Справа № 606/883/17
і м е н е м У к р а ї н и
23 листопада 2017 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої: судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 та її представників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисника ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Вислочок Республіки Польща, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, пенсіонера, несудимої,
за ч.2 ст.126 КК України, -
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с.Застіноче Теребовлянського району Тернопільської області, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючої, несудимої, має на утриманні одну малолітню дитину,
за ч.2 ст.126 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 3 травня 2017 року біля 18 год., перебуваючи в АДРЕСА_2 , на грунті особистих неприязних відносин, які склались між ними та потерпілою ОСОБА_4 з приводу користування земельною ділянкою та іншим нерухомим майном, розміщених в цьому ж населеному пункті, діючи умисно, кожна із них нанесли потерпілій декілька ударів руками в ділянку грудної клітки, внаслідок яких остання відчула фізичну біль, але не отримала тілесні ушкодження.
Будучи допитаною у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КК України, не визнала та показала, що 3 травня 2017 року біля 11 год. вона приїхала у с.Застіноче Теребовлянського району для того, щоб посадити картоплю на земельній ділянці, якою вона разом із своєю матір`ю ОСОБА_7 користуються протягом тривалого часу. Біля 18 год. у вказане село приїхала потерпіла ОСОБА_4 і наказала їм покинути земельну ділянку, оскільки, на її думку, ця земельна ділянка належить їй. Вона попросила у потерпілої пред`явити документ, який би підтверджував її право власності чи користування цією земельною ділянкою, однак такого документа в останньої не було. З цього приводу між ними виник словесний конфлікт. Після цього, вона із матір`ю взяли потерпілу під руки та почали вести її на подвір`я ОСОБА_10 , однак остання намагалась від них вирватись. Побоїв, які б спричинили фізичну біль, тілесних ушкоджень, ні вона, ні мати, потерпілій не заподіювали. Пояснила, що будь-яких протиправних дій стосовно потерпілої не вчиняла, а земельною ділянкою, з приводу якої виник конфлікт, користується правомірно. Також показала, що не пошкоджувала мобільного телефону ОСОБА_4 . Цивільного позову потерпілої про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не визнала.
Обвинувачена ОСОБА_7 у судовому засіданні вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КК України, не визнала, подала суду показання, аналогічні до показань обвинуваченої ОСОБА_8 , вказавши, що 3 травня 2017 року біля 18 год. у с.Застіноче Теребовлянського району Тернопільської області жодних побоїв, які б спричинили потерпілій ОСОБА_4 фізичну біль, ні вона, ні її дочка ОСОБА_8 , не заподіювали. Цивільного позову потерпілої про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не визнала.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КК України, їх вина доводиться наступними доказами, дослідженими судом.
Потерпіла ОСОБА_4 у суді показала, що 3 травня 2017 року біля 18 год. вона приїхала у АДРЕСА_3 , знаходиться належний їй на праві власності житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами. В той час на земельній ділянці, яка розміщена біля вказаного будинку і на яку їй органом місцевого самоврядування надано дозвіл на приватизацію, побачила обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , котрі її обробляли (висаджували картоплю). Оскільки зазначену земельну ділянку нею було вже засіяно, вона попросила їх покинути її. Однак, на таке прохання, обвинувачені стали висловлюватись до неї нецензурною лайкою. Коли вона знаходилась на земельній ділянці, то ОСОБА_8 бігла до неї, розмахуючи сапою, а потім, підбігши до неї, почала наносити їй удари руками в ділянку грудної клітки. Вона відступила на подвір`я, проте ОСОБА_8 продовжувала наносити їй удари. В той час до ОСОБА_8 приєдналась ОСОБА_7 , яка також нанесла їй декілька ударів руками в груди. Таким чином, обвинувачені виштовхали її на подвір`я ОСОБА_10 , де продовжили наносити їй удари руками в ділянку грудної клітки. Внаслідок нанесених обвинуваченими побоїв вона відчула фізичну біль. Під час конфлікту обвинувачена ОСОБА_8 вибила із її рук мобільний телефон, який внаслідок падіння був пошкоджений. Підтримує цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди із підстав, викладених у ньому. Просить його задовольнити.
Будучи допитаною у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що вона бачила, як ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на подвір`ї ОСОБА_10 наносили удари ОСОБА_4 , супроводжуючи їх сварками та криками.
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що у травні 2017 року (дня не пам`ятає) біля 18 год. вона знаходилась за своїм місцем проживання у АДРЕСА_3 . В той час на подвір`ї потерпілої ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_3 , почула крики і нецензурну лайку, якою ОСОБА_8 та ОСОБА_7 висловлювались до ОСОБА_4 . Потім вона побачила, як на її подвір`ї обвинувачені заподіяли потерпілій декілька ударів руками в груди. Також підтвердила, що ОСОБА_8 вибила із рук ОСОБА_4 мобільний телефон та потоптала його ногами.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що на початку травня 2017 року він знаходився на своєму подвір`ї, що в АДРЕСА_3 . В той час побачив, як потерпіла ОСОБА_4 вийшла на город і запитала в ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , що вони там роблять, на що останні почали її обзивати. Після цього вони почали її штовхати в спину руками, вивівши з городу на подвір`я. Також вказав, що ОСОБА_8 вирвала із рук потерпілої телефон і кинула його. Крім того, після проведення одночасного допиту із свідком ОСОБА_10 у судовому засіданні, вказав, що він бачив, як обвинувачені наносили удари потерпілій на його подвір`ї.
