Справа180/1226/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2017 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець кримінальне провадження, внесене 11 квітня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000248, за яким

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с.Новий Мир Томаківського району Дніпропетровської області, з повною середньою освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений:

- 06.12.2005 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 11.05.2007 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.190 КК України. Кримінальна справа припинена за п. «б» ст.1 Закону України «Про амністію»;

- 20.03.2008 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.286, 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 17.04.2008 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано невідбутий строк 3 роки за вироком Томаківського районного суду від 20.03.2008 року, призначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі;

- 11.07.2012 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ст.190 ч.2, 395, 185 ч.2, 70 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком від 17.04.2008 року, до відбуття 2 роки 6 місяців позбавлення волі

- 09.10.2012 року Євпаторійським міським судом АР Крим за ст.186 ч.2, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 24.11.2016 року по відбуттю покарання,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
01 квітня 2017 року ОСОБА_3 разом із ОСОБА_8 , кримінальне провадження відносно якого виділено в окреме провадження, приблизно о 02 годині 25 хвилин проходили по вул.Чіатурській у м.Марганець Дніпропетровської області разом з потерпілою ОСОБА_7 , з якою раніше познайомилися. Приблизно о 02 годині 30 хвилин між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, схопив руками ОСОБА_7 , поклав її на землю, де утримував в такому положенні, подавивши можливість спротиву, і зірвав з шиї срібний ланцюжок із срібною підвіскою та з руки срібний браслет, неї в той час, поки ОСОБА_8 обшукував кишені куртки потерпілої. Після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_8 зникли з місця вчинення злочину і в подальшому розпорядилися викраденим у потерпілої ОСОБА_7 майном на власний розсуд.

В сукупності у ОСОБА_7 було викрадено: мобільний телефон марки «Nomi» модель і503 Jump вартістю 1100,00 грн.; срібний ланцюжок 925 проби, вагою 9,45 грам, вартістю 118,25 грн.; срібну підвіску 925 проби, вагою 1,463 грам, (вартість згідно товарознавчої експертизи не визначена); срібний браслет 925 проби (вартість згідно товарознавчої експертизи не визначена), чим спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 1218,25 грн.

Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину за ч.2 ст.186 КК України визнав частково, надав показання такого змісту, що 01 квітня 2017 року він разом з ОСОБА_8 приїхав до м.Марганець прогулятися та відпочити. Приблизно о другій годині ночі вони зустріли поблизу торгівельного центру «Варус», що по вул.Лермонтова, потерпілу ОСОБА_7 , з якою познайомилися, спілкувалися та вирішили її провести до подруги. Він йшов з лівого боку від ОСОБА_7 , а ОСОБА_8 з правого. На вул.Чіатурській в м.Марганець ОСОБА_7 раптово почала хилитися назад. Він обхопив її руками, аби вона не впала і поклав її на землю, притиснув її руки до землі і так тримав, поки ОСОБА_8 лазив по кишенях ОСОБА_7 та намагався зняти каблучки з пальців руки потерпілої. Після того, коли ОСОБА_8 забрав мобільний телефон з кишені ОСОБА_7 , вони допомогли їй піднятися та втекли. Викрадений телефон збули в ту же ніч незнайомому таксисту за 300 гривень. Ні срібного браслету, ні срібного ланцюжка в ОСОБА_7 він не бачив і не брав. Також пояснив, що потерпілу не бив, тримав лише за руки, рот не затискав. Щодо срібного браслету, який він видав працівнику поліції, показав, що срібного браслету він в потерпілої не крав, срібний браслет йому дали в поліції з пропозицією оформити добровільну здачу ним вказаного браслету.

Допитавши потерпілу та обвинувачених, дослідивши письмові докази та оглянувши відеозаписи слідчих експериментів, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому за ч.2 ст.186 КК України злочину підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, клопотань про визнання яких недопустимими від сторін кримінального провадження не надходило, а саме:

показаннями потерпілої ОСОБА_7 про те, що наприкінці березня 2017 року, точної дати не пам`ятає, вона після дванадцятої години ночі вигулювала собаку, і в районі магазину «Варус», що по вул.Лермонтова, познайомилась з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , з якими деякий час спілкувалася. Потям вона пішла до своєї знайомої, а ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , сказавши, що їм потрібно на зупинку «Хлібозавод», взялися її проводжати. Пройшовши по вул.Лермонтова та повернувши на вул.Чіатурського приблизно два-три будинки, вона почула удар по голові і впала за землю. Їй закрили ніс та рот, і так притиснули її голову до землі, що вона не могла дихати, і розтрощилася заколка, що утримувала її волосся. Хто з них закривав їй рот, вона не знає, як не знає і того, хто лазив по кишенях і знімав срібло, оскільки намагалася вдихнути повітря;

письмовими доказами, відеозаписами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

витягом з кримінального провадження № 0000248 щодо внесення 11.04.2017 року до ЄРДР відомостей про те, що 11.04.2017 року приблизно о 02:00 годині в районі автобусної зупинки «Хлібозавод» по вул.Чіатурського в м.Марганець ОСОБА_3 разом із ОСОБА_8 , застосувавши відносно потерпілої ОСОБА_7 насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «Номі», срібним ланцюжком з кулоном та срібним браслетом, які належать останній, спричинивши матеріальний збиток (а.с.13);

протоколом огляду предмета від 26.04.2017 року, що предметом огляду є мобільний телефон марки «Nomi» модель і503 Jump, який добровільно наданий гр-ном ОСОБА_9 (а.с.70-73);

протоколом пред`явлення речей для впізнання від 11.04.2017 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала належний їй срібний браслет (а.с.74-77);

заявою ОСОБА_3 від 11.04.2017 року про надання ним добровільної згоди на огляд працівниками поліції наданого ним браслету, який він 01.04.2017 року відкрито викрав у жінки на ім`я ОСОБА_10 (а.с.104);

протоколом огляду предмета від 11.04.2017 року, що предметом огляду є ланцюжок-браслет з білого металу, довжиною приблизно 16 см, який добровільно наданий ОСОБА_3 для огляду працівникам поліції (а.с.78-80);

протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11.04.2017 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала ОСОБА_3 як особу, що 01.04.2017 року відкрито заволоділа її майном (а.с.81-83);

протоколом огляду місця події від 12.04.2017 року, що об`єктом огляду є територія, прилегла до вул.Чіатурського в м.Марганець, де за словами ОСОБА_7 двоє невідомих осіб відкрито викрали в неї належне їй майно (а.с.84-86);

протоколом проведення слідчого експерименту від 22.05.2017 року з відеозаписом, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 розповіла та на місці вказала, яким чином ОСОБА_3 та ОСОБА_8 відкрито заволоділи її майном (а.с.87-88, 89);

протоколом проведення слідчого експерименту від 24.05.2017 року з відеозаписом, згідно якого підозрюваний ОСОБА_3 добровільно розповів та на місці показав, що наприкінці березня 2017 року (точної дати не пам`ятає), приблизно о 01:00 годині, він зі своїм знайомим ОСОБА_8 в районі магазину «Варус», що по вул.Лермонтова в м.Марганець, познайомилися із жінкою на ім`я ОСОБА_10 , спілкувалися з нею. В ході розмови потерпіла діставала свій мобільний телефон, на який ОСОБА_8 кивком звернув увагу ОСОБА_3 , що останній сприйняв як запрошення вкрасти телефон і на що погодився, висловивши свою згоду кивком. Після того ОСОБА_7 запропонувала їм піти до її знайомої. Вони погодилися, і попрямували по вул.Лермонтова в бік зупинки «Хлібозавод», завернули на вул.Чіатурську. Далі підозрюваний ОСОБА_3 зазначив, що вони втрьох йшли поруч один із одним: потерпіла йшла посередині, праворуч від неї йшов ОСОБА_8 , а він ліворуч, тримаючи жінку за руку. Пройшовши два-три будинки по вул.Чіатурській, ОСОБА_3 охопив лівою рукою її плече і обережно поклав на землю. При цьому ОСОБА_3 та ОСОБА_8 не наносили ніяких ударів жінці і між собою не розмовляли. Коли ОСОБА_3 повалив потерпілу на землю, він присів поруч із нею, закрив їй руками рота. В цей момент ОСОБА_8 почав обшукувати кишені жінки, з однієї з кишень дістав телефон марки «Nomi», після чого помітивши когось здалеку з ліхтарем, вони покинули жінку і побігли в бік вулиці, розміщеної в протилежній від вул.Лермонтова стороні (а.с.105-106, 107);

протоколом проведення слідчого експерименту від 24.05.2017 року з відеозаписом, згідно якого підозрюваний ОСОБА_8 добровільно розповів та на місці показав обставини вчинення ним відкритого викрадення майна, належного потерпілій. Так, в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 розповів про обставини знайомства з ОСОБА_7 , повів усіх учасників по вул.Чіатурській, вказавши, що він йшов ліворуч крайнім, дещо попереду, праворуч від нього йшов ОСОБА_3 , праворуч від якого йшла потерпіла. Пройшовши два будинки та зупинившись перед третім, ОСОБА_8 вказав, що на даному місці почув хлопок. Так як він йшов дещо попереду, то розвернувшись, побачив, що ОСОБА_3 повалив жінку на землю, після чого сказав йому перевірити її кишені, що він і зробив. В одній з кишень куртки знайшов мобільний телефон в розовому чехлі. В цей час ОСОБА_3 , присівши в головах потерпілої, закривав їй рота руками, поки ОСОБА_8 шукав в її кишенях речі. Забравши телефон, та допомігши потерпілій піднятися з землі, вони побігли в бік вулиці, протилежній вулиці Лермонтова. Зазначив, що ні він, ні ОСОБА_3 , не наносили потерпілій ударів (а.с.108-109, 110);

висновком експерта від 12.05.2017 року № 38/12.1/121, що ринкова вартість мобільного телефону марки «Nomi» модель і503 Jump станом на 01.04.2017 року могла становити 1100 гривень; ринкова вартість лому срібла 925 проби, вагою 9,46 г, могла становити 118 гривень 25 копійок; визначити ринкову вартість срібної підвіски 925 проби, вагою 1,463 г, зі вставками з цирконію та ринкову вартість срібного браслету 925 проби не виявилося можливим (а.с.92);

повідомленням про підозру від 24 травня 2017 року, яким ОСОБА_3 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України(а.с.90-91).

Крім того, суд приймає до уваги, що під час судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , останній не заперечував своєї вини у вчиненні даного злочину у змові з ОСОБА_3 , був засуджений за ч.2 ст.186 КК України, і вирок набрав законної сили.
Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування та прокурором за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Диспозиція ч.2 ст.186 КК України передбачає кримінальну відповідальність за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Ще однією кваліфікуючою ознакою ч.2 ст.186 КК України є вчинення грабежу повторно. Як зазначає Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», з об`єктивної сторони грабіж є відкритим викраденням чужого майна, тобто вилученням майна в присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи. Одночасно і особа, яка викрадає майно, усвідомлює, що її дії помічені іншими і оцінюються ними як викрадення. Грабіж вважається закінченим, коли майно вилучене і винна особа має реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним (винести, сховати, передати, викинути тощо).

Із суб`єктивної сторони грабіж передбачає тільки прямий умисел: особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, відкрито вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає завдати таку шкоду.

Обов`язковими суб`єктивними ознаками пограбування є корисливий мотив спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 , хоча сам і не витягував з кишені потерпілої телефон, однак застосував до неї насильство, чим надав ОСОБА_8 можливість заволодіти чужим майном, тобто злочин було вчинено групою осіб. Викраденим майном ОСОБА_3 та ОСОБА_8 розпоряджалися разом. Зокрема, ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав, що мобільний телефон, який ОСОБА_8 витягнув з кишені ОСОБА_7 , він продав таксисту. Гроші потратили на їжу та спиртне.

Невизнання обвинуваченим всіх обставин інкримінованого йому злочину, суд розцінює як обраний ним спосіб захисту та спробу уникнути справедливого покарання за вчинене.

Так, суд не приймає доводи обвинуваченого про те, що срібного браслету він в потерпілої не крав, срібний браслет йому дали в поліції з пропозицією оформити добровільну здачу ним вказаного браслету, оскільки це не витримує перевіркою доказами, а саме: показаннями потерпілої, заявою ОСОБА_3 від 11.04.2017 року про надання ним добровільної згоди на огляд працівниками поліції наданого ним браслету, в який він своєю рукою написав про те, що 01.04.2017 року відкрито викрав браслет у жінки на ім`я ОСОБА_10 (а.с.104); протоколом огляду срібного ланцюжка-браслета від 11.04.2017 року, що даний предмет наданий ОСОБА_3 для огляду працівникам поліції добровільно, в присутності понятих (а.с.78-80).

Суд не вважає достовірним викладення подій 01 квітня 2017 року в інтерпретації обвинуваченого ОСОБА_3 , так як його показання, надані під час досудового розслідування, і показання, надані в ході судового слідства, дещо розрізняються, зокрема, не співпадають показання щодо того, яким чином потерпіла опинилася на землі (обвинувачений її поклав чи вона сама почала зненацька хилитися назад), щодо тримання ОСОБА_7 . ОСОБА_3 (тільки за руки чи то закривав їй рота).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого і обставини кримінального правопорушення встановлено та доведено в ході судового розгляду і підтверджено належними та допустимим доказами.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ч.1 ст.65 КК України: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та оставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Положеннями ч.2 ст.65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Суд враховує те, що злочин, який вчинив ОСОБА_3 є тяжким злочином.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не працює, за колишнім місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання скарг на нього не надходило.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує думку потерпілої ОСОБА_7 , яка на суворому покарання для ОСОБА_3 не наполягала.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що ОСОБА_3 неодноразово судимий за корисливі злочини, на шлях виправлення не став, вчинив новий злочин через три місяці після звільнення з місць позбавлення волі, а також те, що негативні наслідки, завдані злочинними діями обвинуваченого, не усунені, матеріальну та моральну шкоду потерпілій не відшкодовано, враховуючи відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого є неможливим без ізоляції від суспільства і призначає йому міру покарання в межах санкцій ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі.

Зважаючи на те, що існує велика імовірність ухилення ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за необхідне застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Матеріальна шкода, завдана кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_7 становить 1218 гривень 25 копійок, яка їй частково відшкодована шляхом повернення мобільного телефону та срібного браслету.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.
Згідно постанови про прилучення речових доказів від 27 квітня 2017 року визнано речовими доказами: мобільний телефон марки «Nomi» модель і503 Jump та срібний браслет 925 проби.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Взяти під варту ОСОБА_3 в залі суду негайно після проголошення вироку.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту взяття під варту.

Речові докази: мобільний телефон марки «Nomi» модель і503 Jump та срібний браслет 925 проби, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , залишити останній.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1