Справа № 366/2409/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/701/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 07.09.2017

УХВАЛА
Іменем України
07 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

при секретарі: ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

виправданого ОСОБА_10 ,

захисника-адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Іванківського районного суду Київської області від 19.04.2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Обуховичі, Іванківського району, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого
16.08.2011 року вироком Іванківського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі, звільненого умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 2 місяці 14 днів,
визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4, 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України та призначено йому покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;
за ч. 3 ст. 185 КК України (по епізодам крадіжки 2-х електромоторів та бензопили) 4 (чотири) роки позбавлення волі;
за ч. 4, 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі;
за ч. 1 ст. 304 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі;
за ч. 3 ст. 185 КК України (по епізоду крадіжки водонагрівача) визнано невинуватим та виправдано відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Обуховичі, Іванківського району, Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого
10.11.2015 року вироком Драбівського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання, з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки,
визнано невинуватим та виправдано за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4, 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальні правопорушення вчинено обвинуваченим.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Обуховичі, Іванківського району, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;
за ч. 3 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком - 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Обуховичі, Іванківського району, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Іванківського районного суду Київської області від 16.08.2016 року, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України, звільнено обвинуваченого ОСОБА_9 від призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком - 3 (три) роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Вироком також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А :

Згідно вироку суду, 25.11.2015 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_7 разом з неповнолітніми ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , запропонував ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вчинити крадіжку шиферних листів з господарства АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_14 , чим безпосередньо впливаючи на неповнолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_13 шляхом пропозиції вчинити злочин, втягнув їх у злочинну діяльність.
В подальшому, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (які засуджені за вказаний злочин вироком Іванківського районного суду від 06.05.2016 року), за попередньою змовою між собою, приблизно о 20 год. 00 хв., із сторони господарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де огорожа частково відсутня, зайшли на територію господарства. Після чого реалізуючи свій злочинний, протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, підійшли до господарської будівлі, біля якої виявили шиферні листи, які були складені один на один.
Потім ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з корисливих мотивів викрали 55 восьмихвильових шиферних листів, які не перебували у використанні та, які були придбані ОСОБА_14 в 2005 році, по 70 грн. 00 коп. за один шиферний лист, спричинивши потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 3850 гривень.
Також, 02.12.2015 року, приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_4 разом з неповнолітніми ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запропонував (порадив) їм вчинити крадіжку продуктів харчування та алкогольних напоїв з магазину ТОВ «Здвиж», який званий в АДРЕСА_5 , директором якого є ОСОБА_16 , при цьому пояснив ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , що оскільки вони є неповнолітніми, то вони зможуть уникнути покарання, чим схилив останніх на вчинення крадіжки.
В подальшому, ОСОБА_7 діючи як пособник, пояснив неповнолітнім як проникнути до приміщення магазину ТОВ «Здвиж» при цьому надав останнім трапчані рукавиці, для того щоб вони одягнули їх перед вчиненням злочину та плоскогубці і розводний ключ для зняття шиферу з даху приміщення магазину ТОВ «Здвиж», чим надав неповнолітнім ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 знаряддя вчинення злочину.
Після цього ОСОБА_7 залишився в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , а неповнолітні ОСОБА_15 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , приблизно о 21 год. 30 хв. 02.12.2015 прибули до приміщення магазину, який належить ТОВ «Здвиж» та розташований за адресою: АДРЕСА_2 та достовірно знаючи, що в будівлі даного магазину нікого немає, за допомогою сокири та плоскогубців проламали на даху магазину отвір, через який ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 , проникли до магазину, а ОСОБА_15 залишився біля магазину спостерігати за навколишньою обстановкою. Так, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 перебуваючи в приміщенні магазину таємно з корисливих мотивів викрали: дві пляшки коньяку торгової марки «Каховський» ємкістю 0,25 л, вартістю 55 гривень за одну пляшку на суму 110 гривні; одну пляшку коньяку торгової марки «Борисфен» ємкістю 0,25 л, вартістю 51 гривня; одну пляшку коньяку торгової марки «Каховський» ємкістю 0,5 л, вартістю 85 гривень; одну пляшку коньяку торгової марки «Десна» ємкістю 0,5 л, вартістю 85 гривень; одну пляшку настойки «Полуниця» ємкістю 0,5 л, вартістю 30 гривень; одну пляшку вина торгової марки «Шабо» ємкістю 0,7 л, вартістю 60 гривень; одну пляшку вина торгової марки «Шабо» ємкістю 0,7 л, вартістю 48 гривень; одну пляшку вина торгової марки «Кагор Український» ємкістю 1 л, вартістю 43 гривні; одну пляшку «Моренго» ємкістю 1 л, вартістю 55 грн. 50 коп.; одну пляшку вина торгової марки «Вермут» ємкістю 1л, вартістю 55 грн. 50 коп.; одну пляшку «Моренго» ємкістю 0,5 л, вартістю 34 грн. 50 коп.; одну пляшку наливки «Полуниця» ємкістю 1 л, вартістю 30 гривень; одну пляшку «Моренго біле» ємкістю 0,7 л, вартістю 55 грн. 50 коп.; одну пляшку коньяку торгової марки «Каховський» ємкістю 0,25 л, вартістю 55 грн.; чотири пляшки горілки торгової марки «Медов» ємкістю 0,5 л, вартістю 66 грн. за одну пляшку на суму 264 грн.; одну пляшку горілки торгової марки «Хлібний дар» ємкістю 0,5 л., вартістю 58 грн.; дві пляшки слабоалкогольного напою «Джин-Тонік» вартістю 14 грн., за одну пляшку на суму 28 грн.; шість пляшок слабоалкогольного напою «Бренді-Кола» вартістю 14 грн. за одну пляшку на суму 84 грн.; три пляшки слабоалкогольного напою «Пітбуль» вартістю 12 грн. 50 коп. за одну пляшку на суму 37 грн. 50 коп.; дві пляшки пива торгової марки «Оболонь» ємкістю 1 л, вартістю 21 грн. 50 коп. за одну пляшку на суму 43 грн.; дві пляшки пива торгової марки «Оболонь» ємкістю 2 л, вартістю 34 грн. за одну пляшку на суму 68 грн.; чотири пачки соку торгової марки «Садочок», ємкістю 1 л, вартістю 17 грн. за одну пачку на суму 68 грн.; дві пачки фруктового соку ємкістю 1 л, вартістю 17 грн. за одну пачку на суму 34 грн.; дві пачки соку торгової марки «Наш сік», ємкістю 1л, вартістю 17 грн. за одну пачку на суму 34 грн.; дві пляшки «Кока-коли» ємкістю 2 л, вартістю 19 грн. 50 коп. за одну пляшку на суму 39 грн.; одну пачку соку торгової марки «Наш сік», ємкістю 1,5 л вартістю 22 грн.; три пляшки олії «Розумниця» вартістю 32 грн., за одну пляшку на суму 96 грн.; одну пляшку вина торгової марки «Вермут», ємкістю 1 л вартістю 55 грн. 50 коп.; дванадцять пачок йогурту торгової марки «Растішка» вартістю 6 грн., за одну пачку на суму 72 грн.; одну пачку соку торгової марки Біола», ємкістю 1 л вартістю 18 грн.; одну пачку соку торгової марки «Біола», ємкістю 0,5 л вартістю 6 гри.; двадцять сім пачок «Мак-кофе» вартістю 4 грн. за одну пачку, на суму 108 грн.; двадцять шість пачок кави торгової марки «Якобс», вартістю 4 грн. за одну пачку на суму 104 грн.; однин економ - пакет кави вартістю 150 грн.; один економ-пакет кави вартістю 113 грн.; п`ятнадцять пачок насіння соняшника вартістю 2 грн. 40 коп. за одну пачку на суму 36 грн.; три пачки насіння соняшника торгової марки «Семка» вартістю 5 грн. за одну пачку на суму 15 грн.; п`ять пачок чіпсів торгової марки «Макс», вартістю 15 грн. за одну пачку, на суму 75 грн.; дві пачки чіпсів торгової марки «Флінт» вартістю 9 грн. 50 коп. згодну пачку, на суму 19 грн.; одну плитку шоколаду «Мілка» вартістю 29 грн.; три плитки шоколаду «Корона», вартістю 30 грн. за одну штуку на суму 90 грн.; одну пляшку соку торгової марки «Біола» вартістю 8 грн.; чотири пачки «Хлоп`я старт», вартістю 7 грн. за одну пачку, на суму 28 грн.; одну пачку поп - корну вартістю 17 грн.; чотири пачки шоколаду «Баунті», вартістю 12 грн. за одну пачку, на суму 48 грн.; три пачки печива «Тук», вартістю 5 грн., на суму 15 грн., одну коробку цукерок «Вишня в шоколаді» вартістю 40 грн.; одну коробку цукерок «Асорті», торгової марки «Рошен» вартістю 68 грн.; один пакет цукерок «Новорічний подарок», ємкістю 0, 200 гр., вартістю 27 грн.; один пакет цукерок «Новорічний подарок», ємкістю 0, 220 гр., вартістю 40 грн.; один пакет цукерок «Новорічний подарок», ємкістю 0, 310 гр., вартістю 54 грн.; п`ятдесят запальничок «Крікет», вартістю 4 грн. 50 коп. за одну запальничку, на суму 252 грн.; три пачки шоколаду «Баунті», вартістю 12 грн. за одну пачку на суму 36 грн.; чотири пачки печива «Конті» вартістю 5 грн. за одну пачку, на суму 20 грн.; одну коробку цукерок «Конті» вартістю 40 грн.; одну коробку цукерок «Вишня» вартістю 46 грн.; дві банки згущеного, вареного молока вартістю 16 грн., за одну банку, на суму 32 грн.; одну банку згущеного молока «Іриска» вартістю 18 грн.; дві баки «Тушонка з свинного м`яса» вартістю 27 грн. за одну банку, на суму 54 грн.; один пакет цукерок «Новорічний подарок», ємкістю 0, 210 гр., вартістю 29 грн.; одну пляшку олії торгової марки «Стожар» ємкістю 0,9 л, вартістю 38 грн. 50 коп.; одну пачку рису вартістю 22 грн.; одну пачку гречки вартістю 32 грн. 50 коп.; крабові палички вагою 0,8 кг вартістю 66 грн. за один кг, на суму 52 грн. 80 коп.; два кілограма ковбаси «Губернаторська» вартістю 56 грн. за однин кілограм, на суму 112 грн.; один кілограм ковбаси «Кельська» вартістю 36 грн.; один кілограм ковбаси «Салямі з свинини» вартістю 35 грн.; один кілограм ковбаси «Салямі з свинини» вартістю 32 грн.; один кілограм ковбаси «Житомирська» вартістю 38 грн.; один шматок свинячої щоки вартістю 21 грн., один шматок сала вартістю 11 грн.; один шматок шпигу вартістю 9 грн.; один кілограм ковбаси «Ліверка» вартістю 17 грн.; 1,5 кг печінки свинячої вартістю 39 грн.; три пакета кетчупу «Лагідний», вартістю 10 грн. за один пакет, на суму 30 грн.; одну пачку майонезу «Європейський» вартістю 19 грн.; дев`ять пар чоловічих шкарпеток, вартістю 25 грн., за одну пару, на суму 225 грн.; п`ятнадцять пар жіночих шкарпеток, вартістю 13 грн. за одну пару, на суму 195 грн.; шість пачок жуйок «Орбіт», вартістю 10 грн. 50 коп. за одну пачку, на суму 63 грн.; одну коробку цукерок «Вишня», вартістю 88 грн.; сімнадцять пачок морозива «Садочок», вартістю 8 грн. за одну пачку на суму 136 грн.; вісім пачок морозива «Золото», вартістю 8 грн. 50 коп., на суму 68 грн.; цукерки «Королівський шарм» вагою 0,760 кг, вартістю 135 грн. за 1 кг, на суму 102 грн. 60 коп.; цукерки «Ромашка» вагою 0,930 кг, вартістю 80 грн. за 1 кг, на суму 74 грн. 40 коп.; цукерки «Анголі» вагою 0,520, кг вартістю 87 грн. за 1 кг, на суму 45 грн. 24 коп.; цукерки «Іриски» вагою 0,480 кг, вартістю 72 грн. за 1 кг, на суму 34 грн. 56 коп.; цукерки «Кузя» вагою 0,400 кг, вартістю 75 грн. за 1 кг, на суму 30 грн.
В подальшому викрадені речі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 поскладали в паперові (картонні) ящики, які вони винесли (через дах) з приміщення даного магазину, та перенесли їх до квартири АДРЕСА_4 , де ОСОБА_7 , оглянувши викрадене майно, порадив заховати його в підвальному приміщенні багатоквартирного будинку, в якому він проживає, спричинивши таким чином своїми умисними протиправними діями ТОВ «Здвиж» матеріальну шкоду на загальну суму 5117 грн. 10 коп.
Крім того, 26.03.2016 року. в нічний час, точний час слідством не встановлено, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , за пропозицією ОСОБА_7 , вирішили здійснити крадіжку з будинку по АДРЕСА_6 , який належить ОСОБА_17 .. В подальшому ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , підійшли до будинку АДРЕСА_6 , та через хвіртку, яка перешкоджає вільному доступу сторонніх осіб на територію господарства, зайшли на подвір`я. Потім ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , підійшовши до будинку, виявили, що вхідні двері зачинені на навісний замок, тим самим пересвідчились у тому, що господаря вдома не має, ОСОБА_7 , пошкодивши скло на віконній рамі, з тильного боку будинку, та через отвір, що утворився проник до будинку, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишились спостерігати за навколишньою обстановкою. Перебуваючи в будинку, ОСОБА_7 таємно, з корисливих мотивів викрав вживану бензинову ланцюгову пилку марки STIHL МS-180, вартістю 1866 гривень 70 копійок.
Крім того, повторно, в період часу з 11 квітня по 24 квітня 2016 року, ОСОБА_7 з метою заробити грошей, вирішив вчинити крадіжку цегли з приміщення корівника, що на території недіючого СГВК ім. Чкалова, яке належить ОСОБА_18 . Реалізуючи свій протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу потрапив на територію СГВК ім. Чкалова, та скориставшись нагодою, доки за ним ніхто не спостерігає, таємно з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, зібрав біля приміщення корівника 654 цеглини, вартістю 1,86 гривень за одну цеглину, на загальну суму 1216,44 гривень, які в подальшому перевіз та залишив по вул. 60-ти річчя СРСР між територією будинку АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 .
Він же, 21.04.2016 року, приблизно о 24 годині, повторно, разом з ОСОБА_8 , за пропозицією ОСОБА_7 вирішили вчинити крадіжку чавунних кришок з оглядових колодязів системи водопостачання с. Станішівка, яка перебуває на балансі Обуховицької сільської ради в Іванківському районі. Потім, 22.04.2016 року, приблизно о 00 год. 30 хв., ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний та протиправний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, на автомобілі марки Москвич, який належить ОСОБА_10 , приїхали на вул. Мусієнка в с. Станішівка, де оглянувши навколишню обстановку і впевнившись, що по даній вулиці немає осіб, які б їх виявили під час вчинення ними крадіжки, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за допомогою сокири, почали знімати чавунні кришки з оглядових колодязів системи водопостачання та вантажити їх до автомобіля марки Москвич, таким чином, що ОСОБА_7 під`їжджав на автомобілі до колодязів, підривав сокирою чавунні кришки, а ОСОБА_8 вантажив їх до автомобіля. Так, протягом 30 хвилин, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , таємно викрали 8 чавунних покришок з оглядових колодязів системи водопостачання с. Станішівка, вартістю згідно висновку експерта № 19/8-04/327 від 16.08.2016 року, 258,13 гривень за одну чавунну кришку, чим своїми умисними та протиправними діями спричинили Обуховицькій сільській раді в Іванківському районі Київської області матеріальну шкоду на загальну суму, 2065,04 гривні.
Також ОСОБА_7 , 11.06.2016 року, приблизно о 02 годині, вирішив повторно вчинити крадіжку з території будинку АДРЕСА_8 , яке належить ОСОБА_19 . Потім, ОСОБА_7 через хвіртку, яка перешкоджає вільному доступу сторонніх осіб, проник на подвір`я, після чого за допомогою металевої фомки зірвав навісного замка з дверей та проник до будинку, звідки таємно викрав вживаний електродвигун потужністю 3 кВт, вартістю 400 гривень. В подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, підійшов до господарської будівлі та за допомогою металевої фомки зірвав навісного замка та проник до приміщення, звідки таємно з корисливих мотивів викрав вживаний електродвигун потужністю 3 Квт, вартістю 400 гривень, спричинивши ОСОБА_19 матеріальну шкоду на суму 800 гривень.
Органом досудового розслідування і прокурором ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 30.10.2015 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, перебуваючи в с. Обуховичі, Іванківського району Київської області вирішив здійснити крадіжку електричного водонагрівача з приміщення будинку культури в АДРЕСА_2 , який перебуває на балансі Обуховицької сільської ради в Іванківському районі Київської області. З цією метою, ОСОБА_7 , підійшов до будинку культури, будівля якого не огороджена, та по металевих сходах, які розташовані з тильної сторони будівлі, піднявся на другий поверх, після чого віджав вікно та через отвір, який утворився, проник в середину. Перебуваючи в будинку культури, викрав електричний водонагрівач марки «Тепло-Сервіс», вартістю 812 гривень.

Такі дії ОСОБА_7 , органом досудового розслідування кваліфіковано за частиною 3 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення.

Виправдовуючи ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, суд першої інстанції вказав, що докази, надані стороною обвинувачення в сукупності не підтверджують час, місце, спосіб проникнення ОСОБА_7 до душової кімнати будинку культури, не доводять поза розумним сумнівом, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.185 КК України по епізоду крадіжки електричного водонагрівача, належного потерпілому ОСОБА_20 , вчинено обвинуваченим ОСОБА_7 , що дало суду підстави для ухвалення в цій частині обвинувачення виправдувального вироку, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 373 КПК України.

По обвинуваченню ОСОБА_10 .
Органом досудового розслідування та прокурором ОСОБА_10 обвинувачується в вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.304, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4,5 ст.27, ч.3 ст.185 КК України, за таких обставин:
на початку грудня 2015 року ОСОБА_10 запропонував неповнолітньому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вчинити злочин, а саме крадіжку з господарства АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_21 , жителю АДРЕСА_1 , чим безпосередньо впливаючи на неповнолітнього ОСОБА_15 шляхом пропозиції вчинити злочин, втягнув його у злочинну діяльність, після чого ОСОБА_10 разом з ОСОБА_15 (який засуджений за даний злочин вироком Іванківського районного суду від 06.05.2016) за попередньою змовою між собою, за пропозицією ОСОБА_10 того ж дня, приблизно о 23:00 годині, з тильної сторони підійшли до господарства АДРЕСА_2 , де відігнувши металеву сітку, якою огороджене дане господарство та яка перешкоджає вільному доступу сторонніх осіб на його територію, проникли на територію домоволодіння, підійшли до вхідних дверей господарської будівлі та виявивши, що вхідні двері закриті на навісний замок, віджали віконну раму та через даний отвір проникли в приміщення будівлі. Перебуваючи в приміщенні даної господарської будівлі ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , викрали вживаного подовжувача електричного струму, довжиною 5 метрів вартістю 25 грн. 00 коп., десять літрів бензину марки «А 95» вартістю 21 грн. 00 коп. за один літр на суму 210 грн. 00 коп. та 6 кг брухту кольорового металу, лому, міді вартістю 75 гривень за один кілограм на суму 450 гривень. Обвинувачення вважає, що ОСОБА_10 та ОСОБА_15 своїми умисними протиправними діями спричинили потерпілому ОСОБА_21 матеріальну шкоду на суму 685 гривень.

Також ОСОБА_10 23.12.2015 року, приблизно о 22 год. 00 хв. разом з неповнолітніми ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , по місцю постійного проживання ОСОБА_7 , запропонував їм здійснити крадіжку подовжувача електричного струму з господарства, яке розташоване по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_22 , пояснивши, що оскільки вони є неповнолітніми, то зможуть уникнути кримінального покарання, чим схилив останніх до вчинення крадіжки та безпосередньо впливаючи на неповнолітніх ОСОБА_15 та ОСОБА_13 шляхом пропозиції вчинити злочин, втягнув їх у злочинну діяльність.

Він же, діючи як пособник, пояснив неповнолітнім ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , яким способом краще проникнути на територію господарства АДРЕСА_9 . Після цього ОСОБА_10 залишився чекати в будинку АДРЕСА_2 , а неповнолітні ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , близько 22 години 30 хвилин, прибули до господарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де через незамкнену хвіртку, яка перешкоджає вільному доступу сторонніх осіб, проникли на територію господарства, підійшли до вхідних дверей господарської будівлі (гаражу) та виявили, що вхідні двері закриті на навісний замок. ОСОБА_15 металевою трубою, яку заздалегідь приніс з собою, відбив навісного замка, після чого вони зайшли до приміщення. Перебуваючи в гаражному приміщенні ОСОБА_15 та ОСОБА_13 викрали вживаного подовжувача електричного струму, довжиною 30 метрів вартістю 170 грн. 00 коп. В подальшому викраденого подовжувача електричного струму ОСОБА_15 та ОСОБА_13 принесли до господарства АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_10 , який залишив подовжувача у власному господарстві.

