Єдиний унікальний номер № 497/1773/17
Провадження № 1-м/497/1/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.12.17 року Болградський районний суд у складі суду

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болграді клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Городнє Болградського району Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

засудженого 16.02.2017 року вироком Кіровського районного суду м.Астрахані за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст.30, п. «г» ч.4 ст.228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет») КК Російської Федерації до 9 років 6 місяців позбавлення волі,-
В С Т А Н О В И В :
До Болградського районного суду Одеської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Кіровського районного суду м.Астрахані від 16.02.2017 року відносно засудженого громадянина України ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України для подальшого відбування покарання за даним вироком на території України.
Своє клопотання мотивують тим, що вироком Кіровського районного суду м.Астрахані Російської Федерації від 16.02.2017 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у вигляді 9 років 6 місяців позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 30, пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі) КК Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія №6 УФСВП Росії по Астраханській області», кінець строку відбуття покарання 07.08.2025 року.
03 листопада 2017 року наказом Міністерства юстиції України № 3422/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , відповідно до ст.606 КПК України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 30.08.2017 року за № 06-104314/17.
В судове засідання представник заявника не з`явився, в своєму клопотанні просить розглянути справу у його відсутності, яка згідно з частиною першою статті 610 КПК України не є обов`язковою.
Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , яка не визнала клопотання та просила відмовити в його задоволенні, так як зазначені у вироку засоби не визнані на території України наркотичними засобами, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Пунктом «b» частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні органи держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст.606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст.610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст.610 КПК України.
За змістом ч.1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч.3 ст. 603 КПК України при розгляді клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави суд встановлює, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цією главою (Глава 46 КПК України). При цьому суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
З урахуванням викладеного, суд при вирішенні клопотання Міністерства юстиції України зазначає, що відповідно до Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» від 22.09.1995 року, вказана Конвенція набрала чинності для України з 01.01.1996 року та відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 звернувся із заявою про передачу його в Україну для подальшого відбування покарання (а.с.25).
З матеріалів провадження вбачається, що вироком Кіровського районного суду м.Астрахані Російської Федерації від 16.02.2017 року ОСОБА_4 , який є громадянином України і зареєстрований в с.Городнє Болградського району Одеської області Україна, визнано винним і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ за скоєння замаху на незаконний збут наркотичних засобів, скоєне за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, та призначено покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі з відбування покарання в колонії строгого режиму. Строк покарання визначено рахувати з 16 лютого 2017 року, зарахувавши в строк відбування покарання час тримання під вартою з 08.02.2016 року по 15.02.2017 року включно (а.с.5-16). Ухвалою суду апеляційної інстанції від 18.05.2017 року вищезазначений вирок залишено без змін (17-20).
При цьому з вироку Кіровського районного суду м.Астрахані вбачається, що ОСОБА_4 був засуджений за замах на збут таких наркотичних засобів як речовина, що містить в своєму складі похідне наркотичного засобу N- метілефедрон ( 1-фенил-2-(пирролидин-1-ил) пентан-1-он); метилового ефіру 2-[-1 (циклогексилметил) 1Н- індазол-3-карбоксамидо]-3,3-диметилбутанової кислоти, що містить в собі похідне наркотичного засобу метиловий ефір 3-метил-2-(1-пентіл-1Н-індазол-3-карбоксамидо) батанової кислоти; метилового ефіру 2-[-1 (циклогексилметил)-1Н-індазол-3-карбоксамідо]-3,3 диметилбутанової кислоти, що містить в собі похідне наркотичного засобу метиловий ефір 3-метил-2-(1 пентил-1Н-індазол-3-карбоксамидо) бутанової кислоти. Хімічних формул вирок РФ не містить.
Вказане кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_4 був засуджений, останній вчинив на території Російської Федерації не пізніше 25.01.2016 року.
Відповідно до законодавства України належність певної речовини до наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів на території України визначається Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (із змінами від 26.12.2014 року № 712) «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (далі - Постанова КМУ №770).
Згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим Постановою КМУ №770 /далі - Перелік/, похідне наркотичного засобу N- метілефедрон (1-фенил-2-(пірролідін-1-ил) пентан-1-он); метилового ефіру 2-[-1 (циклогексилметил) 1Н- індазол-3-карбоксамидо]-3,3-диметилбутанової кислоти, що містить в собі похідне наркотичного засобу метиловий ефір 3-метил-2-(1-пентіл-1Н-індазол-3-карбоксамидо) батанової кислоти; метилового ефіру 2-[-1 (циклогексилметил)-1Н-індазол-3-карбоксамідо]-3,3 диметилбутанової кислоти, що містить в собі похідне наркотичного засобу метиловий ефір 3-метил-2-(1 пентил-1Н-індазол-3-карбоксамидо) бутанової кислоти - у вказаному Переліку відсутні.
В зв`язку з тим, що вирок Кіровського районного суду м.Астрахані, яким засуджено ОСОБА_4 , не містить конкретної формули похідних речовин, із їх змісту не можна зрозуміти, який саме засіб чи речовина розглядається як похідне, не назначено назви - хімічної за класифікацією IUPAC, без наявності такої конкретної інформації про вказану речовину суд приходить до висновку, що дані речовини не включені до Переліку.
На підставі викладеного судом приходить до висновку, що 25.01.2016 року, коли засудженим ОСОБА_4 було вчинено замах на збут на території Російської Федерації наркотичних засобів: речовин, що містять в своєму складі похідне наркотичного засобу N- метілефедрон (1-фенил-2-(пирролидин-1-ил) пентан-1-он); метилового ефіру 2-[-1 (циклогексилметил) 1Н- індазол-3-карбоксамидо]-3,3-диметилбутанової кислоти, що містить в собі похідне наркотичного засобу метиловий ефір 3-метил-2-(1-пентіл-1Н-індазол-3-карбоксамидо) батанової кислоти; метилового ефіру 2-[-1 (циклогексилметил)-1Н-індазол-3-карбоксамідо]-3,3 диметилбутанової кислоти, що містить в собі похідне наркотичного засобу метиловий ефір 3-метил-2-(1 пентил-1Н-індазол-3-карбоксамидо) бутанової кислоти не були віднесені до наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, обіг яких на території України обмежений чи заборонений.
За змістом ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Відповідно ч.ч. 1, 3, 4 ст.3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Злочинність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом. Застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.
Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 4 КК України передбачено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Згідно з ч.4 ст. 10 КК України виконання в Україні вироку іноземного суду чи міжнародної судової установи можливо, якщо діяння, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, згідно з цим Кодексом визнається злочином або було б злочином у разі його вчинення на території України.
За змістом п.«е» ч.1 ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року (01.01.1996 року дата набрання чинності для України), засуджену особу може бути передано за цією Конвенцією тільки за таких умов, зокрема, якщо дія або бездіяльність, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території.
На підставі викладеного, з урахуванням того, що на час вчинення ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб замаху на збут наркотичних засобів у великих розмірах: речовини що містить в своєму складі похідне наркотичного засобу N- метілефедрон ( 1-фенил-2-(пирролидин-1-ил) пентан-1-он); метилового ефіру 2-[-1 (циклогексилметил) 1Н- індазол-3-карбоксамидо]-3,3-диметилбутанової кислоти, що містить в собі похідне наркотичного засобу метиловий ефір 3-метил-2-(1-пентіл-1Н-індазол-3-карбоксамидо) батанової кислоти; метилового ефіру 2-[-1 (циклогексилметил)-1Н-індазол-3-карбоксамідо]-3,3 диметилбутанової кислоти, що містить в собі похідне наркотичного засобу метиловий ефір 3-метил-2-(1 пентил-1Н-індазол-3-карбоксамидо) бутанової кислоти, на території Російської Федерації, вказані речовини не були визнані на території України речовинами, обіг яких обмежений чи заборонений, суд приходить до висновку про те, що у разі вчинення ОСОБА_4 спроби збуту даної речовини 25.01.2016 року на території України, його дії не містили б складу кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, кримінальна відповідальність за які передбачена КК України.
Виходячи з викладеного, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації стосовно ОСОБА_4 , яким останній був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.30 п. «г» ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), скоєний за попередньою змовою групою осіб, вчинений у великому розмірі), у відповідність із законодавством України не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9-12 Конвенції "Про передачу засуджених осіб" 1983 року, ст.ст.369, 372, 392, 610 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Кіровського районного суду м.Астрахані Російської Федерації від 16.02.2017 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Копію ухвали надіслати Міністерству юстиції України.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1