Вина ОСОБА_8 та ОСОБА_7 також доводиться і іншими доказами:
-даними, відображеними у протоколі проведення слідчого експерименту від 29 травня 2017 року із ілюстративною таблицею, згідно з якими свідок ОСОБА_10 вказала, як на території її будинковолодіння АДРЕСА_3 обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 наносили потерпілій ОСОБА_4 удари і на статисті продемонструвала, як саме наносили їй такі удари та в які ділянки тіла (а.с.67-69);
-даними, вказаними у висновку експерта № 596 від 4 травня 2017 року, відповідно до яких, якщо ОСОБА_4 були нанесені удари руками то цього разу вони не залишили після себе тілесних ушкоджень, а тому належать до насильницьких дій, які завдали фізичного болю (а.с.71);
-даними, зазначеними у протоколі прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від потерпілої ОСОБА_4 , згідно з якими 3 травня 2017 року біля 18.40 год. на території присадибної земельної ділянки ОСОБА_4 в с.Застіноче Теребовлянського району ОСОБА_8 та ОСОБА_7 спричинили ОСОБА_4 фізичну біль (а.с.73-74).
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину та кваліфікує її дії за ознаками ч.2 ст.126 КК України як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб.
Також суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину та кваліфікує її дії за ознаками ч.2 ст.126 КК України як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинені группою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 суд відповідно до вимог ст.50, 65 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винних, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.2 ст.66 КК України суд визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_7 обставину як вчинення злочину особою похилого віку.
Також суд відповідно до ч.2 ст.66 КК України визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_8 обставину, як наявність на утриманні в неї малолітньої дитини.
Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.
Аналізуючи в сукупності обставини, що помякшують ОСОБА_7 покарання, враховуючи особу обвинуваченої, яка раніше несудима, позитивно характеризується за місцем проживання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_7 покарання, передбачене санкцією статті обвинувачення у виді позбавлення волі, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням.
Крім того, аналізуючи в сукупності обставини, що помякшують ОСОБА_8 покарання, враховуючи особу обвинуваченої ОСОБА_8 , який раніше несудима, позитивно характеризується за місцем проживання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_8 покарання, передбачене санкцією статті обвинувачення у виді позбавлення волі, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням.
Потерпілою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Так, ОСОБА_4 просить стягнути із обвинувачених 1222.70 грн. майнової шкоди, яка складається із пошкодження мобільного телефону марки «Nokia» вартістю 500 грн., витрат за оренду автомобіля та придбання пального для виїздів на слідчі дії на суму 722.70 грн., а також моральної шкоди у розмірі 7000 грн. Крім того, потерпіла просить стягнути із обвинувачених в її користь 2000 грн. за надання правової допомоги.
Обґрунтувуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_4 у позові вказала, що внаслідок вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 злочину, їй спричинено фізичну біль у зв`язку із завданням побоїв, вона втратила сон, погіршились стан її здоров`я та відносин із односельчанами.
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 позову потерпілої не визнали у зв`язку із невизнанням ними вини у вчиненні кримінального правопорушення.
Суд, з урахуванням доказів, досліджених у судовому засіданні, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Так, ОСОБА_4 просить стягнути із обвинувачених 500 грн. шкоди внаслідок пошкодження її мобільного телефону марки «Nokia», однак жодних доказів, які б підтверджували те, що вказаний телефон пошкоджено та на яку суму суду не подано. Більше того, потерпілою не зазначено, якої моделі пошкоджено її мобільний телефон. Крім того, на обґрунтування майнової шкоди, яка полягає у витратах на оренду автомобіля та придбання пального, потерпіла долучила фіскальний чек ТзОВ СТЕЙТ ОІЛ» від 9 червня 2017 року про придбання пального на суму 722.70 грн. Зі змісту вказаного фіскального чеку вбачається, що придбання пального відбулось 9 червня 2017 року о 22.15 год. В той же час слідчі дії за участю потерпілої закінчились 9 червня 2017 року о 19.13 год. Будь-яких доказів, які б підтверджували необхідність придбання пального та оренди автомобіля у зв`язку із слідчими діями потерпілою після 19.13 год. 9 червня 2017 року потерпілою суду не подано. Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про відшкодування обвинуваченими майнової шкоди у розмірі 1222.70 грн. слід відмовити за їх недоведеністю.
В той же час, з урахуванням доказів, досліджених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення злочину, потерпілій ОСОБА_4 спричинено моральну шкоду, яка виразилась у фізичному болі, моральних переживаннях у зв`язку з втратою сну, погіршенні стану здоров`я. При визначенні розміру моральної шкоди, завданої злочином, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши в її користь із обвинувачених солідарно 2000 грн. моральної шкоди.
Також суд вважає, що із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в користь ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн., які підтверджені квитанцією до прибуткового касового ордера № 1 від 3 травня 2017 року, виданою адвокатом ОСОБА_5 .
Керуючись ст.374-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КК України, і призначити їй покарання:
- за ч.2 ст.126 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_7 обовязки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КК України, і призначити їй покарання:
- за ч.2 ст.126 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_8 обовязки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 солідарно в користь ОСОБА_4 2000 грн. моральної шкоди.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином у розмірі 1222.70 грн., відмовити за недоведеністю.
Стягнути із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з кожної, в користь ОСОБА_4 по 1000 грн. витрат на правову допомогу.
На вирок може бути апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.