Кім того, ОСОБА_10 повторно, 21.04.2016 року, приблизно о 24 годині спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , за пропозицією ОСОБА_7 , вирішили вчинити крадіжку чавунних кришок з оглядових колодязів системи водопостачання с. Станішівка Іванківського району Київської області. В подальшому, 22.04.2016 року, приблизно о 00 год. 30 хв., ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на автомобілі марки Москвич, яким керував ОСОБА_10 , приїхали на вул. Мусієнка в с. Станішівка. В подальшому, оглянувши навколишню обстановку і впевнившись, що по даній вулиці немає осіб, які б їх викрили під час вчинення ними крадіжки, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вийшли з автомобіля та за допомогою сокири, яку вони заздалегідь приготували, почали по черзі знімати чавунні кришки з оглядових колодязів системи водопостачання, та завантажувати їх до автомобіля марки Москвич, яким керував ОСОБА_10 , який підганяв автомобіль до кожного місця де ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виявляли чавунні кришки. Так, ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , таємно викрали 8 чавунних кришок з оглядових колодязів системи водопостачання с. Станішівка, вартістю 550 гривень за одну кришку.

Виправдовуючи ОСОБА_10 , суд першої інстанції вказав, що докази, надані стороною обвинувачення в сукупності не підтверджують час, місце, спосіб втягнення ОСОБА_10 неповнолітнього ОСОБА_15 у злочинну діяльність та вчинення разом з неповнолітнім ОСОБА_15 крадіжки шляхом проникнення до господарського приміщення домогосподарства АДРЕСА_10 . Жоден доказ, наданий стороною обвинувачення по даному епізоду, не є належним, адже ні прямо, ні опосередковано не підтверджує наявність обставин, що підлягають доказуванню. Наданий обвинуваченням як доказ вини ОСОБА_10 протокол слідчого експерименту від 20 лютого 2016 року, який проведений за участю ОСОБА_15 , сам по собі, без взаємозв`язку з іншими доказами, які б підтверджували поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_10 у викраденні бензину та металобрухту з господарства АДРЕСА_10 , не може бути визнаним судом достатнім для визнання обвинуваченого ОСОБА_10 винуватим у пред`явленому обвинуваченні по указаному епізоду, а тому є підстава для ухвалення в цій частині обвинувачення виправдувального вироку відповідно до пункту 2 частини 1 статті 373 КПК України. По обвинуваченню ОСОБА_10 у втягненні неповнолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_15 у злочинну діяльність та у підбурюванні і пособництві щодо вчинення ними крадіжки з господарства по АДРЕСА_9 , обвинуваченням також не надано належних доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували всі обставини справи та доводили вину ОСОБА_10 в інкримінованих йому злочинах. Так, під втягненням неповнолітнього у злочинну чи іншу антигромадську діяльність слід розуміти певні дії дорослої особи, вчинені з будь-яких мотивів і пов`язані з безпосереднім впливом на неповнолітнього з метою викликати у нього рішучість взяти участь в одному чи декількох злочинах або займатись іншою антигромадською діяльністю. Втягнення завжди передбачає наявність причинного зв`язку між діями дорослої особи і виникненням у неповнолітнього бажання вчинити протиправні дії. Обвинуваченням не надано жодного належного доказу, які б підтверджували вказані обставини, а також причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_10 та подальшою протиправною поведінкою неповнолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_15 . Протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_15 від 20.02.2016 року сам по собі, без наявності інших доказів, не дає підстави суду вважати доведеною вину ОСОБА_10 щодо втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність, а тим більше у підбурюванні та пособництві крадіжки з проникненням до приміщення. Посилання прокурора, як на доказ вини ОСОБА_10 по даним епізодам, на телефонні розмови між ОСОБА_10 і ОСОБА_23 ( ОСОБА_24 ), суд вважає, що цей доказ не забезпечує доведення всіх тих обставин, які підлягають доказуванню, а обґрунтовувати вирок припущеннями суд не може. По обвинуваченню ОСОБА_10 в крадіжці кришок оглядових люків в с. Станішівка, основним доказом його вини обвинувачення вважає роздруківку телефонних розмов обвинуваченого, які було записано під час негласної слідчої дії. Суд, дослідивши додаток до протоколу проведення негласної слідчої дії, встановив, що, ОСОБА_10 в телефонній розмові з ОСОБА_25 та ОСОБА_26 з`ясовував питання щодо можливості здачі на металобрухт люка з ободом. Однак, суд не прийняв це як належний доказ вини ОСОБА_10 у вчиненні крадіжки кришок до оглядових колодязів в с. Станішівка, оскільки, відповідно до вказаної у додатку інформації, ці телефонні розмови відбувалися 17 квітня 2016 року, в них мова йшла про вже наявний на момент розмови у ОСОБА_10 люк з ободом, а відповідно до обвинувального акта, крадіжка кришок до оглядових колодязів відбулася в ніч з 21 на 22 квітня 2016 року. Інших достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом доводили вину ОСОБА_10 у вчиненні вказаного злочину, обвинуваченням не надано.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині засудження його за ч.1 ст.304 КК України, в іншій частині вирок змінити, призначивши йому покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України. Також просить призначити йому захисника.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що неповнолітніх осіб не примушував вчиняти крадіжки, тільки допоміг їм підсказавши місця, де можливо щось викрасти, крім того, звертає увагу, що під час розгляду справи було грубо порушено його право на захист, у зв`язку з тим, що захисника йому призначили на останньому судовому засіданні, він (захисник) матеріали справи не вивчав та суть справи йому не відома, зазначає, що суд при призначенні покарання не врахував пом`якшуючі обставини-наявність у нього на утриманні сина ОСОБА_27 2016 року народження.
