справа № 274/1652/18
У Х В А Л А провадження № 1-в/0274/395/18
І м е н е м У к р а ї н и
13.04.2018 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1
секретаря судового засідання . . . . . . . . . ОСОБА_2
прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3
представника адміністрації . . . . . . . . . . . ОСОБА_4
засудженого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за заявою про умовно-дострокове звільнення засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області, до засудження проживаючого в АДРЕСА_1 , до засудження раніше судимого: 1) 01.02.99 за ч. 3 ст. 140 КК України 1960 р. до 3 років позбавлення волі; 2) 19.04.05 за ст.ст. 187 ч. 2, 69 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; 3) 10.10.06 за ст.ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,
ОСОБА_6 засуджений 22 червня 2009 року Апеляційним судом АР Крим за ст.ст. 152 ч. 3; 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 4, 10, 12; 70 ч. 1 КК України на 13 років позбавлення волі. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.07.16 зараховано в строк покарання період попереднього ув`язнення з 14.01.09. до 03.08.09 згідно з ч. 5 ст. 72 КК України.
Початок строку відбування покарання: 14.01.09; кінець строку: 27.06.21, 3/4 строку покарання відбув 27.03.18.
Засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в Бердичівській виправній колонії (№ 70) з 19.09.09, звернувся до суду з письмовою заявою про умовно-дострокове звільнення.
В судовому засіданні засуджений вказав, що заслуговує на дострокове звільнення, так як порушень режиму відбування покарання не допускає (мав шість стягнень на початку строку), працює, вину визнав. На його думку, своєю поведінкою за час відбування покарання він довів своє виправлення і тому просить звільнити його умовно-достроково.
Представник адміністрації виправної колонії заяву засудженого не підтримав у зв`язку з її безпідставністю, вказав, що засуджений характеризується посередньо, поведінка засудженого не стабільна, до кінця строку покарання залишився ще дуже значний проміжок часу. 28.03.18 він розглядався на комісії установи, прийнято рішення про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого. На комісії з приводу застосування ст. 101 КВК України не розглядався по суті, оскільки не виявив бажання.
Відповідно до досліджених матеріалів, засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 23.01.09. За період відбуття покарання зарекомендував себе з посередньої сторони, за час відбування покарання допускав порушення вимог режиму тримання, за що 6 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Має 16 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, в тому числі 2 - у 2017 році. Працевлаштований робітником їдальні установи, до праці ставиться добре. На заходи профілактично-виховного характеру реагує не завжди вірно, недоліки в поведінці усуває дещо повільно, передбачені законом вимоги персоналу установи виконує під контролем адміністрації.
Прокурор також заперечив проти задоволення заяви засудженого за її безпідставністю.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (п. 17) судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці тощо.
Заслухавши представника адміністрації виправної колонії, думку прокурора, ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого, суд дійшов висновку, що до засудженого ОСОБА_5 не можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. ОСОБА_5 хоча протягом останнього часу (з 2016 р.) вимог режиму додержується, не є злісним порушником, є працевлаштованим, за що 16 разів заохочувався, але на даний час свідомо не вміє та не бажає в повному обсязі контролювати свою поведінку та пробити висновки позитивної спрямованості для себе, для чого ще необхідний контроль, систематична профілактична та корекційна робота в місцях позбавлення волі (психологічна характеристика), має високий рівень криміногенної зараженості, що в сукупністю з тяжкістю та зухвалістю злочинів, за які відбуває покарання, та вкрай великим терміном до закінчення строку відбування покарання не дозволяє зробити висновок про досягнення мети покарання та доведення засудженим вже свого виправлення. Сама по собі поведінка засудженого без порушень режиму утримання не є достатньою для доведення виправлення і такою має бути поведінка кожного із засуджених, сумлінне ставлення до праці може свідчити, що ОСОБА_5 стає на шлях виправлення (що, зокрема, є підставою для застосування положень ст. 101 КВК України), однак не є достатнім для висновку, що він вже довів своє виправлення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим - з дня отримання копії ухвали.
Головуючий - суддя ОСОБА_1