Справа № 161/8367/16-к Провадження №11-кп/773/134/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0002140 за апеляційними скаргами прокурора, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2017 року, щодо ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гораймівка, Маневицького району, Волинської області, українець, громадянин України, з вищою освітою, поліцейський, одружений, маючий на утриманні малолітню дитину, задовільним станом здоров`я, учасник бойових дій, зареєстрований за місцем проживання та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий, засуджений:

- за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
Звільнено ОСОБА_7 від призначеного судом покарання на підставі п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році.
Вирішено питання про судові витрати та речові докази.
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він близько 22-ої години 15 травня 2016 року, біля квіткового магазину, що на зупинці громадського транспорту, неподалік супермаркету Салют, що в будинку №22, по проспекті Соборності, в м. Луцьку, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підійшовши до незнайомої ОСОБА_9 , почав висловлювати пропозиції непристойного характеру, для чого піти до нього додому.
Разом з тим, ОСОБА_7 не отримавши згоди, пригрозив ОСОБА_9 , нанести тілесні ушкодження, і подолавши таким чином у ОСОБА_9 волю до опору, примусово взяв її за руку та перевів через проспект Соборності та завів в віддалене від людей місце, за торговим центром Гостинець, що під АДРЕСА_2 , де продовжував домаганням до ОСОБА_9 , від чого вона почала плакати та опиратись.
В подальшому, ОСОБА_7 не отримавши згоди від ОСОБА_9 на його домагання та не змігши подолати її опору, побачивши в її руці мобільний телефон, з корисних мотивів, з раптово виниклим умислом на незаконне заволодіння майном, відкрито викрав, вирвавши з лівої руки ОСОБА_9 чуже майно, а саме: мобільний телефон марки Nokia моделі Asha 200 вартістю 475 гривень, та втік від ОСОБА_9 , яка переслідувала його з вимогою повернути телефон, чим заподіяв ОСОБА_9 майнової шкоди на зазначену суму.
В поданій апеляційній скарзі захисник вказує, що вирок оскаржується з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Просить вирок скасувати та ухвалити виправдальний вирок у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор, вказує, що вирок суду оскаржується з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційних скарг, обвинуваченого та захисника, які свою апеляційну скаргу підтримали, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечили, думку прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав, а апеляційну скаргу захисника заперечив, потерпілу та її законного представника, які апеляційну скаргу захисника підтримали, а проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечили, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.
В ході судового розгляду кримінального провадження суд першої інстанції вказаних вимог Закону в повному обсязі не виконав.
Не вдаючись у розгляд питання про доведеність винуватості обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій та щодо відповідності призначеного йому покарання, апеляційний суд прийшов до висновку, що місцевий суд ухвалив вирок щодо ОСОБА_7 з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, допустивши при цьому неповноту судового розгляду, що позбавляє суд апеляційної інстанції можливості дійти однозначного висновку про правильність застосування кримінального закону.
Згідно з приписами ст.ст. 369-371 КПК судові рішення суду першої інстанції викладаються у формі ухвал та вироків, які повинні бути законними, вмотивованими та обґрунтованими.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції в основу своїх висновків про винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину було покладено показання потерпілої ОСОБА_9 , дані нею під час досудового розслідування. Мотивуючи свій висновок про допустимість даного доказу суд послався на рішення Європейського суду з прав людини у справах Рудніченко проти України та Вєрєнцов проти України. Проте, вказані рішення жодним чином не підтверджують наявність законних підстав для не дотримання положень ст.23 КПК України щодо безпосередності дослідження доказів.
Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_9 є інвалідом 2 групи з дитинства та перебуває на обліку у лікаря-психіатра, внаслідок чого існують сумніви щодо правильності сприйняття нею обставин навколишній подій. Разом з тим судом першої інстанції не було надано жодної оцінки даному факту чи вжито заходів з метою перевірки такої обставини, хоча сторона обвинувачення наводить показання потерпілої в даному кримінальному провадженні як прямий та безпосередній доказ на підтвердження винуватості обвинуваченого.
Крім того суд першої інстанції, перекваліфіковуючи дії ОСОБА_7 з ч.2 ст.186 КК України на ч.1 ст.186 КК України не навів у вироку належним чином обґрунтованих мотивів такого рішення, що також є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
З огляду на викладене, суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, не надав належної правової оцінки наявним в матеріалах кримінального провадження доказам, які поклав в основу обвинувального вироку, що перешкодило йому ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а також унеможливлює перевірку цих обставин судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ст.409 КПК України підставою для скасування чи зміни судових рішень при розгляді справи в апеляційному порядку є: неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення кримінально-процесуального закону.
За змістом ст.412 КПК України істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Оскільки апеляційним судом було виявлено істотні порушення кримінального процесуального кодексу, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які апеляційна інстанція усунути не може, та які перешкодили прийняти законне та обґрунтоване рішення, а тому вирок суду відповідно до вимог п.п.1-3 ч.1 ст.409 КПК України підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції згідно з ч.2 ст.415 КПК України не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційних скарг апеляційний суд не перевіряє і вони підлягають дослідженню при новому розгляді.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2017 року, в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.
Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:
Дата набрання законної сили 20.02.2018р.

Суддя ОСОБА_2

помічник судді ОСОБА_11