Справа № 645/355/17
Провадження № 1-кп/645/84/18
В И Р О К
Іменем України
15 січня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальну справу по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який має повну середню освіту, який перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, є учасником бойових дій, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-
13.12.2016 року обвинувачений ОСОБА_4 приблизно о 16.00 годині, знаходячись за місцем проживання своєї матері ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , у житловій кімнаті потерпілої, на полиці шафи, побачив золоту каблучку (перстень) 585 проби, вагою 6,01 гр. зі вставкою. В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний намір, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, а саме золотого персня. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_4 , переконавшись, що потерпілої ОСОБА_5 немає у квартирі, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи значення своїх дій та можливі наслідки, бажаючи діяти саме таким чином, підійшов до шафи, на полиці якої лежав золотий перстень 585 проби, вагою 6,01 гр. зі вставкою та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв руками з полиці шафи зазначений золотий перстень, та поклав його до кишені, тобто таємно викрав. Після цього, ОСОБА_4 залишив місце злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, а саме заклавши його до ломбарду, тим самим спричинивши потерпілій матеріальну шкоду, яка, згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 331 від 25.01.2017, становить 3 694,64 грн.
Продовжуючи свої протиправні дії спрямовані на таємне викрадення майна потерпілій ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 18.12.2016, у денний час, точного часу за результатами досудового слідства встановити не виявилось за можливе, прийшов за місцем проживання потерпілої, за адресою: АДРЕСА_1 маючи умисел на протиправне заволодіння золотими виробами. Зайшовши до кімнати потерпілої ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 побачив золоту каблучку (перстень) 585 проби, вагою 4,05 гр. зі вставкою. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_4 , дочекавшись моменту, коли потерпіла ОСОБА_5 залишить приміщення житлової кімнати, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи значення своїх дій та можливі наслідки, бажаючи діяти саме таким чином, підійшов до шафи, на полиці якої лежав золотий перстень 585 проби, вагою 4,05 гр. зі вставкою, та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв руками з полиці шафи вказаний золотий перстень, поклав його до кишені, тобто таємно викрав. Після цього, ОСОБА_4 залишив місце злочину, розпорядившись вищезазначеним золотим виробом на власний розсуд, а саме заклавши його до ломбарду, тим самим спричинивши потерпілій матеріальну шкоду, яка, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 331 від 25.01.2017, становить 2 489,73 грн.
Продовжуючи свої протиправні дії спрямовані на таємне викрадення майна потерпілій ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 , 31.12.2016, у денний час, точного часу за результатами досудового слідства встановити не виявилось за можливе, прийшов за місцем проживання потерпілої, за адресою: АДРЕСА_1 маючи умисел на протиправне заволодіння золотими виробами. Обвинувачений, реалізуючи протиправний умисел на протиправне заволодіння золотими виробами, зайшов до житлової кімнати яка знаходиться у центральній частині квартири, зі столу, з правого боку від входу до кімнати таємно викрав золоту каблучку (перстень) 585 проби, вагою 2,07 гр. зі вставкою. Після цього, обвинувачений залишив місце злочину, розпорядившись вищезазначеним золотим перснем на власний розсуд, а саме заклавши його до ломбарду, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду, яка, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 331 від 25.01.2017 року становить 1272,53 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та дав суду правдиві показання про обставини вчинення ним злочину, як зазначено в цьому вироку. У скоєному щиросердно розкаюється. Також обвинувачений у судовому засіданні просив застосувати до нього Закон України «Про амністію».
Потерпіла до судового засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти розгляду справи за правилами ст. 349 КПК України. Цивільний позов не заявляла.
На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає повне визнання вини та щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України судом не встановлені.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, має малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ; є ветераном війни учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 02.06.2015 року, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд керується вимогами ст. 65 КК України, а саме: враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність пом`якшувальних провину обставин, наведені вище дані про особу обвинуваченого.
При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 в межах санкції статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за скоєне, суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, конкретні обставини вчинення ним злочину, та вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік, що повністю відповідає принципам і правилам призначення покарання, які містяться в нормах ст.ст. 65, 66 КК України.
ОСОБА_4 подав суду заяву про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
Згідно п. п. «в», «д» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», передбачено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами, а також ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).
Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» у разі якщо до особи може бути застосовано декілька підстав, передбачених цим Законом, застосовується підстава, яка найбільшим чином поліпшує становище особи.
Оскільки суду не надано підтверджень щодо не позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо малолітньої дитини, суд застосовує положення п. «д» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в України» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 є ветераном війни учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 02.06.2015 року
Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено, амністія щодо обвинуваченого не застосовувалась.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, санкція за вчинення якого передбачає можливість призначення покарання на строк до трьох років.
Кримінальне правопорушення вчинене до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набув чинності 07.09.2017 року, а тому необхідно його звільнити від відбування призначеного покарання, на підставі п. «д» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» .
Судові витрати по проведенню експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого у дохід держави.
Питання щодо речових доказів та судових витрат судом вирішується у відповідності з положеннями ст. ст. 100, 122 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 375 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, за вчинення якого призначити покарання у вигляді одного року позбавлення волі.
На підставі статті 1 пункту «д» Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 від відбування покарання у виді одного року позбавлення волі призначеного за даним вироком звільнити.
Речовий доказ прозорий камінь прямокутної форми, розмірами 0,9 см на 0,5 см, верхівка якого має трикутну форму, нижня частина якого неправильної форми, з краями, спрямованими в бік центу, під кутом, після набрання вироком законної сили вважати повернутим потерпілій ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 175 гривень 92 копійок.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя