Справа № 362/2236/17
Провадження № 1-кп/362/227/17
ВИРОК
Іменем України
17.11.2017 Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілого - ОСОБА_6 , він же представник ПАТ «Кожухівське», обвинувачених - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно технічною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого: 30.01.2014 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 275 грн.,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-
в с т а н о в и в:
В січні місяці 2017 року в нічний час доби (більш точної дати та часу не встановлено) обвинувачений ОСОБА_7 перебував поблизу ПАТ «Кожухівське», розташованого по вул. Першотравнева, 1, в с.Кожухівка Васильківського району Київської області, де в нього виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна.
Крім того, 26 лютого 2017 року в нічний час доби (точного часу не встановлено) обвинувачений ОСОБА_7 перебував разом з іншим обвинуваченим ОСОБА_8 поблизу вищезазначеного ПАТ «Кожухівське», де в них виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, а обвинуваченого ОСОБА_8 - за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини викладені в обвинувальному акті, пояснивши, що дійсно в січні місяці 2017 року він самостійно проник на ПАТ «Кожухівське» та викрав речі, належні ОСОБА_6 , крім того, в лютому 2017 року він разом з обвинуваченим ОСОБА_8 проникли на територію ПАТ «Кожухівське» та вчинили крадіжку обладнання, електроінструментів та підшипників. В скоєному щиро каявся.
Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, також визнав повністю, підтвердивши обставини викладені в обвинувальному акті, пояснивши, що 26.02.2017 року він разом з обвинуваченим ОСОБА_7 проникли в на територію ПАТ «Кожухівське», звідки викрали електроінструменти та підшипники. В скоєному щиро розкаявся, запевнив суд, що подібного більше не повториться.
Потерпілий ОСОБА_6 , він же представник ПАТ «Кожухівське», пояснив, що особисто йому після крадіжки в січні 2017 року повернуто лише двигун до човна, а підприємству електроінструменти та підшипники. Крім того, додав, що обвинувачені постійно обіцяють відшкодувати заподіяну шкоду, проте нічого для цього не роблять. Просив суворо покарати обвинувачених.
Суд, з у рахуванням визнання обвинуваченими своєї вини, визнав за можливе, відповідно до положень ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ні ким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор і обвинувачені, правильно розуміючи зміст даних обставин, і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції.
Учасникам процесу було роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, та обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, оскільки в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні яких обвинувачуються особи, мали місце, вони містять склади кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і що в їх вчиненні винні саме обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає їх щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім того, обираючи обвинуваченим міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєних ними злочинів, що відноситься, відповідно до ст.12 КК України, до тяжких злочинів, обставини їх вчинення, дані про їх особи, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих їх вину обставин, в тому числі, що вони є учасниками бойових дій в зоні АТО.
Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 вперше притягуються до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, тоді як обвинувачений ОСОБА_7 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності та призначений йому в порядку кримінального покарання штраф в повному обсязі не сплатив, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, на обліках у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння злочину та особи ОСОБА_8 , щирого каяття, готовності понести покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для обвинуваченого буде покарання у виді хоча й позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.3 ст.185 КК України, але зі звільненням від його відбування та встановленням ОСОБА_8 іспитового строку.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує, що обвинувачений вдруге притягується до кримінальної відповідальності, та врахуванням конкретних обставин справи, відсутності реального відшкодування завданої ним шкоди, думки потерпілого, який наполягає на його суворому покаранні, і приймаючи до уваги, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням вимог ст. 65 КК України, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для обвинуваченого ОСОБА_7 буде покарання лише у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого покарання суд не вбачає.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 вчинив новий злочин до повного відбуття покарання, призначеного вироком Васильківського міськрайонного суду від 30 січня 2014 року за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, у виді штрафу в розмірі 1275 грн., який, згідно квитанції, частково сплатив 05.09.2014 року в розмірі 300 грн., у відповідності до ст.71 КК України, до призначеного покарання за цим вироком необхідно приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, які у відповідності до положень ч.3 ст.72 КК України, складанню не підлягають та виконуються самостійно.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.349, 368-371, 395 КПК України, суд, -
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 та ч.3 ст.72 КК України за сукупністю вироків остаточне покарання ОСОБА_7 визначити у виді 3 років позбавлення волі, та штрафу у розмірі 975 грн., які виконувати самостійно.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 обчислювати після вступу вироку в законну силу та його затримання.
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до положень ст.ст.75,76 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк випробування тривалістю 2 (два) роки, з зобов`язанням повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, та не виїжджати за межі України без погодженняз уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк відбуття покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту проголошення вироку з «17» листопада 2017 року.
Речові докази по справі залишити за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та прокурору.

Суддя ОСОБА_9