Справа № 214/2462/15-к
1-кп/214/47/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 по

кримінальному провадженню №00001085 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 115 ч.2 п.6, 289 ч.3 КК України, по якому провадження здійснюється судом присяжних, суд, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання захисника, в якому він просить змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування клопотання зазначає наступне. Слідчим суддею був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 . Вважає, що даний запобіжний захід є занадто суворим та до обвинуваченого слід було б застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту виходячи з наступного. Згідно приписів ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини. Суддею повинно бути проведено аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного або обвинуваченого, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України (Рішення у справі "Смирнова проти Росії", скарги № 461,33/99 та 48183/99, від 08.06.1995 у справі "Ягчі і Саргін проти Туреччини", від 23.09.2008 у справі "Вренчев проти Сербії" тощо). При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані в ст. 178 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_5 стверджує, що він не намагатиметься переховуватися від слідства та суду, тиснути на потерпілих та свідків, зміняти, спотворювати чи знищувати будь-які речі та документи, які мають відношення до даного кримінального провадження. ОСОБА_5 , є хворою людиною, а за час тримання мого підзахисного під вартою у ДУ "КУВП №3", більш ніж за 2,5 роки значно погіршився стан його здоров`я, що підтверджується інформаційним повідомленням в.о. начальника МСЧ КУВП №3 ОСОБА_6 (вих. №к-3/19-1789) та копіями виписок із медичної карти стаціонарного хворого хірургічного відділення з 20.02.2017-13.03.2017 рр. та з 14.03.2017-16.03.2017 рр., відповідно до яких, обвинувачений ОСОБА_5 , після численних скарг на погане самопочуття був госпіталізований до КЗ "Криворізька міська клінічна лікарня №8" ДОР", де йому був поставлений діагноз ЖКБ; хронічний калькульозний холецистит; холедохолітіаз; механічна жовтуха; холангіт; хронічний вірусний гепатит С та де останній був прооперований по медичним показникам. 14.03.2017 р. ОСОБА_5 був повторно госпіталізований до вищевказаної лікарні з діагнозом при виписці - в`ялогранулююча рана передньої черевної стінки; функціональний дренаж холедоха; хронічний вірусний гепатит С. Вказує, що з кожним днем перебування в установі виконання покарань стан здоров`я ОСОБА_7 погіршується, належну медичну допомогу в стінах даної установи він не отримує, що призвело до незворотних процесів в його організмі та в подальшому може призвести і до смерті. З цих підстав обвинувачений бажає пройти курс повноцінного лікування та реабілітації у відповідних фахівців для поліпшення стану свого здоров`я. Зазначає, що слідчим не наведено жодного достатнього доказу, а лише самі припущення відносно того, що існують ризики з приводу перешкоджання кримінальному провадженню, вчинення іншого кримінального провадження та незаконний вплив на свідків, потерпілих та ін. Підставою для застосування щодо особи запобіжного заходу є наявність реальних ризиків вчинення підозрюваним дій, які перешкоджатимуть належному проведенню досудового розслідування, але в жодному випадку не припущення слідчого. Наполягає, що зазначені факти дають змогу об`єктивно розцінювати відсутність ризиків, зазначених ст.177 КПК України, та дають змогу змінити обраний запобіжний захід на більш м`який, а саме, на домашній арешт.

У судовому засіданні захисник підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу та його зміст. Крім того, пояснив, що обвинувачений хворіє на ряд хронічних захворювань, забезпечити належне лікування в умовах слідчого ізолятора неможливо. Проти продовження строку тримання під вартою заперечує.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав клопотання захисника, просить змінити йому запобіжний захід на домашній арешт. Також пояснив, що стан його здоров`я погіршується. Проти продовження строку тримання під вартою заперечує.

Прокурор у судовому засіданні заперечує проти зміни обвинуваченому запобіжного заходу. При цьому пояснив, що доводами для зміни запобіжного заходу є стан здоров`я обвинуваченого, але згідно повідомлень слідчого ізолятора, обвинувачений за станом здоров`я може приймати участь у судових засіданнях. Одночасно прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки обвинувачений може вчинити новий злочин, вплинути на свідків. Також прокурор пояснив, що ризики, які були наявні при обранні запобіжного заходу, залишилися. Вказує, що після вчинення злочину, в якому ОСОБА_5 обвинувачується, він вчинив новий злочин.

Обвинувачений не заперечує проти продовженням строку тримання під вартою, пояснив, що покладається на думку суду.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченому належить продовжити. При цьому суд враховує наступне.

Згідно ст.331 ч.3 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно вимог ст.331 ч.3 п. 3 КПК України, під час здійснення судового провадження судом присяжних, питання передбачене цією частиною вирішує головуючий.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначений під час досудового розслідування судом строк тримання обвинуваченого під вартою, був продовжений судом до 12 вересня 2017 року. До спливу цього продовженого строку, судове провадження не може бути закінченим. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 115 ч.2 п.6, 289 ч.3 КК України, які у відповідності до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів. З урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що існують ризики передбачені ст. 177 ч.1 КК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_5 , побоюючись покарання, може переховатися від суду. Також існує ризик, що обвинувачений може впливати на інших учасників, тобто перешкодити встановленню істини по справі, а також вчинити інший злочин. Так, свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що на нього вчиняють тиск родичі обвинуваченого. Ця обставина дає суду підстави вважати, що перебуваючи на свободі, обвинувачений також може вчинити дії щодо впливу на згаданого свідка. Тому, суд вважає, що доцільним є продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою. Інший, більш м`який запобіжний захід, на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.

При цьому, суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченого належить продовжити, згідно ст.197 КПК України, строком на 60 днів. Зважаючи на те, що юридичне значення ухвали про продовження строку тримання під вартою є в продовженні строку, який закінчується, то юридично значима дія цієї ухвали починається з дня закінчення строку тримання під вартою, тому вказані 60 днів необхідно відраховувати з 12 вересня 2017 року і продовжити строк тримання під вартою до 11 листопада 2017 року.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу ґрунтується на тому, що сторона обвинувачення не довела достатніх ризиків при обранні запобіжного заходу. Також посилається на те, що обвинуваченому необхідно пройти курс лікування та реабілітації.

Суд вважає, що стороною обвинувачення доведено існування такого ризику, як можливість впливу з боку обвинуваченого на свідків. Так, свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що на нього вчиняють тиск родичі обвинуваченого. Ця обставина дає суду підстави вважати, що перебуваючи під домашнім арештом, обвинувачений також може вчинити дії щодо впливу на згаданого свідка.

Доводи захисника про, те що обвинувачений не отримує належного лікування, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. Так, згідно повідомлення ДУ «Криворізька установа покарань (№3) від 6 червня 2017 року стан здоров`я обвинуваченого розцінюється як умовно-задовільний, останній може приймати участь у судових засіданнях.

Тому у задоволенні клопотання про зміну заможного заходу належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 369-372, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 продовжити до 11 листопада 2017 року.

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1