Не погоджуючись з вироком, прокурор в апеляційній скарзі просить вирок скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, повторно дослідити докази: допитати обвинуваченого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , дослідити протоколи солідчих експериментів за участю неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_15 від 20.02.2016 року, протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 від 21.07.2016 року, протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 від 09.08.2016 року, протоколи за результатами проведення негласної слідчої дії №23т від 30.05.3026 року та №24т від 06.06.2016 року, та вирок Іванківського районного суду Київської області від 06.05.2016 року, дослідити документи, які характеризують особу обвинувачених. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання 3 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України 6 років позбавлення волі; за ч.ч.4, 5 ст.27, ч.3 ст.185 КК України 5 років позбавлення волі; за ч.1 ст.304 КК України 7 років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначивши покарання у виді 8 років позбавлення волі; ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України та засудити на 3 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.185 засудити на 6 років позбавлення волі; за ч.4,5 ст.27, ч.3 ст.185 КК України засудити на 5 років позбавлення волі; ч.1 ст.304 засудити на 7 років позбавлення волі; та призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначивши покарання - 8 років позбавлення волі; За сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, за попереднім вироком, остаточно визначити покарання 10 років позбавлення волі; ОСОБА_9 визнати винним та засудити за ч.3 ст.185 КК України призначивши покарання 4 роки позбавлення волі; На підставі ч.4 ст.70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначивши статочне покарання у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з в пробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України; ОСОБА_8 визнати винним та засудити за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначивши покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнити його від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
В обґрунтуванні вказує, що судом при розгляді справи не було надано оцінку належності та допустимості доказів, а саме протоколам слідчих експериментів за участю неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_15 від 20.02.2016 року, протоколу слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 від 21.07.2016 року, проколу слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 від 09.08.2016 року, проколам за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії №23т від 30.05.2016 року та №24т від 06.06.2016 року, та вироку Іванківського районного суду Київської області від 06.05.2016 року, та не наведено мотивів відкидання цих доказів.
Окрім того, вважає, що призначене судом покарання ОСОБА_7 не відповідає ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість, звертає увагу, що обвинувачений вчинив 9 умисних злочинів, 6 з яких відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, він раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності до реального покарання у виді позбавлення волі, на шлях виправлення не став і через 1 рік та 5 місяців після УДЗ продовжив свою злочинну діяльність, вчинивши ряд злочинів проти власності.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора частково та заперечила апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинувачених та захисника адвоката ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та заперечили апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, надавши останнє слово обвинуваченим, колегія суддів, приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається із змісту вироку, дані вимоги судом дотримано.
Так, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.304, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 (за епізодами крадіжки 2-х електромоторів та бензопили), ч.4,5 ст.27 ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, доводиться як визнавальними показаннями обвинувачених так і іншими належними і допустимими доказами, зазначеними у вироку, яким суд надав належну оцінку, і які апеляційними скаргами не заперечуються.
Виправдовуючи ОСОБА_10 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4,5 ст.27 ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України суд, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, вказав, що його вина у вказаних кримінальних правопорушеннях не знайшла свого підтвердження здобутими та дослідженими у ході розгляду справи доказами, а тому є недоведеною, з чим погоджується і колегія суддів.
Так, відповідно до статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно пунктів 1, 2 частини 1 статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив та мета вчинення кримінального правопорушення.

Частина 2 статті 17 КПК України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями частини 4 цієї статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.
Таким чином, обов`язок доказування, у тому числі події кримінального правопорушення та вини особи покладається на сторону обвинувачення.

