Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/110/17-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2017 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000032 від 11.01.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Андріївка Олевського району Житомирської області, паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, розлученої, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, працюючої помічником вихователя дошкільного навчального закладу № 1 «Зірочка» м.Олевськ, не інвалід, не депутат, не судимої, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
08 січня 2016 року, об 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по вул.Богдана Хмельницького, 55 в м.Олевську Житомирської області, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, що проявилися з приводу поділу майна, де під час даного конфлікту, ОСОБА_3 , діючи умисно та бажаючи настання негативних наслідків, з метою спричинення тілесних ушкоджень, застосовуючи фізичне насильство яке виразилося у нанесенні, долонею правої руки трьох ударів по обличчю потерпілої ОСОБА_5 , заподіявши при цьому останній тілесні ушкодження у вигляді: садна на правій щоці, які відповідно до висновку експерта за № 3 від 13.01.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , після роз`яснення їй судом суті обвинувачення свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.125 КК України визнала повністю. Та надала суду показання, підтвердивши те, що вона дійсно 08 січня 2016 року, об 14 годині 00 хвилин перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_3 , де в ході суперечки з ОСОБА_5 , з приводу поділу майна, обурившись поведінкою потерпілої, і з метою провчити останню нанесла три удари долонею правої руки по обличчю потерпілої ОСОБА_5 . Жалкує про те що сталося. У вчиненому щиро кається. Заявлений цивільний позов ОСОБА_5 , не визнає, оскільки сама потерпіла своєю поведінкою спровокувала бійку. Просить звільнити її від відбування покарання, застосувавши до неї п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ.
Допитана у судовому засіданні за участю представника адвоката ОСОБА_6 , який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні за призначенням від 16.05.2017 року, № 03-06/559, потерпіла ОСОБА_5 , надала суду показання підтвердивши обставини нанесення їй тілесних ушкодженнь ОСОБА_3 , 08.01.2016 року, об 14.00 годині, у приміщенні магазину «Продукти», який розташований по вул.Богдана Хмельницького, 55 в м.Олевську Житомирської області, що викладені у обвинувальному акті. Однак зазначила суду і те, що при даних обставинах її також наносила удари і мати обвинуваченої ОСОБА_3 , - ОСОБА_7 , але з цього приводу до правоохоронних органів вона не зверталася. Від нанесених тілесних ушкоджень вона вимушена була лікуватися і понесла витрати на придбання ліків у розмірі 1958.51 грн. Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд задовольнити поданий позов до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення у повному обсязі. Стосовно обрання до ОСОБА_3 , виду та міри кримінального покарання посилається на розсуд суду.

З`ясовуючи обставини вчиненого ОСОБА_3 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, судом також було досліджено протоколи слідчих дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження письмові докази, зокрема:

- протокол огляду місця події від 04.04.2016 року та фототаблицю до нього, із яких слідує, що місцем події є приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований по АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_8 , де відбулася подія кримінального правопорушення;

- протокол проведення слідчого експерименту від 04.04.2016 року та фототаблицю до нього, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_5 , яка в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_3 , показала, як саме, їй наносила удари підозрювана ОСОБА_3 ;

- протокол проведення додаткового слідчого експерименту від 06.04.2017 року та фототаблицю до нього, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_5 , яка в кабінеті СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, показала, як саме, їй перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_3 наносила удари підозрювана ОСОБА_3 ;

- протокол проведення слідчого експерименту від 10.04.2017 року та фототаблицю до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_9 , яка на території домоволодіння по АДРЕСА_4 показала як саме в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 , наносила удари по обличчю потерпілої ОСОБА_5 ;

- висновки експертиз: № 3 від 13.01.2016 року; №74 від 21.04.2017 року; №75 від 21.04.2017 року та № 1073 від 27.04.2016 року, відповідно до яких у ОСОБА_5 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді: садна на правій щоці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я;

- інші матеріали, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_3 , (характеристику надану з місця роблти та проживання, вимогу на судимість, довідки щодо стану здоров`я, місця реєстрації, свідоцтва про народження неповнолітніх дітей, досудову доповідь про обвинувачену у кримінальному провадженні).

Таким чином, суд допитавши обвинувачену, потерпілу, та дослідивши матеріали, що приєднані до кримінального провадження, а також матеріали, що характеризують особу обвинуваченої в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, вчинене проти життя та здоров`я особи, що виразилося в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 .

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винної, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченої та віктимну поведінку потерпілої ОСОБА_5 .

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Згідно до досудової доповіді, складеної інспектором Олевського районного сектору з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 20.07.2017 року, № 918, орган пробації вважає доцільним призначення обвинуваченій ОСОБА_3 , кримінального покарання без ізоляції від суспільства, оскільки встановлено середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, поклавши на обвинувачену певні обов`язки, що передбачені Кримінальним кодексом України, (ст.76 КК України).

Проте, суд небере до уваги досудову доповідь в частині «висновку органу пробації про можливість виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк» (п.4), і доцільним призначення обвинуваченій ОСОБА_3 , кримінального покарання без ізоляції від суспільства, оскільки санкція ч.1 ст.125 КК України не передбачає такі види кримінального покарання.

У судовому засіданні процесуальним прокурором заявлено клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 , від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, оскільки ОСОБА_3 , на момент вчинення злочину, і на день набрання чинності цим Законом має двох дітей, яким не виповнилося 18 років та не позбавлена батьківських прав щодо них.

Клопотання прокурора обвинувачена ОСОБА_3 , підтримала, і не заперечує проти застосування щодо неї амністії.

Потерпіла ОСОБА_5 , на клопотання прокурора про застосування амністії стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 , не відреагувала. Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 , стосовно заявленого клопотання прокурора не заперечував.

Отже, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинила кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є невеликої тяжкості, виключно позитивні характеристики по місцю проживання та роботи, перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей 2004 та 2008 років народження, надання показів у судовому засіданні щодо обставин вчиненого нею кримінального правопорушення, де показання її були логічними, послідовними і незміненими, що свідчить про її не байдужість щодо наслідків, які настали від вчиненого кримінального правопорушення, а також разом із конкретними обставинами справи та з врахуванням вказаних вище обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття і повного визнання своєї провини у вчиненому, відсутністю обставин, які обтяжують покарання, що свідчить про те, що ОСОБА_3 , як обвинувачена не є суспільно-небезпечною особою, а це істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, з врахуванням особи винної, її віку, має постійне місце роботи, яка пов`язана із вихованням дітей - працює помічником вихователя Центру розвитку дитини № 1 «Зірочка» м.Олевськ, характер вчиненого кримінального правопорушення, її поведінку при вчиненні кримінального правопорушення та після його вчинення, а також думку прокурора, яка просить суд застосувати до обвинуваченої покарання у виді штрафу та думку потерпілої ОСОБА_5 , щодо застосування до обвинуваченої виду і міри кримінального покарання, віктимну поведінку потерпілої ОСОБА_5 , яка своїми діями спровокувала її побиття обвинуваченою, суд приходить до висновку про можливість обрання до ОСОБА_3 , кримінального покарання у виді штрафу в межах санкції частини статті, за якою вона притягується до кримінальної відповідальності.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для виправлення ОСОБА_3 , та попередження вчинення нею нових злочинів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Разом із тим, відповідно до п «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, підлягають особи, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_3 , вчинила умисний злочин невеликої тяжкості, передбачений ч.1 ст.125 КК України, 08 січня 2016 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року. На момент вчинення кримінального правопорушення, і на час розгляду провадження у суді не позбавлена батьківських прав та має двох дітей, яким не виповнилося 18 років, дала свою усну згоду у судовому засіданні на застосування акту амністії, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 , від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

По кримінальному провадженню заявлено цивільний позов ОСОБА_5 , у порядку ст.128 КПК України до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням, яка просить суд стягнути з обвинуваченої на її користь понесену внаслідок протиправних дій обвинуваченої матеріальну шкоду в сумі 1958.51 грн., та моральну шкоду в сумі 20 000.00 грн.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу.

Так, внаслідок протиправних дій обвинуваченої ОСОБА_3 , завдано шкоди здоров`ю потерпілої ОСОБА_5 . Однак при дослідженні фіксальних чеків наданих до суду потерпілою, судом, у судовому засіданні було встановлено, що частина із них на загальну суму 936.32 грн., видані аптечним пунктом № 10 та Олевською ЦРЛ у квітні і травні 2015 року (а.с.18), тобто до 08.01.2016 року дня вчинення кримінального правопорушення. Крім того фіксальні чеки на суму: 127.13 грн., від 13.05.2016 року; 104.44 грн., від 01.08.2016 року; та 88.60 грн., від 23.08.2016 року видані після закінчення лікування (через 4, 7 міс.) потерпілою ОСОБА_5 , в умовах денного стаціонару, де остання перебувала з 12.01.2016 по 21.01.2016 року. За таких обставин суд дані докази не бере до уваги, оскільки вони не відповідають дійсності та визнаються судом не належними і недопустимими. Протилежного у судовому засіданні потерпілою та її представником не спростовано і не доведено їх належність. Таким чином, сума матеріальної шкоди, що підлягає відшкодуванню, і яку було понесено фактично потерпілою для закупівлі ліків під час її лікування становить 702.02 грн., що підтверджується фіксальними чеками (а.с.17). Внаслідок чого, у обвинуваченої, в силу статті 1195 ЦК України виникає обов`язок відшкодувати потерпілій матеріальну шкоду.

Приписами частини 1 статті 1195 ЦК України визначено, що фізична особа, яка завдала шкоду ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати на придбання ліків.

Вирішуючи питання відносно стягнення із обвинуваченої ОСОБА_3 , завданої її протиправними, злочинними діями потерпілій ОСОБА_5 , моральної шкоди, суд вважає що діями ОСОБА_3 , завдано ОСОБА_5 , моральної (немайнової) шкоди, яка виразилась в перенесені останньою психічних та фізичних страждань. Враховуючи характер і тривалість страждань ОСОБА_5 , стан її здоров`я, наслідки, істотність вимушених змін в її життєвих стосунках, розмір моральної шкоди яку просить стягнути з обвинуваченої, суд з врахуванням всіх обставин у їх сукупності та матеріального положення ОСОБА_3 , наявності на утриманні двох неповнолітніх дітей, яких виховує сама, співрозмірність нанесеної моральної шкоди, причини її виникнення та завдання, оскільки потерпіла своїми діями сама спровокувала її побиття обвинуваченою, кількість нанесених ударів, ввважає, що позов ОСОБА_5 , підлягає до задоволення частково, в сумі 1000.00 грн., з врахуванням доведеності розміру спричиненої моральної шкоди, і віктимної поведінки потерпілої.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтею 1167 ЦК України встановлено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду і зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно до ст.1177 ЦК України слідує, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України.

Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обов`язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченої не обиралися.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.8, 21, 55, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 95, 61, 62, 127-129, 314-318, 337, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.12, 50-53, 65-67, ч.1 ст.125 КК України, ст.ст. 16, 22, 23, 1167, 1177, 1195 ЦК України та п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу, у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання за ч.1 ст.125 КК України на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року.

Цивільний позов задовольнити частково стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , ( АДРЕСА_2 ), працюючої помічником вихователя дошкільного навчального закладу № 1 «Зірочка» м.Олевськ, на користь потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_2 ) 702 (сімсот дві) грн., 02 коп., завданої матеріальної шкоди та 1000 (одна тисяча) грн., 00 коп., завданої моральної шкоди, а всього на загальну суму 1702 (одна тисяча сімсот дві) грн., 02 коп. В решті позову відмовити за безпідставністю.

Матеріали кримінального провадження № 0000032 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/110/17-к.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення а обвинуваченою ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій ОСОБА_3 , та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати у суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1