Справа № 164/2195/17
п/с 1-в/164/215/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
6 жовтня 2017 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації державної

установи „Маневицька виправна колонія № 42 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 6 березня 2017 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК, ст. 71 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, про застосування Закону України „Про амністію у 2016 році, -

В С Т А Н О В И В:
Захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 звернувся в суд з клопотанням про застосування щодо нього Закону України „Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що, на його думку, засуджений ОСОБА_5 підпадає під дію ст. 1 Закону України „Про амністію у 2016 році, а тому просив застосувати щодо нього вказаний Закон.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 заявлені в поданому до суду клопотанні вимоги підтримав у повному обсязі, просив застосувати щодо нього Закон України „Про амністію у 2016 році.

Представник адміністрації державної установи „Маневицька виправна колонія № 42 ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги клопотання захисника в інтересах засудженого не підтримав, просив в його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення засудженого, думку представника адміністрації установи, який клопотання захисника в інтересах засудженого не підтримав, висновок прокурора, який з клопотанням захисника в інтересах засудженого не погодився, оскільки вважає, що положення Закону України „Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року не поширюються на даного засудженого, проаналізувавши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про застосування Закону України „Про амністію у 2016 році не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 85 КК України на підставі закону України про амністію або акта помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1 Закону України „Про застосування амністії в Україні від 1.10.1996 року амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Згідно п. „в ст. 1 Закону України „Про амністію у 2016 році звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: … не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Відповідно до п.п. „а, „в ст. 9 Закону України „Про амністію у 2016 році амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України „Про застосування амністії в Україні, а також до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин; які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

В судовому засіданні з пояснень учасників судового провадження, матеріалів особової справи засудженого встановлено, що ОСОБА_5 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 6.03.2017 року засуджений за ч. 2 ст. 185 КК, ст. 71 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 4.07.2013 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК, ст. 71 КК, ст. 72 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі. 1.10.2015 року звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на 1 рік 3 дні. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.02.2012 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України із звільненням від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням та встановленням іспитового строку 1 рік.

Виходячи із вищевикладеного, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 раніше звільнявся судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинив умисний тяжкий злочин, після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинив умисний злочин, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього амністії слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 110, 369-372, 395, 532, 537, 539 КПК України, ст.ст. 74, 85, 86 КК України, ст.ст. 1-8 Закону України „Про застосування амністії в Україні від 1.10.1996 року, ст.ст. 1, 9-11, 13, 15, 18 Закону України „Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року, суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про застосування Закону України „Про амністію у 2016 році відмовити.

Копію ухвали направити у державну установу „Маневицька виправна колонія № 42 та засудженому для відому.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1