АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-сс/784/675/17 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Категорія: оскарження ухвали слідчого судді Доповідач апеляційного суду:
про обрання запобіжного заходу ОСОБА_2
у вигляді тримання під вартою
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 грудня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 грудня 2017 року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Омськ, Російської Федерації, громадянина України, раніше не судимого, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_9
захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10
представник потерпілої: ОСОБА_11
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 грудня 2017 року застосовано на строк до 29.01.2018 р. до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Визначено розмір застави у 150 000 грн. гривень, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, ОСОБА_8 слід негайно звільнити з-під варти.
Постановлено у разі внесення вказаної застави покласти на підозрюваного ОСОБА_8 на строк до 29.01.2018 року наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою (в залежності від стадії кримінального провадження); не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду (в залежності від стадії кримінального провадження); повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. У разі порушення підозрюваним ОСОБА_8 вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків підозрюваного з явки за першою вимогою слідчого, прокурора чи суду, або не повідомлення ним про зміну місця свого проживання слідчому, прокурору чи суду, внесену заставу, ким би її не було внесено, буде звернуто у дохід держави, та вирішено питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресом: АДРЕСА_1 .
Захисник ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, обравши ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22-00 години вечора до 7-00 ранку.
Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 .
Вказує, що слідчий, посилаючись на наявність тільки одного ризика, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання апелянта, цей ризик спростовується тим, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрації в місті Миколаєві, місце проживання підозрюваного знаходиться менш як 100 метрів від слідчого відділу, який займається розслідуванням даної справи, після скоєння наїзду на пішоходів ОСОБА_8 зупинився на місті пригоди, сам викликав швидку допомогу, зателефонував в поліцію, намагався самотужки надати потерпілим медичну допомогу (зупинити кровотечу), залишився на місці пригоди чекати швидку допомогу та поліцію та жодним чином не намагався зникнути з місця пригоди.

Зазначає, що ОСОБА_8 раніше ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності не притягувався, має місце реєстрації. За вказаною адресою проживає його пристаріла мати. ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується позитивно, алкогольні напої не вживає. Має можливість і бажання допомогти потерпілим.

Стверджує, що заявлений стороною обвинувачення ризик, передбачений пунктом 1 ч.1 статті 177 КПК України, свого підтвердження у судовому засіданні не знайшов, так саме як і не містить їх безпосередньо клопотання слідчого, що є порушенням п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України.

У зв`язку з цим, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 194 КПК України, вважає можливим застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати житло у певний період доби з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 ..
Вказує, що обрання судом запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою негативно впливає на відшкодування ним шкоди, завданої потерпілим, яким потрібно зараз негайне лікування, що потребує в тому числі значних коштів.

Стверджує, що підозрюваний ОСОБА_8 має бажання та можливість здійснювати матеріальну підтримку потерпілих, в тому числі шляхом оплати лікування, що ним на даний час і здійснюється (за його дорученням грошові кошти передаються родичам потерпілих). Підозрюваний має неофіційне місце роботи та стабільний дохід завдяки своєму трудовому внеску. Працюючи, підозрюваний має можливість відшукувати додаткові джерела доходу для оплати лікування потерпілих. Втім, на переконання апелянта, при перебуванні під вартою підозрюваний не матиме такої можливості, втратить власні доходи та фізично не зможе здійснювати матеріальну підтримку потерпілих.

Зазначає, що тяжкість вчиненого злочину не є достатнім для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Звертає увагу на те, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, до нього раніше запобіжні заходи не застосовувались, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце проживання, має на утриманні літню матір, яку особисто доглядає, яка за висновком лікарсько-соціальної комісії потребує стороннього нагляду, та вказаний нагляд забезпечити ніхто інший не може.

Апелянт вважає, що слідчим суддею обрано надмірну суму застави для підозрюваного (150 000 грн.), що є порушенням вимог ч. 4, 5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, на переконання апелянта, до підозрюваного цілком можливим було б застосувати домашній арешт, не порушуючи норми КПК України, на цій стадії провадження запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також забезпечити конституційні права потерпілих на своєчасне належне лікування, що підтримується підозрюваним.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
01.12.2017р. до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_12 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 підозрюється у тому, що 30 листопада 2017 року близько 16 години 25 хвилин він, керуючи автомобілем «Hyundai Matrix», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в лівій смузі проїжджої частини проспекту Миру в місті Миколаєві, яка має по дві смуги руху у обидва напрямки з боку вулиці Театральної в напрямку проспекту Богоявленського.

Рухаючись у вказаному напрямку, при проїзді перехрестя з проїжджою частиною вулиці 1-ї Лінії, водій ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), а саме проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміни, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1 та 3.35.2 розділу 33 ПДР України та дорожньою розміткою 1.14.1 розділу 34 ПДР України, на якому перебували пішоходи ОСОБА_13 та малолітня ОСОБА_14 , які перетинали проїжджу частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, не зупинився, щоб дати дорогу останнім, внаслідок чого допустив на них наїзд на пішохідному переході.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходи ОСОБА_13 та ОСОБА_14 отримали тілесні ушкодження та у тяжкому стані були доставлені до лікарень.

Вказані вище дії підозрюваного ОСОБА_8 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 тяжке тілесне ушкодження.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя послався на те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення є обґрунтованою, оскільки ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування.

Також слідчий суддя дійшов висновку щодо існування ризику можливого ухилення від органів досудового розслідування та суду, зазначивши, що на його наявність вказує те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Слідчий суддя вказав, що в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 має двох рідних сестер, одна з яких проживає в Російській Федерації, що, на переконання слідчого судді, може свідчити про те, що ОСОБА_8 може спробувати залишити територію України, або відбути у неконтрольовану державою територію України.

А тому, такому ризику не зможуть запобігти інші передбачені ст. 176 КПК України запобіжні заходи, крім тримання під вартою, оскільки ОСОБА_8 офіційно не працює, фактично наявні соціальні зв`язки не можуть бути перешкодою для його ухилення від органів досудового розслідування та суду, його вік та стан здоров`я не перешкоджає триманню під вартою.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаному ризику застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, що є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, слідчий суддя, врахувавши дані про особу підозрюваного, тяжкість та наслідки злочину, в якому він підозрюється, його матеріальний стан, ступінь вказаних ризиків, дійшов висновку про необхідність визначити у якості застави, передбаченої ч. 3 ст. 183 КПК України, суму у 150 000 грн., та у разі її внесення покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 на підтримку апеляційних скарг, заперечення представника потерпілої ОСОБА_11 , думку прокурора про залишення ухвали без змін, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ці вимоги закону при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_8 дотримані слідчим суддею в повному обсязі.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Обґрунтованість підозри на стадії досудового слідства підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що існує ризик, передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, того, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та можливість покинути територію України.

Щодо визначення розміру застави, то, відповідно до ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність застосування застави, як альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з вимогами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, призначивши її розмір більше за 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 150 000 грн., так як запобігти ризикам шляхом обрання застави в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не є можливим.

З урахуванням тяжкості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_8 , обґрунтованості підозри, даних про особу підозрюваного, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність звинувачення, пред`явленого підозрюваному, та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні злочину, в якому він підозрюється, апеляційний суд не знаходить підстав для обрання ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, про що просять апелянти.

Інші доводи апелянтів є несуттєвими і істотно не знижують ступінь наявного щодо ОСОБА_8 ризику.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. 405, 407 ч. 3, 422, 424 ч. 4 КПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 грудня 2017 року відносно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: