Справа № 297/1181/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2017 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 ОСОБА_7 , представника Берегівського РВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації ОСОБА_8 та перекладача ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Берегово кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000034 від 22 січня 2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
21 січня 2017 року, близько 21:00 год. неповнолітній ОСОБА_6 , на ґрунті помсти за образу, та маючи неприязні відносини до потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність на бажаючи настання їх наслідків, замаскувавши обличчя темною шапкою та одягнувши чужий бушлат, прийшов, постукав у двері та, під приводом знайомого увійшов до будинку потерпілої, що по АДРЕСА_2 , яка його впустила, думаючи, що то її син, умисно, руками та ногами наніс невстановлену кількість ударів по різним частинам тіла потерпілої.

Вказаними своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синяків повік очей, правої поперекової ділянки, садна переносиці справа, перелом кісток носа.

Відповідно до висновку експерта № 10 від 25.01.2017, вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Синяки обличчя та попереку виникли по ударному механізму спричинення та напрямком дії сил перпендикулярно, а садно переносиці по механізму тертя та напрямком дії сили під кутом.

Тілесні ушкодження у вигляді синяків обличчя, поперекової ділянки та садна переносиці відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я або незначної стійкої втрати працездатності та знаходяться у відповідності до п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я або незначної стійкої втрати працездатності та знаходяться у відповідності до п. 2.3.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, визнав повністю з підстав викладених у обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому та обіцяв більше не скоювати правопорушень. Від дачі пояснень відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що 21 січня 2017 року вона знаходилася вдома. Близько 21:00 год. вона почула стук у двері, після чого пішла їх відкрити, оскільки думала, що то прийшов її син. Відкривши вхідні двері, вона побачила чоловіка в камуфляжі на камуфляжі був шарф, який одразу почав її бити руками та ногами по різним частинам тіла. Після цього вона почала кричати, на що ОСОБА_6 розвернувся та пішов геть.

Представник Берегівського РВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації - ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що неповнолітній ОСОБА_6 на обліку не стоїть, вважає, що неповнолітнього слід суворо не карати.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано правильно за ч. 2 ст.125 КК України за кваліфікуючими ознаками як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Суд, обираючи покарання, керуючись нормами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно ст..66 КК України, суд відносить повне визнання вини, щире каяття та вчинення злочину будучи неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Крім того при прийнятті судового рішення щодо міри покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує досудову доповідь, згідно висновкам якої рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як середній, але зважаючи на те, що обвинувачений раніше не судимий, вину свою визнав повністю, шкодує про вчинене, тому орган пробації Берегівського РВ вважає, що перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до вимог КК України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Враховуючи зазначені обставини, особу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що йому необхідно призначити покарання у виді громадських робіт з врахуванням ст. 100 КК України.

Крім того, в судовому засіданні захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 та сам неповнолітній обвинувачений заявили клопотання про застосування до нього амністії, звільнивши його від відбування покарання, оскільки він на момент вчинення злочину був неповнолітнім, вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, повністю визнає свою вину, раніше не судимий, з наслідками застосування амністії ознайомлений.

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України,Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2016 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п."е"ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

Згідно паспортних даних, які маються при матеріалах кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на момент скоєння кримінального правопорушення був неповнолітнім, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив в січні 2017 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_6 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_6 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Долю речових доказів вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України,

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком на 120 (сто двадцяти) годин.

На підставі п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання.

Речовий доказ: камуфляжну куртку-бушлат, в`язану шапка з вирізом та в`язану рукавичку із візерунком жовтого кольору, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Берегівського ВП ГУНП у Закарпатській області повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1