У Х В А Л А
Іменем України
24 листопада 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 , про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000651 від 31.08.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 149 КК України,
В С Т А Н О В И В :
24 листопада 2017 року в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 , про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000651 від 31.08.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 149 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з серпня 2017 року по 23 листопада 2017 (до моменту викриття правоохоронними органами) ОСОБА_6 , спільно та по взаємній згоді з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 очолив стійке об`єднання, визначивши необхідну для досягнення загальної злочинної мети кількість учасників групи, а також злочинну спеціалізацію вказаної групи, при цьому керуючись бажанням спільного здійснення особливо тяжких злочинів на території України, корисливою метою яких було протиправне особисте збагачення, шляхом вчинення вербування з метою експлуатації у формі вилучення частини органу людини печінки, а також переміщення осіб, вчинене щодо кількох осіб з використанням обману, уразливого стану особи та щодо неповнолітніх, що відбувалося систематично, сплановано і під керівництвом ОСОБА_6

23.11.2017 року о 18 год. 22 хв. в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особу, підозрювану у вчиненні кримінальних правопорушень ч.3 ст.149; ч.2 ст.15, ч.3 ст.149 КК України.

У ході затримання під час обшуку ОСОБА_7 виявлено та вилучено: картка платника податків особу: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_1 ;чек про оплату №75;грошові кошти: три купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень: СЗ1214036, ЗБ 7682315, ВВ 1524799; одна купюра номіналом 1 гривня: УМ 7592463, зазначене майно належить: ОСОБА_7 .

23.11.2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень ч. 3 ст. 149, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 149 КК України.

В органу досудового розслідування є достатньо даних вважати, що вказані вище речі зберігають в собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, у зв`язку із чим, для забезпечення збереження речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту на вказані речі.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала з мотивів наведених у ньому, просила його задовольнити.

Слідчий суддя, вислухавши доводи слідчого, перевіривши матеріали клопотання, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Клопотання про арешт майна щодо змісту відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

До клопотання додані копії документів та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо внесення даних з приводу кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається з витягу з кримінального провадження № 0000651, до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.149; ч.2 ст.15, ч.3 ст.149 КК України.

Відповідно до положень п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді, зокрема, речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, а також одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За правилами ч. 1 ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 Кримінального процесуального кодексу України.
Матеріали клопотання, в свою чергу, обґрунтовано свідчать про те, що зазначені кримінальні правопорушення були вчинені, а також про те, що наявні підстави для проведення подальшого досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Дані матеріалів клопотання свідчать про те, що 23 листопада 2017 року під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, тобто ОСОБА_7 , під час якого, в присутності двох понятих, здійснено обшук затриманої особи ОСОБА_7 , в ході якого було виявлено та вилучено: картку платника податків особу: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_1 ; чек про оплату №75;грошові кошти: три купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень: СЗ1214036, ЗБ 7682315, ВВ 1524799; одна купюра номіналом 1 гривня: УМ 7592463 та на які слідчий просить накласти арешт, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та за своєю правовою природою, є тимчасово вилученим майном, яке відповідає критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КК України, тобто є речовими доказами.

Матеріалами клопотання та слідчим у судовому засіданні доведено, що зазначені кримінальні правопорушення були вчинені, а також правову підставу для накладення арешту та можливість використання зазначеного майна як доказу в кримінальному провадженні № 0000651.

Крім того, слідчим слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 23 листопада 2017 року винесено постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання у кримінальному провадженні № 0000651, які 23 листопада 2017 року в ході затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України, були виявлені та вилучені під час здійснення обшуку останнього, та в якій зафіксовано про набуття згаданим майном статусу речових доказів і мотиви, з яких слідчий дійшов до такої думки. Переконливі докази цьому наявні в матеріалах кримінального провадження, а також доводи про законність та обґрунтованість накладення на речові докази арешту.

Враховуючи відомості, які внесено до ЄРДР, а також фактичні обставини встановлені в ході досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучені речі, підпадають під ознаки речових доказів, оскільки можуть бути використані для доведення обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні № 0000651.

З огляду на наведене та з метою збереження речових доказів клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170 173 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 , про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000651 від 31.08.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 149 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене, під час обшуку затриманої особи ОСОБА_7 23 листопада 2017 року, майно, а саме:

- картку платника податків особу: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_1 ;

- чек про оплату № 75;

- грошові кошти: три купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень: СЗ1214036, ЗБ 7682315, ВВ 1524799; одна купюра номіналом 1 гривня: УМ 7592463.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 та прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з моменту отримання її копії безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.
Слідчий суддя