АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/2246/17 Номер провадження 11-кп/786/760/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 7 червня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою засудженому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Остапівка, Варвинського р-ну, Чернігівської обл., раніше судимого, засудженого:

- 27.07.2015 Лохвицьким районним судом Полтавської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч.1, ч. 4 ст. 70 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі,
відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України.

Приймаючи таке рішення суд зазначив, що засуджений своєю поведінкою не довів свого виправлення, оскільки, хоча засуджений і не мав стягнення, проте має задовільну характеристику, не працює і отримав лише одне заохочення, що не може свідчити про його виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений, посилаючись на те, що він не має стягнень та має заохочення, просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання згідно ст. 81 КК України.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, міркування прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Пунктом 3 частини 3 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Так під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_7 засуджений 12.06.2015 Чорнухинським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 1 рік 3 місяці позбавлення волі, а також 27.07.2015 Лохвицьким районним судом Полтавської області за ч.ч. 2,3 ст. 185, ч.ч. 1,4 ст. 70 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі (а.м.о.с. 2-3, 22-23).

6.07.2016 Крюківським районним судом м. Кременчук Полтавської області засудженому ОСОБА_7 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12.06.2015 по 27.08.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.м. о.с. 30).

Початок строку покарання ОСОБА_7 з 12.06.2015, кінець строку покарання 12.08.2018 (а.м. п. 42).

У Кременчуцькій виправній колонії УДПтС в Полтавській області № 69 ОСОБА_7 відбуває покарання з 18.09.2015.

Згідно характеристики засудженого, наданої начальником відділення № 7 соціально-психологічної служби установи ОСОБА_9 та в.о. заступника начальника установи ОСОБА_10 , затвердженої в.о. начальника Кременчуцької виправної колонії (№69) ОСОБА_11 від 17.08.2017, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання в установі характеризувався задовільно, дотримувався встановлених вимог порядку відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку дня, стягнень не мав, має одне заохочення. По відношенню до працівників адміністрації установи ввічливий, виконує їх законні вимоги. Позову не має. На виробництві установи не працевлаштований. Не приймає участі у суспільному житті колективу засуджених відділення, на заходи виховного характеру реагує задовільно. Вину у вчиненому злочині визнає. За час відбування покарання не став на шлях виправлення (а.п.о.с. 42).

За час відбування покарання ОСОБА_7 має 1 заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці, стягнень не має. (а.п.о.с. 43).

Згідно особової справи: 21.12.2016 - відмовлено у поданні матеріалів на засудженого ОСОБА_7 в застосуванні ст. 101 КВК України, 18.05.2017 відмовлено в поданні матеріалів щодо застосування до нього ст. 82 КК України на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням 17.08.2017 відмовлено у поданні матеріалів на застосування пільги згідно ст. 81 КК України у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (а.о.с. 41).

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Відмовляючи в задоволенні заяви засудженого, суд першої інстанції всебічно врахував дані про поведінку і ставлення до праці ОСОБА_7 за весь час відбування покарання, які наведені вище, та прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_7 не довів свого виправлення.

Доводи засудженого на неврахування судом того, що він не має стягнень та має заохочення є необґрунтованими та спростовується рішенням суду.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що засуджений хоча і не допускав порушень відбування покарання, проте взагалі за час відбування покарання в установі він взагалі не працював, у той час як висновки щодо виправлення ОСОБА_7 можна зробити на підставі не лише сумлінної поведінки засудженого, а і ставленням до праці, ОСОБА_7 раніше звільнявся умовно-достроково на невідбутий строк покарання та в цей період вчинив нові злочини, представники адміністрації установи в характеристиці зазначили, що засуджений за час відбування покарання не став на шлях виправлення (а.о.с.2,3). Тому колегія суддів вважає, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці за весь час відбування покарання не довів своє виправлення, а тому відсутні підстави для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 7 червня 2017 року залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 20 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4