Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/1941/16-к

Номер провадження: 1-кс/511/207/18

13.04.2018 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна клопотання слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 яке погоджене з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Н.Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області, працюючого в с.Степанівка на соковому заводі, одруженого, громадянина України, який має неповну середню освіту, зареєстрованого: АДРЕСА_1 ; проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

який підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України ,внесеного до ЄРДР №0000628 від 24.04.2013 року,-
В С Т А Н О В И В:
12.04.2018 року слідчий СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді із клопотанням, яке погоджене з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
Клопотання обґрунтоване тим, що 18.05.2013 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.289 КК України, так 28.04.2013 близько 00:30 годин ОСОБА_6 , діючи з прямим наміром, спрямованим на незаконне заволодіння транспортним засобом, прибув до домоволодіння АДРЕСА_3 , де у подвір`ї знаходився легковий автомобіль ВАЗ 21063 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1983 року випуску, вартістю 20000 гривень, який належить за довіреністю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи власний протиправний намір, ОСОБА_6 , переконавшись у відсутності поблизу сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, відчинивши незамкнуті двері, незаконно проник до салону автомобіля, шляхом підбору ключа до замку запалення запустив двигун та на зазначеному транспортному засобі зник з місця скоєння злочину.

Таким чином, своїми навмисними діями ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 289 ч. 1 КК України, що кваліфікується, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтував тим, що перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування з метою уникнення від покарання та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому є достатні підстави застосувати до ОСОБА_6 саме запобіжний захід у виді тримання під вартою.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини просили обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні просив суд застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, оскільки він має на утриманні малолітню дитину та цивільну дружину, працює на соковому заводі та не має наміру ухиляться від слідства.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 повернув автомобіль, вину визнає, не вчиняв нових злочинів останні 5 років, працевлаштований та має родину, просив суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 домашній арешт.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що за вказаним фактом слідчим відділом Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000628 від 28.04.2013 року, за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 289 КК України.
18.05.2013 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
Строку досудового розслідування не порушені, оскільки відповідно до руху з ЄРДР встановлено, що матеріали кримінального провадження неодноразово зупинялись та відновлювались, строк досудового розслідування продовжений до 11.05.2018 року.
Відносно підозрюваного ОСОБА_6 досудовим розслідуванням запобіжний захід не обраний, але в ході досудового розслідування встановлені ризики передбачені п. п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому у слідчого виникла необхідність в обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім того, на думку слідчого, ОСОБА_6 підозрюється у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, який відповідно до ст.12 КК України являється злочином середньої тяжкості, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, викладене свідчить про те, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи своє можливе майбутнє ув`язнення, з метою уникнення від покарання може почати переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того підозрюваний ОСОБА_6 знаходячись на свободі може продовжити займатись злочинною діяльністю, а отже вчинити інший злочин, оскільки раніше судимий та судимість не погашена
При розгляді клопотання слідчого суд враховує, що частиною 1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Зі змісту ст.194 КПК України вбачається, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які передбачені пунктами 1-3 частини першої даної статті.
Згідно правової позиції викладеної в рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини не одноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою («Єчус проти Литви»).
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року у справі №1-23/2003, запобіжний захід у вигляді взяття під варту не може бути застосований лише з мотиву тяжкості злочину, оскільки це суперечить Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду (статті 29, 62 Конституції України).
Так, з наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 5 років.
При вказаних обставинах, вважаю, що прокурором та слідчим доведені обставини, викладені в п.п.1, 2 ч.1 ст.194 КК України, однак не доведено жодними матеріалами (доказами), про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Так, ОСОБА_6 є особою раніше судимою, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, має стійкі соціальні зв`язки, оскільки працює офіційно на соковому заводі в с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області, має цивільну дружину та малолітню дитину. Слідчим вказана інформація підтверджена. Доказів переховуватись від органів досудового розслідування або суду слідчому судді не надано.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Наведене дає можливість обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на нього наступні обов`язки: з`являтися за вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
На підставі встановленого, керуючись ст.ст. 132, 176-178, 181, 193, 194, 196, 205 КПК України
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк з 13.04.2018 року по 10.05.2018 року включно та покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 181 КПК України, а саме:
1) прибувати до слідчого, прокурора, суду, в залежності від стадії кримінального провадження за першою вимогою;
2) не залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду у період часу з 22:00 до 05:00 години ранку.
Контроль за виконанням домашнього арешту ОСОБА_6 здійснює орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 , а саме: до Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області.
Роздільнянському ВП ГУНП в Одеській області негайно поставити ОСОБА_6 на облік, як особу щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого або суд.
Копію ухвали суду вручити підозрюваному ОСОБА_6 після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1