печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

адвоката: ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001859, -

В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001859.
В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначає, що грошові кошти, які були вилучені під час обшуку та на які в подальшому було накладено арешт, є власністю ОСОБА_5 та були одержані останнім на підставі договорів позики, які від його імені укладались його батьком ОСОБА_6 . Отже, арешт накладено на грошові кошти безпідставно.
В судове засідання з`явився адвокат ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 .
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання здійснювалась фіксація за допомогою технічних засобів.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав вимоги клопотання з викладених у ньому підстав та просив їх задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання заперечував, зазначивши, що ОСОБА_6 є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0001859 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України тобто одержанні неправомірної вигоди службовою особою, яка займає відповідальне становище, відтак арешт накладено правомірно.
Вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
Слідчим суддею встановлено, що Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001859 від 08.06.2017 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме, в одержанні неправомірної вигоди службовою особою, яка займає відповідальне становище.
В ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні за клопотанням Старшого слідчого в ОВС першого СВУ з розслідування кримінальних проваджень у сфері економки Департаменту з розслідування ОВС у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2017 року було проведено обшук за місцем проживання Заступника начальника управління логістики начальника відділу ресурсного забезпечення Департаменту поліції охорони Національної поліції України ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 та 5-А.
Згідно протоколу обшуку від 13.09.2017 року, проведеного за вказаною адресою, під час обшуку вилучено, в тому числі, грошові кошти.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.09.2017 року було накладено арешт на вилучені 13.09.2017 року під час обшуку грошові кошти.
Як визначено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Оскільки санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає як вид покарання конфіскацію майна, то арешт на вилучені під час обшуку грошові кошти накладено слідчим суддею правомірно.
Згідно п. 19 ч. 1 ст.. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься, диспозитивність.
Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст.. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
При цьому, слідчий суддя не приймає до уваги надані адвокатом ОСОБА_3 договори позики в обґрунтування того, що власником грошових коштів є ОСОБА_5 , зважаючи на наступне.
Відповідно до ст.. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Так, як визначено у ст.. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Разом з тим, стороною захисту не надано належних та допустимих доказів на підтвердження передачі грошових коштів за укладеними договорами позики, як-то акт прийому-передачі чи розписка, відтак, вказані договори не є укладеними.
За таких обставин, твердження адвоката ОСОБА_3 , що вилучені під час обшуку грошові кошти належать на праві власності ОСОБА_5 , є необґрунтованими.
Аналізуючи викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001859 є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 174, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -
У Х В А Л И В :
В задоволені клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001859 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 26 грудня 2017 року о 13 год. 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1