами (вироком військового місцевого суду Одеського гарнізону від 9 грудня 2005 року, яким ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 358 КК України; вироком військового місцевого суду Одеського гарнізону від 27 травня 2005 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України; постановою апеляційного суду Центрального регіону України від 24 листопада 2005 року, якою ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України та звільнено від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію» від 31 травня 2005 року; протоколами відтворення за участю свідків та співучасників; протоколами впізнання; фінансово-господарськими документами (нарядами, довіреностями, заявками, меморіальними ордерами; книгами та журналами обліку та ін.); актами ревізій фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_4 ; актами зустрічних звірок щодо наявності автомобільного майна, що було видано по нарядах з військових частин НОМЕР_3 (м. Житомир), А2924 (м. Хмельницький), А1297 (м. Одеса); висновками експертів (висновки судово-почеркознавчих експертиз від 29 липня 2004 року, 3 грудня 2004 року, 21 березня 2005 року та 24 березня 2005 року).

Згідно зі ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими КПК України, з урахуванням положень глави 24-1 КПК України, на підставі ухвали слідчого судді у кримінальних провадженнях, у тому числі щодо злочинів, передбачених ст. 258 КК України стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.

При цьому, згідно вимог п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо невідворотності покарання осіб, які переховуються на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції» №119-VIII від 15.01.2015 тимчасово дія положень ч. 5 ст. 139, ч. 2 ст. 297-1, п. 4 ч. 2 ст. 297-2, ч. 1 та абз. 3 ч. 3 ст. 297-4, абз. 1 ч. 3 ст. 323 КПК України поширюється на осіб, які перебувають на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції та/або оголошені у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII для цілей Закону тимчасово окупованою територією визначається:

- сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

- внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

- повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2.

При цьому постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-VIII визначено тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Викладені в клопотанні обставини та додані до клопотання матеріали свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27 - ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 - ч. 2 ст. 366 КК України України, переховуються від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також, що останній перебуває поза межами України, у зв`язку із чим, оголошений у розшук, що свідчить про наявність достатніх підстав для здійснення спеціального досудового розслідування.

Враховуючи вимоги ст. 297-4 КПК України, вважаю, що прокурором доведені обставини щодо необхідності здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000112 від 27 вересня 2017 року щодо громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27 - ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 - ч. 2 ст. 366 КК України України, а отже клопотання слідчого підлягає задоволенню з вищенаведених підстав.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 297-1 - 297-4 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого СВ управління військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000112 від 27 вересня 2017 року щодо громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27 - ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 - ч. 2 ст. 366 КК України України, про здійснення спеціального досудового розслідування задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000112 від 27 вересня 2017 року щодо громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27 - ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 - ч. 2 ст. 366 КК України України, який переховується від слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і перебуває на тимчасово окупованій території України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

18.12.2017