Відповідно до частини 3 статті 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Дослідивши докази, оцінивши кожен доказ окремо з точки зору їх належності та допустимості, а їх у сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку, що докази, надані стороною обвинувачення в сукупності не підтверджують час, місце, спосіб втягнення ОСОБА_10 неповнолітнього ОСОБА_15 у злочинну діяльність та вчинення разом з неповнолітнім ОСОБА_15 крадіжки шляхом проникнення до господарського приміщення домогосподарства АДРЕСА_10 .
Жоден доказ, наданий стороною обвинувачення по даному епізоду, не є належним, адже ні прямо, ні опосередковано не підтверджує наявність обставин, що підлягають доказуванню.
Наданий обвинуваченням як доказ вини ОСОБА_10 протокол слідчого експерименту від 20 лютого 2016 року, який проведений за участі ОСОБА_15 , сам по собі, без взаємозв`язку з іншими доказами, які б підтверджували поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_10 у викраденні бензину та металобрухту з господарства АДРЕСА_10 , не може бути визнаним достатнім для визнання обвинуваченого ОСОБА_10 винуватим у пред`явленому обвинуваченні по указаному епізоду, а тому суд обґрунтовано виправдав ОСОБА_10 по цьому епізоді, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 373 КПК України.
Щодо обвинувачення ОСОБА_10 у втягненні неповнолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_15 у злочинну діяльність та у підбурюванні і пособництві щодо вчинення ними крадіжки з господарства по АДРЕСА_9 , то колегія суддів вважає, що обвинуваченням також не надано належних доказів, які підтверджували б всі обставини справи та доводили вину ОСОБА_10 в інкримінованих йому злочинах.
Так, під втягненням неповнолітнього у злочинну чи іншу антигромадську діяльність треба розуміти певні дії дорослої особи, вчинені з будь-яких мотивів і пов`язані з безпосереднім впливом на неповнолітнього з метою викликати у нього рішучість взяти участь в одному чи декількох злочинах або займатись іншою антигромадською діяльністю. Втягнення завжди передбачає наявність причинного зв`язку між діями дорослої особи і виникненням у неповнолітнього бажання вчинити протиправні дії.
Колегія суддів вважає, що обвинуваченням не надано жодного належного доказу, які б підтверджували вказані обставини, а також причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_10 та подальшою протиправною поведінкою неповнолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_15 . Протокол слідчого експерименту за участі ОСОБА_15 від 20.02.2016 року сам по собі, без наявності інших доказів, не дає підстави колегії суддів вважати доведеною вину ОСОБА_10 щодо втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність, а тим більше у підбурюванні та пособництві крадіжки з проникненням до приміщення.

Посилання прокурора, як на доказ вини ОСОБА_10 по даним епізодам, на телефонні розмови між ОСОБА_10 і ОСОБА_23 ( ОСОБА_24 ), не забезпечує доведення всіх тих обставин, які підлягають доказуванню, а обґрунтовувати вирок припущеннями суд не може, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про виправдування ОСОБА_10 за даним епізодом, відповідно до п. 2 ч. 1 статті 373 КПК України.

Крім того, по епізоду обвинувачення ОСОБА_10 в крадіжці кришок оглядових люків в с. Станішівка, як на основний доказ його вини обвинувачення поклало роздруківку телефонних розмов обвинуваченого, які було записано під час негласної слідчої дії, при дослідженні яких судом першої інстанції було встановлено, що дійсно, ОСОБА_10 в телефонній розмові з ОСОБА_25 та ОСОБА_26 з`ясовував питання щодо можливості здачі на металобрухт люка з ободом. Однак, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв вказаний доказ, як належний, оскільки відповідно до вказаної у додатку інформації, ці телефонні розмови відбувалися 17 квітня 2016 року, в них мова йшла про вже наявний на момент розмови у ОСОБА_10 люк з ободом, а відповідно до обвинувального акта, крадіжка кришок до оглядових колодязів відбулася в ніч з 21 на 22 квітня 2016 року.

Інших достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом доводили вину ОСОБА_10 у вчиненні вказаного злочину, обвинуваченням в судовому засіданні не надано, а тому суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про виправдування останнього по вказаному епізоду, відповідно до п. 2 ч. 1 статті 373 КПК України.

Щодо виправдання ОСОБА_7 за епізодом крадіжки електричного водонагрівача (ч.3 ст.185 КК України), то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши докази, оцінивши кожен доказ окремо з точки зору їх належності та допустимості, а їх у сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до обгрунтованого висновку, що докази, надані стороною обвинувачення в сукупності не підтверджують час, місце, спосіб проникнення ОСОБА_7 до душової кімнати будинку культури, не доводять, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 185 КК України по епізоду крадіжки електричного водонагрівача, належного потерпілому ОСОБА_20 , вчинено обвинуваченим ОСОБА_7 , що дало суду підстави по цьому епізоду обґрунтовано винести виправдувальний вирок, на підставі пункту 2 частини 1 статті 373 КПК України.

