Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-в/641/152/2018 Справа №641/2101/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2018 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
В С Т А Н О В И В:
До Комінтернівського районного суду м. Харкова з Міністерства юстиції України надійшло клопотання про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 Міністерство юстиції України ставить питання про визначення статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним згідно вироку Центрального районного суду м. Челябінська від 07.12.2016. Визначення строку позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Центрального районного суду м. Челябінська від 07 грудня 2016 року.

Мотивоване клопотання тим, що 06 березня 2018 року наказом № 649/5 Міністерства юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , керуючись ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 р., та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 17 січня 2018 року за № 06-4144/18.

ОСОБА_4 засуджено вироком Центрального районного суду м. Челябінська від 07 грудня 2016 року до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі), ч. 3 ст. 30, п. «б» ч. 3 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів у значному розмірі) КК РФ, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 2 УФСВП Росії по Тюменській області», кінець відбуття строку покарання - 11 серпня 2023 року.

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні це: АДРЕСА_1 .

Заслухавши думку прокурора, дослідивши надані матеріали, суд приходить до наступного висновку.

В своєму клопотанні Міністерство юстиції України не заперечує проти розгляду питання про приведення вироку суду РФ відповідно до законодавства України без участі представника міністерства.

Матеріали провадження містять заяву засудженого ОСОБА_4 про його направлення для подальшого відбуття покарання до республіки Україна, так як він є громадянином України.

Визначаючи підсудність клопотання, суд виходить із вимог ст. 603 КПК України, якою визначено, що клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави розглядається судом в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місце проживання чи останнє відоме місце проживання засудженої особи, або перебування майна такої особи.

Судом встановлено, що останнє місце проживання ОСОБА_4 на території України є АДРЕСА_1 , а тому Міністерством юстиції України та судом дотримані всі вимоги, які регулюють підсудність клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції «Про передачу засуджених осіб» 1983 р., компетентні органи держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положенням ст. 11 Конвенції, яка передбачає у разі зміни вироку застосовувати процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Враховуючи, що ОСОБА_4 є громадянином України, вирок Російської Федерації, яким він засуджений набрав законної сили, строк який має відбувати засуджений складає більше шести місяців, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання, злочин, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином відповідно до законодавства України, а тому суд вбачає підстави для приведення вироку у відповідність із законодавством України.

Кримінальним кодексом України визначена стаття, якою передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним.

Стаття 15 КК України замах на злочин. Частина 2 статті 15 КК України закріплює, що замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Стаття 307 КК України - незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів. Частина 2 статті 307 КК України передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини. Частина 3 статті 307 КК України передбачає відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, або вчинені із залученням малолітнього або щодо малолітнього.

Стаття 70 КК України призначення покарання за сукупністю злочинів. Частина 1 статті 70 КК України закріплює, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ст. 11 Конвенції, при застосуванні процедури заміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до Кримінального кодексу України та визначає покарання. За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковим жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.

Згідно ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Так, у відповідності із законодавством України, ОСОБА_4 слід вважати засудженим за:

-ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

-ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Пункт 2 частини 4 статті 610 КПК України закріплює, що якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Також, не підлягає застосуванню додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Так, у відповідності із законодавством України та з урахуванням вимог п. 2 ч. 4 ст. 610 КПК України, ОСОБА_4 слід вважати засудженим за:

-ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

-ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України до 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Виходячи з наведеного вище, клопотання про приведення вироку Центрального районного суду м. Челябінська від 07 грудня 2016 року відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню.

На підставі ст. 9-12 Конвенції «Про передачу засуджених осіб» ст. 602, 610 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання Міністерства Юстиції України - задовольнити.

Вирок Центральнрого районного суду м. Челябінська від 07 грудня 2016 року, яким ОСОБА_4 визнано винним за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30, п. «б» ч. 3 ст. 228.1, ч. 2 ст. 69 КК РФ та призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років - привести у відповідність із законодавством України.

ОСОБА_4 вважати засудженим за:

-ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна;

-ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років без конфіскації майна;

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбування призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 7 (сім) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 07 грудня 2016 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання період знаходження ОСОБА_4 під вартою з 12 серпня 2016 року по 06 грудня 2016 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом семи днів з моменту проголошення.

Суддя- ОСОБА_1