н/п 1-кп/640/932/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м.Харкова, громадянина України, не одруженого, працюючого інспектором 2 роти 3 батальйону УПП у м.Харкові, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , -
в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст. 365 КК України, -
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уроженця м.Харкова, громадянина України, не одруженого, працюючого інспектором 2 роти ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 -
в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст. 365 КК України, -
встановив:
Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні, суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Тобто, після отримання обвинувального акту суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
У підготовчому судовому засіданні захисником ОСОБА_6 заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення його недоліків, мотиви які викладені письмово та підлягаю залучені до матеріалів справи. Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав захисника.
Прокурор, захисник ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_8 вважав клопотання безпідставним, обвинувачений акт таким, що підлягає призначенню до судового розгляду. Потерпілий підтримав прокурора.
Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
У відповідності до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Для суду обвинувальний акт є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах (частина перша статті 337 КПК).
Згідно обвинувального акту дії обвинувачених кваліфіковані за ч. 2 ст.28, ч.2 ст. 365 КК України - перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав і повноважень, що супроводжувалися насильством, болісним і таким, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до ч.2 ст. 28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.
Між тим, у фактично встановлених обставинах, які вказані в обвинувальному акті, відсутнє вказання коли, де та яким чином обвинувачені домовились про спільне вчинення злочину .
Крім того, у фактично встановлених обставинах вказано, що обвинувачені порушили службові обов`язки та ст.ст.2,18 ЗУ «Про Національну поліцію», ст. 28 Конституції України. При цьому не зазначено які саме службові обов`язки порушили обвинуваченні.
Стаття 2 Закону містить чотири завдання поліції при виконані поліцейських послуг, між тим в обвинувальному акті відсутнє вказання який саме пункт ст. 2 порушити обвинувачені. Стаття 18 Закону містить чотири частини основних зобов`язань поліцейських, однак в обвинувальному акті відсутнє вказання яке саме зобов`язання порушили обвинувачені . Стаття 28 КУ містить дві частини, в обвинувальному акті не вказано, яку саме із частин порушили обвинувачені.
У фактично встановлених обставинах не вказано, які саме службові повноваження обвинувачені перевищили. Також за кваліфікацією, обвинувачені порушили надані їм права, однак у фактично встановлених обставинах відсутнє вказання про порушення ними прав та яких саме.
Тобто обвинувачення є нечітким, маються суперечності у кваліфікації дій обвинувачених та встановленим фактичним обставинам, що свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення, що в свою чергу порушує право обвинувачених на захист. В подальшому це позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченим суть обвинувачення на виконання вимог ст.348 КПК України, та розглянути кримінальне провадження в його межах.
В рішенні від 25.07.2000р. , у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський суд з прав людини вказав, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. З ст. 6 Конвенції.
Таким чином, обвинувальний акт не відповідає вимогам, встановленим нормами ч.4 ст. 110, п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України, а тому у відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків, оскільки недотримання зазначених вимог кримінального процесуального закону істотно впливає на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд.
Інші посилання сторони захисту на невідповідність обвинувального акту вимогам закону не найшли свого підтвердження.
Також прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, яке підлягає залученню до матеріалів справи.
Захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, з підстав відсутності ризиків та доказів вчинення обвинуваченим злочину. Обвинувачені та захисник ОСОБА_5 підтримали позицію ОСОБА_6 .
Надані документи свідчать, що обвинуваченим на стадії досудового розслідування, ухвалами слідчого судді від 02.10.2017р. обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та час з забороною залишати місце проживання з 22-00 години до 06-00 години.
Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, суд враховує наявність обставин передбачених ст. 178, ч.1 ст. 194 КПК України та вважає доведеним наявність ризиків передбачених п.1, п.3 ст. 177 КПК України переховування обвинувачених від органів досудового розслідування або суду, можливість незаконного впливу обвинувачених на потерпілого та свідків, тому для запобігання вказаним ризикам, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати місце проживання з 22-00 години до 06-00 години, з продовженням обов`язків покладням на них ухвалою слідчого судді .
На теперішній час підстав для зміни запобіжного заходу, суд не вбачає.
Клопотання про виклик свідків, судом не розглядається, враховуючи повернення обвинувального акту прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 291, 314 КПК України, суд, -
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком 60 днів, тобто до 26.01.2018 року, а саме: заборони ОСОБА_7 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 години до 06 години.
Продовжити ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати за викликом слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, слідчим, прокурором, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом, слідчим, прокурором; зберігання у слідчого паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інших документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком 60 днів, тобто до 26.01.2018 року, а саме: заборони ОСОБА_9 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 22 години до 06 години.
Продовжити ОСОБА_9 наступні обов`язки: прибувати за викликом слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, слідчим, прокурором, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом, слідчим, прокурором; зберігання у слідчого паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інших документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м.Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1