Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кс/641/1655/2017 Справа №641/4043/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2017 року Комінтернівський районний суд м. Харкова
у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю слідчого ОСОБА_3
Слідчий СВ Слобідського відділу поліції ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна під час ОМП від 11.09.2017 року, а саме на телевізор «Samsung CS21A730E3».
Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на те, що 20.06.2017 до Слобідського ВП ГУНП в Харківській області надійшов рапорт ДІМ Слобідського ВП, за фактом звернення 10.06.2017 гр. ОСОБА_5 , про те, що за місцем її мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , її син ОСОБА_6 ,, скоїв крадіжку кофе варки, банківської карти та телевізору.
Допитана в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що на початку червня 2017 року, точної дати вона не пам`ятає, вона зустріла знайомого хлопця ОСОБА_8 , який запропонував придбати їй телевізор «Самсунг» за 500 гривень, на що вона погодилась та придбала даний телевізор. При цьому ОСОБА_9 пояснив, що це його телевізор.
В ході проведення ОМП від 08.09.2017 року у ОСОБА_7 вилучено даний телевізор «Samsung CS21A730E3».
11.09.2017 даний телевізор «Samsung CS21A730E3» було оглянуто та приєднано в якості речового доказу до даного кримінального провадження.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами, відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав у повному обсязі.
Заслухавши слідчого, дослідивши копії матеріалів, доданих до клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Так, Відповідно до ст. 167 КПК України Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про арешт майна довів правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, та встановивши відсутність наслідків арешту майна для інших осіб.
Слідчий суддя вважає, що слідчим доведені обставини, для арешту майна, передбачені КПК України.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого обґрунтовано та підлягає задоволенню.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 170, 172, 173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали про арешт майна доручити слідчому.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1