Справа № 360/441/17-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1053/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 05.10.2017

УХВАЛА
Іменем України
05 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 30.06.2017 року, яким :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Жовтневе Новомиргородського району Кіровоградської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який проживає в АДРЕСА_1 , одруженого, має одну малолітню дитину, непрацюючого, раніше судимого: 1) за вироком Святошинського районного суду м.Києва від 09.08.2005 року за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до двох років позбавлення волі; 2) за вироком Бородянського районного суду Київської області від 14.05.2008 року за ст.395 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до штрафу в розмірі 510 гривень; 3) за вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17.12.2012 року за ч.3 ст.187 КК України до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 08.08.2016 року по відбуттю строку покарання, із застосуванням ч.5 ст.72 КК України,

засуджено за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років.

Вироком також вирішено питання про речові докази по справі.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

31.10.2016 року, приблизно о 01-й годині 30 хвилин, в смт. Немішаєве Бородянського району Київської області ОСОБА_8 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, проник на горище будинку ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , звідки намагався таємно викрасти 15 кг мідного дроту вартістю 120 гривень за 1 кг, тиристор на алюмінієвий радіатор для зварювального апарату вартістю 150 гривень та алюмінієву м`ясорубку вартістю 200 гривень, проте не вчинив всіх дій, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений на місці вчинення злочину потерпілим ОСОБА_9 , і залишив вказане майно та з місця злочину втік.

19.01.2017 року, приблизно о 19-й годині 50 хвилин, в смт. Клавдієве Бородянського району Київської області обвинувачений ОСОБА_8 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, на перехресті вул. Вербової та вул. Травневої, неподалік залізничних колій, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_10 , яке виразилось у завданні їй одного удару по спині та одного удару по шиї рукою, відкрито викрав, а саме вихопив з руки потерпілої ОСОБА_10 жіночу сумку чорного кольору, у якій знаходились грошові кошти в сумі 3578 гривень та мобільний телефон "Samsung Galaxy А5" вартістю 5000 гривень, і, заволодівши цим майном, з місця вчинення злочину втік, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 8578 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати, направити справу на новий судовий розгляд, призначити йому більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. Обґрунтовуючи своїх вимоги, зазначає, що він не скоював інкримінованих злочинів, під час досудового слідства було порушено його право на захист, до нього застосувався моральний та фізичний тиск. Не було проведено необхідних слідчих дій. При призначенні покарання судом було перевищено санкцію ч. 2 ст. 186 КК України.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК та за ч.2 ст.186 КК України за обставин, описаних у вироку, є обгрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок суду підтверджується сукупністю зібраних і перевірених в судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.15 і ч.3 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення, і за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що під час досудового розслідування не були проведені усі необхідні слідчі дії, колегія суддів знаходить необґрунтованими та безпідставними.
Відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Як вбачається з вироку суду, суд обгрунтував свій висновок про винуватість ОСОБА_8 в інкримінованих злочинах на доказах, безпосередньо досліджених в судовому засіданні, зокрема на показаннях потерпілого ОСОБА_9 , який вказав на обвинуваченого як на особу, яку він застав на своєму горищі під час спроби скоїти крадіжку його майна, але останній втік до приїзду поліції; показаннях потерпілої ОСОБА_10 , яка стверджує, що саме ОСОБА_8 напав на неї і викрав її сумку. Свідок ОСОБА_11 пояснив, що після дзвінка потерпілої ОСОБА_12 він наздогнав обвинуваченого та повалив його на змелю, він бачив як ОСОБА_8 викинув викрадену сумку. Вказані обставини підтвердили свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Крім цього, суду стороною обвинувачення були надані докази вини обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме : протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.01.2017 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_10 повідомила, що 19.01.2017 року, приблизно о 19-й годині 50 хвилин, в смт. Клавдієве, на перехресті вулиць Вербової і Травневої ОСОБА_8 пограбував її, вихопивши з руки сумку, в якій знаходились гроші та мобільний телефон; протокол затримання ОСОБА_8 від 19.01.2017 року безпосередньо після вчинення злочину; протокол огляду місця події від 19.01.2017 року.

Зазначені вище докази були досліджені судом на предмет їх належності, допустимості та достатності. Всі ці докази визнані судом належними та допустимими і в своїй сукупності достатніми для визнання вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що до нього застосувався моральний та фізичний тиск, колегія суддів зазначає, що ні в судовому засіданні суду першої інстанції, ні до цього, обвинувачений ОСОБА_8 з приводу незаконних дій щодо нього працівників поліції не звертався. Крім цього, він не зазначає в чому полягав тиск. В судовому засіданні обвинувачений відмовився давати показання і суд на підставі наявних наданих йому доказів прийняв відповідне судове рішення.
Колегія суддів вважає, що надані стороною обвинувачення докази вини ОСОБА_8 , які оцінені судом першої інстанції, беззаперечно доводять його вину у вчиненні інкримінованих злочинів.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про призначення йому покарання, яке перевищує санкцію ч.2 ст. 186 КК України, є необґрунтованим, оскільки обвинуваченому за вказаною нормою закону було призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, а остаточне покарання у вигляді 7 років позбавлення волі було призначено на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за сукупністю злочинів. У відповідності до ч. 2 ст. 70 КК України, якщо хоча б один із злочинів є умисним тяжким або особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині КК України. Поскільки обидва злочини, у вчиненні яких ОСОБА_8 визнаний винним є тяжкими злочинами, суд вірно застосував принцип часткового складання покарань за сукупністю злочинів і визначив остаточне покарання більш ніж передбачено санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, в межа строку встановленого для покарання у виді позбавлення волі на певний строк від одного до п`ятнадцяти років позбавлення волі.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначене з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України. На думку колегії суддів обране обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
За таких обставин колегія суддів вважає вирок суду законним та обґрунтованим і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бородянського районного суду Київської області від 30.06.2017 року щодо нього, без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення, обвинуваченим у той же строк з моменту отримання копії ухвали.
С У Д Д І :