Справа № 583/2711/14-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
В судовому засіданні представник скаржників ОСОБА_5 , діючий на підставі угод про надання правових послуг адвоката від 15.07.2014 р. та від 16.07.2014 р., вимоги, зазначені в скарзі, підтримав, та пояснив, що дійсно, 04.07.2014 р. працівниками міліції були тимчасово вилучені автомобілі ЗІЛ 130 д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , та ЗІЛ 130 д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , пояснивши це тим, що вони незаконно видобували пісок, адже об`єктом злочину може бути видобутий пісок. Крім того, за допомогою вказаних автомобілів не може бути пісок добути, а відповідальність за перевезення чи переміщення незаконно добутих надр в ст. 240 КК України не передбачена. А тому вказані автомобілі не можуть бути і знаряддям злочину. На даний час вказані автомобілі не використовуються його довірителями для здійснення підприємницької діяльності, що порушує їх права.
Слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення вимог скаржників, адже відповідно до постанови слідчого від 04.07.2014 р. вказані автомобілі були визнані знаряддям вчиненого кримінального правопорушення та речовими доказами та передані на відповідальне зберігання. А тому не можуть бути повернуті власникам, оскільки із вказаними автомобілями необхідно провести певні слідчі дії, так як вони містять сліди злочину.
Суд, вивчивши доводи скарги, заслухавши пояснення представника скаржників, заперечення слідчого, прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені в процесі огляду речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчиненого кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, автомобілі ЗІЛ 130 д.н.з. НОМЕР_2 та ЗІЛ 130 д.н.з. НОМЕР_1 є таким речовим доказом, який містить сліди вчиненого кримінального правопорушення.
За вказаних обставин, повернення автомобілів як речових доказів на відповідальне зберігання скаржникам як їх законним володільцям - неможливо без шкоди для кримінального провадження, так як це може призвести до втрати речового доказу, він містить сліди вчиненого кримінального правопорушення, і стосовно вказаного автомобіля необхідно провести ряд слідчих дій, в тому числі призначити експертизи, тощо.
Відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про долю речового доказу може бути вирішене під час ухвалення рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Враховуючи викладене, скарга ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна - не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 98, 100, 303-307 КПК України, слідчий суддя -
Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя

Охтирського міськрайонного суду ОСОБА_1