Апеляційний суд Рівненської області
______________________________________________копія:_______
У Х В А Л А
Іменем України
22 лютого 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000250 відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; який народився та зареєстрований у АДРЕСА_1 ; проживає по АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; який народився та проживає у АДРЕСА_3 ;

обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України;

За участі:

секретаря с/з ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника-адвоката: ОСОБА_8 ;

представника потерпілого-адвоката ОСОБА_9 ;

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 10 листопада 2017 року;

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 10 листопада 2017 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 змінити у частині прийнятого судом рішення щодо часткового задоволення заявленого цивільного позову по справі та відмовити у задоволенні пред`явленого цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Згідно оскаржуваного вироку суду першої інстанції, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки кожному. На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання. На підставі п.«е» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_4 від

відбування призначеного покарання. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь потерпілого 93 994 (дев`яносто три тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири) грн. 65 (шістдесят п`ять) коп. матеріальної шкоди та 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. моральної шкоди. Речові докази, а саме оптичний носій, DVD-R диск, що наявні у матеріалах кримінального провадження, залишено при справі.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 вказує, що вирок суду неналежним чином вмотивований, що стосується мотивів, з яких суд виходив при оцінці доказів, які потерпілий ОСОБА_10 покладав в основу цивільного позову. Зокрема вказує, що у сторони захисту є певні сумніви щодо об`єктивності та правдивості складання довідки про заподіяні збитки у кафе «Нірвана» від 21 квітня 2014 року та інвентаризаційної відомості по основних засобах від 22 квітня 2014 року, які суд визнав належними доказами та поклав в основу прийнятого рішення про стягнення матеріальної шкоди. Також доводить, що майже усі висновки суду першої інстанції щодо заподіяної моральної шкоди потерпілому ОСОБА_10 , зводяться до матеріальних витрат, всупереч нормам чинного законодавства, а тому рішення суду є незаконним і в цій частині.

За вироком суду, 21 квітня 2014 року приблизно о 22-й год. 45 хв. ОСОБА_4 сумісно із ОСОБА_5 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, перебуваючи у громадському місці - приміщенні належного ПП ОСОБА_10 кафе «Нірвана», розташованому у с.Золоте, Дубровицького р-ну, Рівненської обл., з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих правил поведінки і моральності у громадських місцях, діючи з особливою зухвалістю та демонструючи свою перевагу у фізичній силі, безпричинно нанесли відвідувачам даного бару ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 удари, що завдали фізичного болю, а ОСОБА_14 - тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток носу, забійної рани спинки носу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Крім цього, ОСОБА_4 в групі із ОСОБА_5 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами умисно, безпричинно пошкодили вітрини та товарно-матеріальні цінності в приміщення кафе, внаслідок чого зазначене кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » тимчасово припинило свою роботу.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_8 , який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора та представника потерпілого про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до таких висновків.

З матеріалів провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані по справі докази, які були оцінені судом у сукупності, незважаючи на невизнання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своєї вини та відмови у наданні показань, згідно ст.63 Конституції України в судовому засіданні, суд першої інстанції прийшов до висновку про вірну кваліфікацію органами досудового розслідування дій обвинувачених за ч.2 ст.296 КК України та ухвалив обвинувальний вирок.

Апеляційна скарга, в даному випадку, захисником ОСОБА_8 подана на процесуальне рішення суду при ухваленні вироку, яким суд першої інстанції задовольнив заявлений по справі цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до обвинувачених про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В порядку ст.ст. 22, 1166, 1191 ЦК України, якими передбачена можливість відшкодування особі, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, витрат, яких особа зробила або мусить робити для відновлення свого порушеного права та зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням майна та упущеної вигоди - доходів, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене, суд першої інстанції стягнув на користь потерпілого ОСОБА_10 з обвинувачених матеріальну шкоду, внаслідок їх злочинних дій, на суму 51358 (п`ятдесят одна тисяча триста п`ятдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп. та розмір упущеної вигоди у сумі 42636 (сорок дві тисячі шістсот тридцять шість) грн. 25 (двадцять п`ять) коп..
Колегія суддів погоджується з висновками суду про визначення упущеної вигоди, внаслідок припинення роботи кафе потерпілого, виходячи з оцінки як доказів, наданих потерпілим в суді, а саме - копії книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи, із якої суд встановив загальну суму отриманого потерпілим ОСОБА_10 середньомісячного доходу від кафе та якими повністю доведено факт заподіяння потерпілому матеріальної шкоди внаслідок винних дій обвинувачених.
У відповідності до положень, що закріплені у ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування їй моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Пунктом п`ятим Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що суд має з`ясувати при вирішенні цивільного позову, чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору.

Із позовної заяви ОСОБА_10 вбачається, що потерпілий зазнав суттєвих моральних страждань, внаслідок пошкодження належного йому майна, внаслідок чого заклад, який йому належить, а саме кафе «Нірвана», що розташований у с.Золоте, Дубровицького р-ну, Рівненської обл., став збитковим, довгий період часу не відновлював у повній мірі свою роботу, через що потерпілий шукав інше джерело доходів, постійно відчуваючи певний дискомфорт від неможливості відновлення попереднього порядку життя.
Колегія суддів встановила, що обвинувачені ОСОБА_4 ОСОБА_5

станом на 22 лютого 2018 року не відшкодували жодної матеріальної та моральної шкоди потерпілому, тобто ставлення їх до наслідків, що сталися та виправлення їх, шляхом відшкодування грошових коштів потерпілому, має безініціативний характер.

Суд першої інстанції визнав доведеною завдання потерпілому обвинуваченими моральної шкоди, якої він зазнав в зв`язку із їх хуліганськими діями, в результаті чого було знищено та пошкоджено належне йому майно, та, з урахуванням вимог розумності та справедливості суму, яку просив стягнути потерпілий з обвинувачених у рахунок відшкодування, завданої йому моральної шкоди, співмірною із заподіяною моральною шкодою.
Визначений судом розмір відшкодувань у сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди відповідає обсягу моральних страждань потерпілого ОСОБА_10 ,яких він зазнав у результаті заподіяння пошкоджень закладу, а висновки суду про обставини і характер дій їх заподіяння, зокрема намірів обвинувачених також оцінені судом згідно норм матеріального права.

Висловивши прохання про зміну вироку в частині вирішення цивільного позову потерпілого, а саме про відмову в його задоволенні, захисник ОСОБА_8 висновки суду першої інстанції ніякими доказами не спростував. Водночас при апеляційному розгляді кримінального провадження підтвердив, що обвинуваченими в кафе «Нірвана», яке належить потерпілому, було пошкоджено майно і через це кафе тривалий час не працювало.

А тому, на думку колегії суддів, вирішення судом цивільного позову у даному кримінальному провадженні про відшкодування моральної та матеріальної шкоди ґрунтується на належних і допустимих доказах і відповідає вимогам ст.128 КПК України, ст.ст. 1167, 1168 Цивільного Кодексу України та роз`ясненням, що містяться в п.п. 5, 9, 10, 17-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Оскільки судовий розгляд проведений повно, висновки суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, то підстав для зміни вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Пунктом першим ч.1 ст.407 КПК України, суду апеляційної інстанції надано право залишити без змін вирок суду першої інстанції, за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Сарненського районного суду Рівненської від 10 листопада 2017 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч.2 ст.296 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її ухвалення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач - підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1