Справа № 573/2191/15-к
Номер провадження 1-в/573/7/18
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
06 березня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

засудженого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в режимі відеоконференції із Київського слідчого ізолятора заяву засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році»,

в с т а н о в и в :
24 січня 2018 року із ДУ «Київський слідчий ізолятор» до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_4 від 15 січня 2018 року про звільнення від відбування покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 28 жовтня 2015 року, зміненим вироком Апеляційного суду Сумської області від 01 березня 2016 року, у виді чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році».

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 заяву підтримав.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечувала. Суду зазначила, що вирок, за яким засуджений просить звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» не є остаточним, а відтак, підстав для застосування вказаної норми закону немає.

Заслухавши засудженого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_3 , повно, всебічно і об`єктивно дослідивши заяву та додані до неї матеріали, а також матеріали судового кримінального провадження відносно ОСОБА_4 №573/1248/16-к, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 85 КК України визначено, що на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністією є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року, питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого, підсудного чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Судом встановлено, що вироком Білопільського районного суду Сумської області від 28 жовтня 2015 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 277 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі (а. с. 5-12).

Вироком Апеляційного суду Сумської області від 01 березня 2016 року вищевказаний вирок суду першої інстанції скасовано у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. ОСОБА_4 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 4 роки (а. с. 5-17).

Крім того встановлено, що ОСОБА_4 засуджено вироком Білопільського районного суду Сумської області від 12 липня 2016, який набрав законної сили 12 серпня 2016 року, за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 ЦПК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Апеляційного суду Сумської області від 01 березня 2016 року останньому призначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі (а. с. 18-21).

Як вбачається зі змісту заяви, засуджений ОСОБА_4 просить звільнити його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» за вироком Білопільського районного суду від 28 жовтня 2015 року, який був скасований Апеляційним судом Сумської області з призначенням нового покарання. Проте, вказаний вирок не є остаточним. На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Білопільського районного суду від 12 липня 2016 року.

Отже, так як вирок від 28 жовтня 2015 року, за яким ОСОБА_4 просить звільнити його від відбування покарання не є остаточним та у подальшому був скасований вироком Апеляційного суду Сумської області, а останній у свою чергу врахований при призначенні покарання у вироку Білопільського районного суду від 12 липня 2016 року, застосування до засудженого положень Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення від відбування покарання за цим вироком є неможливим.

Разом з цим суд відмічає, що питання територіальної підсудності розгляду клопотань про застосування амністії не врегульовано ні Законом України «Про амністію в 2016 році», ні Законом України «Про застосування амністії в Україні», ані КПК України, а тому необхідно керуватися ч. 6 ст. 9 КПК України, яка передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Виходячи з засад законності та застосовуючи аналогію кримінального процесуального закону стосовно вирішення питань підсудності клопотання за Законом України «Про амністію в 2016 році», виходячи з того, що заявлене клопотання порушує питання про фактичне звільнення від відбування призначеного судом покарання, а відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 та п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання із застосуванням ст. 74 КК України віднесено до компетенції місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, то і клопотання в порядку Закону України «Про амністію в 2016 році», щодо особи, яка відбуває призначене їй покарання, повинно розглядатися за територіальною підсудністю, тобто за місцем відбування покарання засудженим.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання на підставі амністії.

Разом із цим суд роз`яснює, що засуджений ОСОБА_4 не позбавлений права звернутися з клопотанням про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» за вироком Білопільського районного суду від 12 липня 2016 року до суду за місцем відбування покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 85, 86 КК України, ст. ст. 539 КПК України, ст. ст. 3, 4, 9, 10, 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, ст. 1, 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», суд

п о с т а н о в и в :
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 28 жовтня 2015 року на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» відовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя