Справа № 362/5484/17
Провадження № 1-кс/362/1112/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого - ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5
розглянувши клопотання заступника начальника СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1ст. 263 КК України,-
в с т а н о в и в:
17 жовтня 2017 року слідчий СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 КК України, відомості про яке 05.05.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000657.
За матеріалами клопотання вбачається, що ОСОБА_6 усвідомлюючи, про заборону вільного обігу боєприпасів та вибухових речовин, не маючи дозволу на зберігання бойових припасів, в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання при невстановлених обставинах, придбав та зберігав у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 споряджену оборонну ручну осколкову гранату Ф-1.

В подальшому, 05.05.2017 року при проведені невідкладного обшуку, за вказаною адресою, було виявлено та вилучено споряджену оборонну ручну осколкову гранату Ф-1.

Відповідно до висновку експерта № 19/10-3/384-СЕ/17 від 25.07.2017, на предметі схожому на запал гранати, а саме на штабці (об`єкт № 2) та верхній циліндричній частині (об`єкт № 3), виявлено клітини з ядрами та встановлено їх генетичні ознаки (таблиця 1.1, додаток 1).

Генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин, виявлених на предметі схожому на запал, а саме на штабці (об`єкт № 2), є змішаними та можуть бути придатними для ідентифікації лише по домінуючому ДНК-профілю, який збігається з генетичними ознаками букального епітелію ОСОБА_6 (об`єкт № 1).

Генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин, виявлених на предметі схожому на запал ручної гранати, а саме на верхній циліндричній частині (об`єкт № 3) збігається з генетичними ознаками букального епітелію ОСОБА_6 (об`єкт № 1) та в об`єкті № 3 складає 7,63 х 10-37. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 1,30 х 1036 осіб.

Відповідно до висновку експерта № 19/10-3/385-СЕ/17 від 26.07.2017, на зовнішній поверхні предмета схожого на корпус гранати (об`єкт №1), виявлено клітини з ядрами та встановлено їх генетичні ознаки (таблиця 1.1, додаток 1), які є змішаними та можуть бути придатними для ідентифікації лише по одному ДНК-профілю, який збігається з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 .

Згідно висновку вибухотехнічної експертизи № 14-344 від 06.09.2017, наданий на дослідження об`єкт № 1 є стандартним, промислового виготовленим корпусом оборонної ручної осколкової гранати Ф-1.

Наданий на дослідження об`єкт № 2 є стандартним, промислово виготовленим уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ.

Об`єкт № 1 не відноситься до бойових припасів та вибухових пристроїв, а є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини.

Об`єкт № 2 є вибуховим пристроєм військового призначення і відноситься до бойових припасів.

У порядку, передбаченому ч. 4 ст. 69, ч. 3 ст. 102 КПК України та ч. 2 ст. 13 ЗУ «Судову експертизу», вважаю за необхідне вказати, що при поєднані в єдину конструкцію наданого на дослідження об`єкта № 1 (корпус гранати Ф-1) з наданим на дослідження об`єктом № 2 (запал УЗРГМ), що передбачено їх конструктивними особливостями, вони будуть представляти собою споряджену оборонну ручну осколкову гранату Ф-1, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів.

Слідчий поліції у клопотанні на обґрунтування необхідності арешту підозрюваного посилається на те, що ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Слідчий вважає, що ОСОБА_6 , може незаконно впливати на свідків по даному кримінальному провадженні. Окрім цього ОСОБА_6 , тривалий час переховувався від органів досудового слідства, що дає підстави вважати про його можливе уникнення від явки до органів слідства шляхом зміни свого місця проживання, а тому, єдиним можливим запобіжним заходом, який може припинити його злочинну діяльність та переховування від органів досудового розслідування є тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор та слідчий, в проваджені якого перебуває кримінальне провадження, клопотання підтримали та просили його задовольнити, оскільки є ризики, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому, застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу є неможливим.
Допитаний у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 , просив його не заарештовувати та пояснив, що від органів досудового слідства він не переховувався, а перебуває на службі в ЗСУ та проходить в службу в зоні дії АТО.
Захисник підозрюваного також наполягав на обранні відносно його підзахисного більш м`якого запобіжного заходу
Заслухавши учасників процесу, слідчий суддя приходить до висновку про можливість часткового задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Заслухавши слідчого, прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя, пришов до наступного висновку.

За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК Українита розширеному тлумаченню не підлягає.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України".

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За вимогами ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК, враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні за ч.1 ст. 263 КК України - позбавлення волі на строк до семи років, також в поданні слідчого відсутні будь-які докази про наявність зазначених ризиків і про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Не доведені такі ризики і прокурором у судовому засіданні.

Оскільки, в порушення п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчим та прокурором не було надано слідчому судді об`єктивних доказів про наявність достатніх підстав вважати, що відносно ОСОБА_6 , існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не надано доказів про недостатність застосування більш м"яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні, оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , більш м"який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а саме особистого зобов`язання, із покладенням на ОСОБА_6 , обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 195, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання заступника начальника СВ Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нове Машезеро Бєломорського району Карелія, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово проживаючого в АДРЕСА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти протягом двох місяців на підозрюваного ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, зокрема:

- прибувати до заступника начальника СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_4 та суду за викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти прокурора, слідчого чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1