Справа № 461/6622/17
Провадження № 1-кс/461/6559/17
У Х В А Л А

28.09.2017 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Галицького відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 07.09.2017 року про відмову у визнанні потерпілою, -

ВСТАНОВИВ:

скаржник ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Галицького відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 07.09.2017 року про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0002381 від 02.06.2017 року. В обґрунтування скарги заявник зазначає, що кримінальне провадження відкрите за фактом вчинення посадовими особами департаменту містобудування та архітектури Львівської міської ради підроблення документів. Внаслідок вказаного підроблення було незаконно вилучено з власності заявника земельної ділянки 0,05 га на вул. Пасічній у м. Львові. 05.09.2017 року ОСОБА_4 звернулася до СВ Галицького ВП з клопотанням про визнання її потерпілою. Постановою слідчого від 07.09.2017 року у задоволенні такого клопотання було відмовлено.

ОСОБА_4 просить слідчого суддю скасувати постанову та зобов`язати слідчого вручити їй пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Представник заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, дав пояснення аналогічні мотивам скарги. Просить скаргу задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подав, про причини своєї неявки суд повідомив, тому суд на підставі ч. 3 ст. 306 КПК України, проводить розгляд скарги у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши інші матеріали скарги, приходжу до висновку, що скаргу слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно ч.5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Пунктом 5 ч.1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СУ Галицького ВП ГУНП у Львівській області перебуває кримінальне провадження № 0002381 від 02.06.2017 року за фактом вчинення посадовими особами департаменту містобудування та архітектури Львівської міської ради підроблення документів.

05.09.2017 року ОСОБА_4 звернулася до СВ Галицького ВП з клопотанням про визнання її потерпілою. Постановою слідчого від 07.09.2017 року у задоволенні такого клопотання було відмовлено. У постанові зазначено, що відсутні очевидні ознаки завдання заявникові матеріальної чи моральної шкоди вчиненим кримінальним правопорушенням.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку що скарга підставна та підлягає до задоволення, а постанову старшого про відмову у визнанні потерпілими слід скасувати, оскільки слідчий прийшов до передчасного висновку про відсутність завданої ОСОБА_4 шкоди у зв`язку з можливими неправомірними діями посадових осіб органів місцевого самоврядування. Враховуючи, що земельна ділянка перебувала у володінні заявниці, правомірність її відчуження є предметом розслідування, питання завдання шкоди заявникам вказаними діями має бути належним чином перевірене та досліджене.

Проте, суд відмовляє у задоволенні вимоги про зобов`язання слідчого визнати заявників потерпілими у кримінальному провадженні, оскільки згідно ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відтак, суд не вправі зобов`язати слідчого здійснювати будь-які дії у кримінальному провадженні, оскільки надання особам процесуального статусу у кримінальному провадженні є прерогативою слідчого.

Керуючись ст.ст. 220, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Галицького відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 07.09.2017 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні № 0002381 від 02.06.2017 року.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .