Справа № 357/909/17
1-кп/357/284/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.04.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 , який одночасно є цивільним позивачем,

представника потерпілого, адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , який одночасно є цивільним відповідачем

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №1 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, судову справу за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України уродженця м. Біла Церква, Київської області, з повною середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого п/п Бойко, збиральником ланцюжків, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , раніше не судимого, запобіжний захід не застосовувався,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:
21 червня 2016 року приблизно о 22 годині 00 хв. ОСОБА_6 перебуваючи в с. Фурси Білоцерківського району, Київської області, на проїжджій частині дороги, що поряд з будинком №57а, по вул. Леніна на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, вчинив бійку, в ході якої, діючи з метою заподіяння тілесних ушкоджень та бажаючи настання наслідків у вигляді спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень умисно наніс потерпілому удар головою в обличчя, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді рани на спинці носа, перелому кісток носа, струсу головного мозку, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, визнав частково як в обсязі зміненого прокурором обвинувачення, так і в обсязі раніше пред`явленого обвинувачення, яке підтримує потерпілий. Щодо обставин вчинення злочину дав суду показання, що 21.06.2016 року він перебував у с. Фурси у своєї бабусі. За ним приїхали його знайомі хлопці і вони поїхали на автомобілі. По дорозі ОСОБА_8 лаявся по телефону. Коли вони рухались на автомобілі, то побачили автомобіль, що рухався попереду і вони обігнавши його зупинили. ОСОБА_9 попросив розібратись з ОСОБА_10 , який керував автомобілем. Він з ОСОБА_11 підійшов до дверей водія і, відкривши двері, сказав ОСОБА_4 , щоб той вийшов з машини, але останній став махати ногами, потім вийшов з автомобіля і почав ходити за ОСОБА_6 , вдарив його по руці. У відповідь ОСОБА_6 наніс один удар головою в обличчя. Стверджує, що більше жодних ударів ОСОБА_4 ні ногами, ні руками не наносив. Цивільний позов потерпілого визнає частково, оскільки вважає, що повністю відшкодував завдану потерпілому матеріальну шкоду, щодо стягнення моральної шкоди покладається на розсуд суду, але стверджує, що заявлена до стягнення сума є занадто високою для нього.

Крім часткового визнання своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, в обсязі зміненого обвинувачення, вина ОСОБА_6 доведена наданими прокурором доказами у їх сукупності: показаннями потерпілого, свідків досліджених судом, документами - протоколами слідчих дій та процесуальними рішеннями з додатками у вигляді технічних носіїв; висновками судових експертиз, а саме:.

Показаннями допитаного судом потерпілий ОСОБА_4 дав показання, що 21.06.2016 року йому приблизно о 21 год. 30 хв. коли він перебував на АЗС «Люксвен» в м. Білій Церкві йому зателефонували знайомі дівчата ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та попросили забрати їх з грильбару, що знаходиться на вул. Л. Курбаса та завести в с. Фурси. Коли він вже з дівчатами проїжджав через міст у с. Фурси побачив ззаду автомобіль, який подавав світлові сигнали а потім обігнав автомобіль та, підрізавши, змусив зупинитись. Він впізнав автомобіль свого однокласника З іншого автомобіля вискочили ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , які підбігли до нього та ОСОБА_6 почав наносити удари в шию та підборіддя через відкрите скло. ОСОБА_8 витягнув потерпілого через пасажирське сидіння після чого також став наносити удари. Ложкін в цей час щось шукав у автомобілі. Коли потерпілий підійшов до автомобіля і забрав ключі ОСОБА_6 наніс йому дар головою в область носа та він втратив свідомість. Всього ОСОБА_15 наніс йому 5 ударів: 2 - в шию та підборіддя, 1 - в ліве плече, 1 - в ліву ключицю та 1- головою в обличчя. По ногах та руках ОСОБА_6 удари не наносив. Новік 5-6 ударів.

Показаннями допитаної судом свідка ОСОБА_16 матері потерпілого ОСОБА_4 , відповідно до яких 21.06.2016 року приблизно о 23 год. їй зателефонував син та повідомив, що його побили ОСОБА_17 та 4 особи. Коли вони приїхали на місце події то побачили сина, який сидів в автомобілі, у нього було розсічене перенісся, покришені зуби, одяг у крові. Син повідомив, що в ніс наніс удар ОСОБА_6 , який також пошкодив автомобіль. Після події син тривалий час лікувався та став нервовий, збуджений.

Показаннями допитаної судом свідка ОСОБА_18 відповідно до яких в час, коли сталася подія, вона їхала разом з подругою ОСОБА_19 в автомобілі ОСОБА_4 . Свідок сиділа на задньому сидінні за переднім пасажирським сидінням. Бачила як ОСОБА_20 та ОСОБА_8 виривали дверцята водія. Бачила як хтось із хлопців бив ОСОБА_4 в грудну клітку. Бачила як ОСОБА_6 наносив удари, але куди саме не пригадує. Бачила як ОСОБА_14 тримав ОСОБА_4 , завівши його руки за спину. Спочатку зазначила, що бачила як хтось наносив удар коліном в лице потерпілому, але не бачила хто. В подальшому зазначила, що удару коліном не було. Бачила як ОСОБА_4 падав на коліна і на руки. Після бійки бачила тілесні ушкодження у ОСОБА_4 , зокрема розбитий ніс, синці та садна на тілі.

Показаннями допитаної судом свідка ОСОБА_19 , які щодо перебігу події, які передували вчиненню злочину вцілому співпадають з показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_18 . Щодо обставин вчинення злочину зазначила, що в автомобілі ОСОБА_4 вона сиділа на передньому пасажирському сидінні. Коли їх автомобіль був зупинений з іншого автомобіля вибігли ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_8 та ОСОБА_22 . ОСОБА_17 був за кермом. Новік та ОСОБА_15 почали бити по автомобілю, де сидів ОСОБА_4 . Вона в цей час вийшла з автомобіля. Стверджує, що пам`ятає як бачила, як ОСОБА_15 бив ногами по ногах потерпілого і кулаком по переніссю. Стверджує, що в деталях події не пам`ятає,оскільки пройшло дуже багато часу.

- витягом з ЄРДР з кримінального провадження №0003172, з якого видно, що 22.06.2016 року до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області надійшла письмова заява ОСОБА_4 про те, що 21.06.2016 року приблизно о 23 год. в селі Фурси Білоцерківського району неподалік АЗС БРСМ невідомі вчинили хуліганські дії щодо нього, при цьому спричинили йому тілесні ушкодження.

- рапортом оперативного чергового Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 22.06.2016 року про те, що 22.06.2016 року о 01 год. 56 хв. від лікаря МЛ №2 надійшло повідомлення про те, що 22.06.2016 року о 1 год. 40 хв. до них за медичною допомогою звернувся ОСОБА_4 з діагнозом струс головного мозку, відкрита травма живота.

- рапортом оперативного чергового Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 21.06.2016 року про те, що 21.06.2016 року о 23 год. 24 хв. надійшло повідомлення від ОСОБА_23 про те, що 21.06.2016 року о 23 год. 00 хв. за адресою с. Фурси, на автозаправці «БРСМ» невідомі побили її сина.

- заявою ОСОБА_4 від 21.06.2016 року про притягнення до відповідальності знайомих ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , та ОСОБА_26 , які 21.06.2016 року близько 23 год. в с. Фурси неподалік АЗС «БРСМ» вчинили з ним бійку під час якої нанесли тілесні ушкодження.

-протоколом огляду місяця події від 27.12.2016 року з доданою фототаблицею, відповідно до якого зафіксовано обстановку в с. Фурси, Білоцерківського району на ділянці автодороги поряд з будинком №57а по вул. Леніна.