Так, оцінюючи показання допитаних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_20 , свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , у взаємозв`язку з показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , суд дійшов до правильного висновку, що указані особи не є очевидцями вчинення ОСОБА_7 крадіжки майна з душової кімнати будинку культури та не підтвердили вину ОСОБА_7 за цим епізодом.
Крім того, під час досудового розслідування викрадений з будинку культури в с. Обуховичі електричний водонагрівач, як стверджує свідок ОСОБА_29 та потерпілий ОСОБА_20 , не був вилучений у обвинуваченого, і не був знайдений в ході досудового розслідування.
Також наданий обвинуваченням, як доказ вини ОСОБА_7 , протокол слідчого експерименту від 09 серпня 2015 року, який проведений за участі ОСОБА_7 , сам по собі, без взаємозв`язку з іншими доказами, які б підтверджували поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_7 у викраденні електричного водонагрівача з будинку культури, не може бути визнаним судом достатнім для визнання обвинуваченого ОСОБА_7 винуватим у пред`явленому обвинуваченні по указаному епізоду.
Протокол огляду місця події від 30.10.2015 року, також судом обґрунтовано визнано неналежним доказом для визнання обвинуваченого ОСОБА_7 винуватим у пред`явленому обвинуваченні по указаному епізоду, з тих підстав, що огляд місця події проводився в період часу з 18 години 20 хвилин до 18 години 40 хвилин, в той час як згідно рапорту виїзд слідчо-оперативної групи (СОГ) відбувся о 18 годині 15 хвилин, а відстань від смт. Іванкова до с. Обуховичі Іванківського району, складає не менше, ніж 13 кілометрів, а тому є сумніви, щодо часу та дати складання відповідного протоколу.
Крім того, сам протокол огляду місця події лише свідчить про подію злочину, проте не містить жодного доказового матеріалу щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 в тому, що він вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.
Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про недоведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.304 КК України, то колегія суддів вважає їх малопереконливими з огляду на наступне.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 27.02.2004 року, за змістом закону під втягненням неповнолітнього у злочинну чи іншу антигромадську діяльність треба розуміти певні дії дорослої особи, вчинені з будь-яких мотивів і пов`язані з безпосереднім впливом на неповнолітнього з метою викликати у нього рішучість взяти участь в одному чи декількох злочинах або займатись іншою антигромадською діяльністю. Втягнення завжди передбачає наявність причинного зв`язку між діями дорослої особи і виникненням у неповнолітнього бажання вчинити протиправні дії. Зазначений наслідок може досягатися за допомогою всіх видів фізичного насильства і психічного впливу, зокрема, давання порад про місце й способи вчинення злочину або приховання його слідів; обіцянка приховати сліди злочину, забезпечити грошима, тощо.
Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 27.02.2004 року «Про застосування судами законодавства про відповідальність за втягнення неповнолітні у злочинну чи іншу антигромадську діяльність», при втягненні у вчинення злочину неповнолітнього, котрий досяг віку, з якого відповідно до ст. 22 КК України може наставати кримінальна відповідальність, дії дорослого учасника злочину мають кваліфікуватися за статтями КК, якими передбачено відповідальність за втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність і за вчинений разом із ним злочин. Дії дорослого, який, не будучи співвиконавцем злочину, втягнув у нього неповнолітнього, кваліфікуються за відповідною статтею КК, якою передбачено відповідальність за втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність, та за відповідною частиною ст. 27 КК (залежно від виду співучасті) і статтею цього Кодексу, якою передбачено відповідальність за вчинений неповнолітнім злочин.
Допитаний під час розгляду справи в суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 підтвердив, що йому були потрібні гроші, і для їх здобуття, він був готовий, в тому числі і до вчинення крадіжки, тобто на момент звернення до ОСОБА_7 в нього було абстрактне бажання отримати грошові кошти будь-яким способом, однак умисел на вчинення конкретного злочину у нього виник лише після того, як ОСОБА_7 повідомив йому про місце і предмет, спосіб вчинення крадіжки, а також пообіцяв збути крадене та надати йому грошові кошти, які були метою ОСОБА_12 .
Таким чином, колегія судді вважає, що між діями ОСОБА_7 і умислом на вчинення ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 крадіжки шиферу з господарства АДРЕСА_3 є прямий причинний зв`язок.
З урахуванням наведених обставин, суд вірно встановив фактичні обставини справи та правильно кваліфікував дії обвинувачених:
- ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло та приміщення, за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, за ч. 1 ст. 304 КК України, як втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність, за ч. 4,5 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України, як підбурювання та пособництво до вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у приміщення;
- ОСОБА_8 за ч. 2, 3 ст. ст. 185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжці), повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло;
- ОСОБА_9 за ч. 3 ст. ст. 185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжці), за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло;
Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок його суворості, та доводів прокурора про невідповідність призначеного покарання ОСОБА_7 тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, то колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог ст. 65 КК України, судом першої інстанції при призначенні покарання було враховано тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, призначене покарання є необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів.

Не підтверджені матеріалами справи і доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , що при розгляді справи було порушено його право на захист, оскільки він не був забезпечений захисником, так як будь-яких клопотань з цього приводу ним не заявлялось, а клопотання про надання йому захисника 21.03.2017 року (т. 1 а.с.237) було задоволено.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі про відсутню оцінку в оскаржуваному рішенні належності та допустимості протоколів слідчих експериментів за участю неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_15 від 20.02.2016 року, протоколу слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 від 21.07.2016 року, протоколу слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 від 09.08.2016 року, протоколам за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії №23т від 30.05.2016 року та №24т від 06.06.2016 року та вирок Іванківського районного суду від 06.05.2016 року, є малопереконливими та спростовуються винесеним рішенням, в якому суддя кожному доказу, який було надано органом досудового розслідування, надав належну юридичну оцінку, а вироком Іванківського районного суду Київської обаласті від 06.05.2016 року щодо засуджених ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та інших, не встановлено, що ряд злочинів останні вчиняли за участю ОСОБА_7 чи ОСОБА_10 , які втягли їх у злочинну діяльність.

Також, як вбачається з апеляційної скарги прокурора, він просить скасувати вирок в частині призначення покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених через м`якість, однак, як вбачається з апеляційної скарги, апелянт просить призначити фактично аналогічне покарання, призначене за вироком суду, не наводячи будь-яких доводів на підтвердження своєї позиції, тобто обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення в цій частині, в апеляційній скарзі відсутнє взагалі.

Крім того, прокурор, який брав участь в суді апеляційної інстанції в цій частині апеляційну скаргу прокурора не підтримав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування - не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Вирок Іванківського районного суду Київської області від 19.04.2017 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 з дня отримання копії ухвали.

Судді: