Провадження № 1кс/201/122218/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2018 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши за участю прокурора та осіб, які подали клопотання у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулась до Жовтневого районнного суду м.Дніпропетровська з клопотанням, в якому просила скасувати арешт, накладений ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2017р. на автомобіль марки «Камаз» (вантажний автомобіль), модель 53213 оранжевого кольору, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , разом з металоломом, що знаходиться в кузові.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що 27 жовтня 2017 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпра було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Дніпровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_7 про арешт майна та накладений арешт на автомобіль марки «Камаз», модель 53213 оранжевого кольору, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , разом з металоломом, що знаходився в кузові, із забороною його використання, користування та відчуження. Зазначений транспортний засіб належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 15.10.2014р. Як зазначає заявник, з моменту внесення відомостей до ЄРДР, тобто 26 жовтня 2017 року, органом досудового розслідування не було здійснено жодної процесуальної чи слідчої дії: не викликаний та не допитаний власник майна, взагалі не проведено допит свідків, не зібрані докази, які б надавали можливість для пред`явлення підозри. Таким чином, заявник вважає, що досудове розслідування не ведеться, орган досудового розслідування навмисно проводиться затягування строків його проведення, що в даному випадку свідчить про відсутність законних підстав для арешту майна.

Адвокат ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні подане ними клопотання підтримали та просили суд його задовольнити, згідно обґрунтування, викладеного в ньому та доказів, наявних в матеріалах справи.

Прокурор ОСОБА_8 в судовому засіданні проти скасування арешту заперечував, надав на огляд суду матеріали кримінального провадження № 0003654, пояснив суду , що з моменту початку досудового розслідування слідчим у даному кримінальному провадженні проведено 1 слідчу дію допит свідка, оскільки у слідчого велике навантаження і він не встигає проводити необхідні слідчі дії.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази приходить до наступного.

Встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2017 року (справа № 201/15961/17, провадження № 1-кс/201/10145/2017) було накладено арешт на майно, а саме: автомобіль марки «Камаз» (вантажний автомобіль), модель 53213 оранжевого кольору, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_3 разом з металоломом, що знаходиться в кузові, із забороною його використання, користування та відчуження.

Із ухвали про накладення арешту на майно слідує, що старший слідчий СВ Соборного ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, яке було обґрунтоване тим, що 25 жовтня 2017 року до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт поліцейського роти № 3 батальйону № 1 УПП Департаменту патрульної поліції ОСОБА_9 про те, що 25 жовтня 2017 року в ході патрулювання на території Соборного району в м. Дніпро на пр. Дмитра Яворницького, було зупинено автомобіль марки «Камаз», д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові якого знаходився металолом, на який не було жодних супроводжуючих документів, що підтверджує факти здійснення операцій з металобрухтом цвітних та чорних металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу.

26 жовтня 2017 року вищевказані відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003654 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 213 ч. 1 КК України.

25 жовтня 2017 року, в період часу з 17 години 00 хвилин до 17 години 40 хвилин, за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, 7, було проведено огляд автомобіля марки «Камаз» (вантажний автомобіль), модель 53213 оранжевого кольору, 1989 року виска, д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_3 , в кузові якого знаходився металолом, після огляду вищевказаний автомобіль разом металоломом, що знаходився в кузові було вилучений до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

В поданому суду клопотанні слідчий посилався на те, що в ході досудового розслідування було встановлено, що автомобіль марки «Камаз» (вантажний автомобіль), д.н.з. НОМЕР_1 , був під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але останній надати будь-які дозвільні документи на металолом чи пояснити походження металолому не зміг, куди здійснював перевезення металолому також не пояснив.

В ході розгляду клопотання слідчий суддя, як вбачається із матеріалів, вислухавши прокурора, а також дослідивши матеріали клопотання та надані суду матеріали кримінального провадження прийшов до висновку про те, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тимчасово вилученого майна, а також збереження речових доказів арешт на зазначене в клопотанні майно є необхідним.

Враховуючи викладене, суд критично оцінює твердження заявника про те, що слідчим суддею ОСОБА_11 було необґрунтовано накладено арешт на вилучене майно, зокрема з урахуванням того, що вказана ухвала суду набула законної сили та в апеляційному порядку скасована не була. При цьому наявність підстав для накладення арешту на майно, не є тотожним існуванню таких підстав для збереження арешту майна в подальшому.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.

Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину, або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Пунктом 13 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2013 року № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» встановлено, що розгляд питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюється у порядку, передбаченому статтями 147, 158, 174 КПК. Слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: визнання доводів особи, яка не була присутня при прийнятті рішення про накладення грошового стягнення, щодо безпідставності застосування такого заходу обґрунтованими. Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення оскарженню не підлягає; надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Вирішуючи вимоги заявника слід зазначити, що сукупність даних, які містяться у матеріалах судового провадження свідчить про те, що арешт майна було накладено в межах кримінального провадження № 0003654, розпочатого 26 жовтня 2017 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК КК України, а саме: здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів без державної реєстрації або без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством.

З вимогою про скасування арешту вилученого майна звернувся представник власника транспортного засобу ОСОБА_4 (згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 15.10.2014р.) , яка є також, представником замовника послуг перевезення ОСОБА_5 .

Разом з цим слідчим суддею встановлено, що відповідно до матеріалів кримінального провадження № 0003654, заявники не входять до переліку, визначеного ч.1 ст.170 КПК України осіб на майно яких під час досудового розслідування може бути накладено арешт. Таким чином, досудовим розслідуванням не підтверджено наявності підстав збереження арешту на цей час, слідчим та прокурором не надано суду належних та достатніх доказів наявності підстав для збереження арешту спірного майна. При цьому суд звертає увагу на те, що з часу накладення арешту на майно слідчим проведено всього 1 слідчу дію допит водія ОСОБА_4 , який і є власником автомобіля. Посилання прокурора на велику завантаженність слідчого, як на підставу збереження арешту майна суд оцінює критично, у сукупності з іншими обставинами у даному кримінальному провадженні, оскільки це жодним чином не виправдовує тривалу бездіяльність слідчого і не є належною правовою підставою для збереження арешту майна. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що втручання слідчого в мирне володіння майном особи власника майна є явно непропорційним меті такого втручання і є порушенням Європейської конвенції в частині захисту прав власника на мирне володіння майном, що є неприпустимим.

Крім того, суд, при винесенні рішення враховує, що в даному кримінальному провадженні жодній особі не пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, власник майна не є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а отже, не встановлено достатніх підстав вважати, що на час розгляду даного клопотання майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК України, у зв`язку із чим суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

При цьому у рішеннях у справах «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» судом указано про те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення, і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

З урахуванням вищезазначеного, а також приймаючи до уваги відсутність підстав для подальшого збереження арешту майна заявників, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 173, 174, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Арешт накладений ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2017 року у справі №201/15961/17, провадження 1-кс/201/10145/2017 на автомобіль марки «Камаз» (вантажний автомобіль), модель 53213 оранжевого кольору, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_4 разом з металоломом, що знаходиться в кузові - скасувати.

Ухвала підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1