-висновком експерта № 347/д від 13.08.2016 року, відповідно до якого при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_4 знайдені наступні ушкодження: рана на спинці носа, садна на голові перелом кісток носа, струс головного мозку, садна на кінцівках. Описані ушкодження заподіяні тупими предметами, не виключена можливість від ударів руками та ногами по тілу потерпілого у строк вказаний у постанові. Ушкодження на голові відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Інші ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Судово-медичних даних для відповіді на питання №5 постанови (скільки потрібно нанести ударів, щоб виникли вказані тілесні ушкодження) при вивченні медичних документів не виявлено.

-протоколом слідчого експерименту від 29.11.2016 року з відеозаписом на СД диску відповідно до якого потерпілий ОСОБА_4 показав характер та механізм нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, зокрема зі слів потерпілого, коли він сидів у автомобілі, обвинувачений наніс йому один удар кулаком правої руки в ліве плече, один удар кулаком лівої руки в грудну клітку по центру, один удар кулаком правої руки в область шиї та лівої щелепи. Коли ОСОБА_8 витягнув його на вулицю то ОСОБА_6 наніс йому один удар кулаком правої руки в ліве плече, один удар кулаком лівої руки в центр грудної клітки та прямий удар ногою в область низу живота та ліву руку, якою він захистився від удару, який пройшовся по дотичній. Після цього йому удари наносив ОСОБА_8 а ОСОБА_6 побіг до автомобіля. Коли потерпілий підійшов до автомобіля, щоб забрати ключі до нього підійшов ОСОБА_6 та наніс один удар головою в обличчя в район носа.

-висновком експерта №517/д від 06.12.2016 року, відповідно до якого локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_4 , виявлених при вивченні медичних документів дають можливість вважати, що вони могли виникнути при обставинах, вказаних ним у протоколі проведення слідчого експерименту від 29.11.2017 року.

Локалізація ушкоджень у ОСОБА_4 на голові та кінцівках не виключає можливість того, що вони могли бути спричинені ОСОБА_6 як вказано у протоколі проведення слідчого експерименту від 29.11.2016 року.

Локалізація ушкоджень у ОСОБА_27 на кінцівках не виключає можливість того, що вони могли бути спричинені ОСОБА_28 як вказано у протоколі проведення слідчого експерименту від 29.11.2016 року.

Так як при вивченні медичних документів ушкоджень на шиї та тулубі у ОСОБА_27 не виявлено то судово-медичних даних, які б вказували на те, що ОСОБА_29 були нанесені потерпілому ушкодження немає.

-висновком експерта №6/д від 10.01.2017 року, відповідно до якого локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_4 , виявлених при вивченні медичних документів дають можливість вважати, що мало місце не менш ніж три точки прикладення сили та всі вони не могли виникнути тільки від одного удару по його тілу.

-при вивченні медичних документів (медичної карти стаціонарного хворого Білоцерківської міської лікарні №2 за №7139 та медичної карти стаціонарного хворого Білоцерківської міської лікарні №1 за №6256) судово-медичних даних, які б вказували про наявність у нього травм зубів не виявлено.

-Вказане в пункті №3 підсумків не дозволяє встановити зв`язок між травмою 21.06.2016 року та ушкодженнями на зубах ОСОБА_4 , описаних 10 серпня 2016 року в медичній картці стоматологічного хворого №2227.15.

За результатами дослідження наданих стороною обвинувачення доказів у інших учасників судового провадження не виникло зауважень щодо їх належності та допустимості. Суд, оцінюючи надані докази з точки зору їх належності та допустимості не встановив підстав, передбачених ст. 87 КПК України, які тягнуть безумовне визнання доказів недопустимими.

Суд вважає доведеною ту обставину, що обвинувачений наніс потерпілому один удар головою в обличчя. На вказаній обставині категорично настоює сам обвинувачений та його показання у цій частині підтвердив також в судовому засіданні потерпілий. За таких обставин твердження свідка ОСОБА_19 про нанесення удару кулаком в ніс суд розцінює як суб`єктивне сприйняття свідками події.

Водночас потерпілим, який підтримав обвинувачення в попередньому обсязі суду не надано достатніх доказів того, які б давали підстави поза межами розумного сумніву зробити висновок, що обвинувачений наніс потерпілому удари руками, ногами по тілу останнього чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді саден на кінцівках.

При цьому суд звертає увагу на ту обставину, що потерпілий під час допиту в суді дав показання, що всього ОСОБА_6 наніс йому 5 ударів: 2 кулаком в шию та підборіддя, 1 кулаком в ліве плече, 1 кулаком в ліву ключицю та 1- головою в обличчя. По ногах та руках ОСОБА_6 удари не наносив.

Водночас з дослідженого судом відеозапису видно, що під час слідчого експерименту потерпілий чітко вказав, що ОСОБА_6 коли він сидів у автомобілі, наніс йому один удар кулаком правої руки в ліве плече, один удар кулаком лівої руки в грудну клітку по центру, один удар кулаком правої руки в область шиї та лівої щелепи. Коли ОСОБА_8 витягнув його на вулицю то ОСОБА_6 наніс йому один удар кулаком правої руки в ліве плече, один удар кулаком лівої руки в центр грудної клітки та прямий удар ногою в область низу живота та ліву руку, якою він захистився від удару, який пройшовся по дотичній. Після цього йому удари наносив ОСОБА_8 а ОСОБА_6 побіг до автомобіля. Коли потерпілий підійшов до автомобіля, щоб забрати ключі до нього підійшов ОСОБА_6 та наніс один удар головою в обличчя в район носа.

Також суд звертає увагу, що відповідно до висновку експерта №517/д від 06.12.2016 року, локалізація ушкоджень у ОСОБА_4 на голові та кінцівках не виключає можливість того, що вони могли бути спричинені як ОСОБА_6 як вказано у протоколі проведення слідчого експерименту від 29.11.2016 року так і ОСОБА_30 як вказано у протоколі проведення слідчого експерименту від 29.11.2016 року.

Таким чином потерпілий під час досудового розслідування і під час судового розгляду повідомив про різний механізм заподіяння йому тілесних ушкоджень, що допускається і вказаним висновком експерта. При цьому тілесні ушкодження на грудній клітці, животі, шиї та щелепі потерпілого не виявлені, свідки в силу значного перебігу часу не змогли чітко відтворити обставини вчинення злочину, а явка частини свідків ні прокурором, ні потерпілим, який взяв на себе підтримання обвинувачення до суду не забезпечено та учасники відмовились від їх допиту. Оскільки в ході судового розгляду суду не надано достатніх доказів, які поза будь - яким розумним сумнівом давали б суду законну підставу зробити висновок про нанесення обвинуваченим ударів по кінцівках потерпілого та заподіяння йому тілесних ушкоджень підстав визнавати його винуватим у вказаних діях у суду немає.

В судовому засіданні беззаперечно встановлено та доведено сукупністю доказів, що саме від нанесеного ОСОБА_6 удару головою в обличчя потерпілий отримав тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з діями обвинуваченого.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України в обсязі зміненого прокурором обвинувачення доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 вчинив нетяжкий умисний закінчений злочин, проти здоров`я особи, яке є найвищою в Україні соціальною цінністю, гарантованою ст.ст. 3, 27 Конституції України. Судом також враховуються наслідки, які настали від вчинення злочину у вигляді фізичної шкоди здоров`ю потерпілого.

Суд також враховує, що вчинення обвинуваченим злочину не було обумовлене неправильною поведінкою з боку потерпілого. Зокрема в ході судового розгляду встановлено, що неприязні відносини та конфлікт між обвинуваченим та потерпілим виник внаслідок опосередкованого впливу з боку третіх осіб, які брали участь у конфлікті.

При цьому за результатами дослідження доказів, суд приходить до переконання, що обвинувачений для скоєння злочину використав малозначний привід, що є підставою для притягнення його до відповідальності за іншою нормою Закону, однак суд розглядає справу в межах висунутого обвинувачення.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 раніше не судимий до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання сусідами характеризується вцілому добре, веде соціальний спосіб життя має сім`ю. Оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувачений як до вчинення злочину так і після його вчинення веде соціальний спосіб життя з міцними соціальними зв`язками.

Водночас суд критично оцінює показання обвинуваченого, в тій частині, що коли вони зупинили автомобіль і підійшли до автомобіля ОСОБА_4 , щоб розібратися з ним, то ніби то саме останній почав ганятись за обвинуваченим і намагався його вдарити і він у відповідь наніс удар в обличчя головою.

Вказану позицію суд розцінює як намагання зменшити ступінь своєї вини та уникнути покарання у вчиненому, а тому суд приходить до висновку, що в діях обвинуваченого відсутня така пом`якшуюча покарання обставина як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Водночас суд визнає як пом`якшуючу покарання обставину відповідно до ст. 66 КК України, добровільне відшкодування завданого злочином матеріального збитку.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним та іншими особами нових злочинів йому необхідно і достатньо призначити покарання у межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, яке з огляду на усі вищевказані обставини за своїм видом не може бути найм`якішим, а тому обвинуваченому слід призначити громадські роботи у мінімальному розмірі на строк 150 годин.

При вирішенні питання щодо заявленого цивільного позову до ОСОБА_6 потерпілим ОСОБА_4 про відшкодування 5 517 грн. 32 коп. матеріальної шкоди та моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень то він підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В силу вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи з положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року за № 4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не визнав вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди у повному обсязі, оскільки повністю відшкодував завдану шкоду.

В частині стягнення моральної шкоди покладається на розсуд суду.

Цивільним позивачем не доведено, що ним було витрачено 5 517 грн. 32 коп. Як доказ понесених витрат цивільний позивач надав суду висновок автотоварознавчої експертизи від 19.09.2016 року відповідно до якого матеріальний збиток завданий власнику автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження станом на 21.06.2016 рік складає 4 097 грн. 98 коп., який судом не береться до уваги, оскільки пошкодження автомобіля не охоплюється складом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та не є способом його вчинення. Отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Крім того як доказ заподіяння матеріальної шкоди потерпілим надано довідку ТОВ «Беладент плюс» №8 від 28.02.2017 року, відповідно до якої на лікування двох, які ніби то пошкоджені внаслідок дій ОСОБА_6 потерпілий витратив 1 450 грн. Вимога на вказану суму також не може бути задоволена, оскільки ОСОБА_6 не інкримінується заподіяння даного тілесного ушкодження. За таких обставин суд вважає доведеними вимоги про стягнення матеріальної шкоди на суму 3 969 грн. 34 коп.

Водночас враховуючи, що цивільним відповідачем було відшкодовано потерпілому 4000 грн. в рахунок завданих матеріальних збитків, що підтверджується розпискою потерпілого від 10.07.2017 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню, оскільки цивільний позивач у позовній заяві обґрунтував у чому полягає завдана йому моральна шкода навів обставин, що вказують на її заподіяння та зазначив докази, що підтверджують ці обставини, тобто довів завдання йому моральної шкоди. Крім того, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд також враховує обставини та характер вчинення злочину та ступінь вини обвинуваченого а також ту обставину, що вчиненню злочину не передувала неправильна чи протиправна поведінка потерпілого.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 127, 369 - 371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ВизнатиОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.125 КК України у виді громадських робіт строком 150 годин
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
У стягненні 5 517 грн. 32 коп. матеріальної шкоди відмовити.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.
Вирок може бути оскаржений, до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.
Суддя ОСОБА_1