СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 1-кс/759/776/18
ун. № 759/2927/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2018 року м. Київ

слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не засудженого, притягненого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.02.2018 до Святошинського районного суду м. Києва звернувся слідчий СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , який 22.02.2018, приблизно о 03 год. 30 хв., знаходячись по пр-ту Л. Курбаса, 7-Б в м. Києві, незаконно заволодів транспортним засобом-автомобілем «HONDA CR V» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_4 , 21.02.2018, знаходячись за місцем свого проживання, а саме в приватному будинку № 20 по вул. Мальовничій в м. Києві, вирішив незаконно заволодіти автомобілем на території Святошинського району м. Києва. З метою виконання свого злочинного умислу направленого на незаконне заволодіння автомобіля, ОСОБА_4 направився до ринку «Калібріс», що по пр-ту Л. Курбаса в м. Києві. 22.02.2018, приблизно о 03 год. 30 хв., ОСОБА_4 , проходячи поряд з будинком № 7-Б по пр-ту Л. Курбаса в м. Києві, помітив припаркований поряд автомобіль «HONDA CR V» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та яким він виріши незаконно заволодіти. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння автомобілем «HONDA CR V» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , за допомогою заздалегідь приготовленої викрутки, відкрив замок водійських дверей та відкривши їх, проник в салон вказаного автомобіля. Знаходячись в салоні автомобіля «HONDA CR V» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 за допомогою заздалегідь приготовленого блоку управління, запустив двигун автомобіля. Далі ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «HONDA CR V» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з місця скоєння злочину зник, незаконно заволодівши вищевказаним автомобілем. Цього ж дня, з метою переховування автомобіля «HONDA CR V» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , поставив вказаний автомобіль у гаражному боксі, розташованому на території, що по вул. Проектній, 3 в м. Києві.

27.02.2018 автомобіль «HONDA CR V» реєстраційний номер НОМЕР_1 було виявлено в приміщені гаражного боксу, розташованого на території, що по вул. Проектній, 3 в м. Києві та вилучено.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом-автомобілем, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляду тримання під вартою строком на 60 діб.

Підозрюваний у судовому засіданні проти вказаного клопотання заперечував частково, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а також надав заяву про відмову від адвоката.

Вивчивши матеріали кримінального провадження №0001498 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2018, вислухавши думку прокурора, адвоката та підозрюваного слідчий суддя прийшов до висновку.

Наявність підозри у вчиненні ОСОБА_4 , інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 22.02.2018; показаннями свідків; протокол огляду місця події від 27.02.2018; протокол допиту свідка від 28.02.2018; протокол допиту потерпілого від 22.02.2018; протокол проведення слідчого експеременту.

28.02.2018 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Частиною 1 ст. 177 КПК встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вченні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

У клопотанні не наведено достатніх підстав вважати, що перебуваючи на волі, особа може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, вчинятиме дії, спрямовані на знищення, спотворення та приховування доказів, які викривають його у вчиненні злочину, перешкоджатиме досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні, шляхом здійснення незаконного впливу на свідків, змушуючи їх свідчити на його користь, вчинюватиме інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи наведене, можна стверджувати, що подане клопотання є формальним без зазначення будь-яких доводів і без посилання на докази, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам.

Матеріали клопотання не містять даних про те, що підозрюваний чинить перешкод слідству. Поведінка підозрюваного не дає підстав вважати, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а прокурором протилежного не наведено.

Частиною першою статті 29 Конституції України, передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до пункту 5 Листа від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 слідчий суддя, суд має ретельно перевіряти відповідність поданого клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу вимогам статті 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному, обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу (не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання); у випадку недотримання слідчим, прокурором вимог статті 184 КПК України слідчий суддя розглядає відповідне клопотання та відмовляє у його задоволенні.

У справі «Луценко проти України» Європейський суд з прав людини у остаточному рішенні від 19.11.2012 в п. 62 зазначив: «Суд наголошує, що ст. 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у зазначеному вище положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04).

ЄСПЛ визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. Але Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви» (Jecius v. Lithuania), заява № 34578/97, п. 94, ECHR 2000-IX).

Згідно практики ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (див. рішення від 23 вересня 2008 р. у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrenсev v. Serbia), заява № 2361/05, п. 76).

Статті 183-184 КПК України покладають саме на прокурора обов`язок обґрунтовувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також доводити, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Проте, на порушення процесуальних норм в клопотанні вказане не доведено. Доводи прокурора зводяться виключно до припущень, що не може слугувати підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги вищевикладене, відсутні підстави для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор не довів наявності таких підстав.

При обранні запобіжного заходу враховується наявність міцних (стійких) соціальних зв`язків, а саме: сім`ї, малолітньої дитини, постійної роботи. Підозрюваний повинен мати можливість працювати і заробляти кошти на харчування, утримання близьких людей, придбання речей першої необхідності, оскільки його вина ще не доведена і він вважається невинуватим доки його вина не буде доведена в законному порядку і встановлена обвинувальним вироком суду, як це передбачено ч. 1 ст. 62 Конституції.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, який може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу пересування, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає та можливе застосувати до підозрюваног запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобова за адресою проживання.

Окрім цього, відповідно до норм ст. 181 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 32, 131, 132, 176 - 178, 181, 183, 184, ч. 2 ст. 187, 188 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції «Про захист прав та основоположних свобод»,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не засудженого, притягненого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП у м. Києві, прокурора та суду за першою вимогою;

- заборонити підозрюваному залишати місце свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду.

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівниками органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право з`явитися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк запобіжного заходу рахувати протягом 60 діб з 28.02.2018 по 28.04.2018 включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити до органу внутрішніх справ за місцем проживання ОСОБА_4 для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Святошинського

районного суду м. Києва ОСОБА_1

Копію ухвали вручено 28.02.2018 о ______ год. ______ хв.

Одночасно роз`яснено порядок її оскарження.

Підозрюваний (ПІБ)________________________ підпис__________________