АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/558/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/314/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2018 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Харкова від 03 лютого 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань № 27» строком на 60 днів.
Строк затримання ОСОБА_9 обчислено з моменту фактичного затримання, тобто з 02 лютого 2018 року з 17 години 05 хвилин.

Строк закінчення тримання під вартою ОСОБА_9 - 02 квітня 2018 року о 17 годині 05

хвилин.

Зобов`язано слідчого СВ Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_9 про тримання під вартою останнього

Як зазначено в ухвалі, слідчий СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_8 звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова із клопотанням, яке погоджено із прокурором Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , будучи раніше засудженим 29.01.2018 року за вчинення злочинів, передбачених ч.І ст.190, ч.2 ст.190 КК України, повторно вчинив злочин проти власності.

Вищезазначене клопотання слідчого вмотивоване тим, що 02.02.2018 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно (а.с.1-4).

За даним фактом 02.02.2018 року внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за №0000245 з попередньою правовою кваліфікацією ч.2 ст. 186 КК України.

В клопотані слідчим зазначається, що вина ОСОБА_9 у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: 1) протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 02.02.2018 року; 2) протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02.02.2018 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_9 як особу, яка вчинила відносно неї грабіж; 3) протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 від 02.02.2018 року (а.с. 3).

В обґрунтування клопотання слідчий та прокурор посилались на те, що під час досудового слідства встановлена наявність ризиків, передбачених п.1, п.З, п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення (а.с.1-4).

Крім того, слідчий акцентував увагу, на той факт що підозрюваний підозрюється у вчиненні корисливого злочину проти власності, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 6 років, що може спровокувати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду (а.с. 3).

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України та вважав встановленим існування ризиків, передбачених п.1, п.З, п.4, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того слідчим суддею зазначено, що оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_9 злочину, тяжкість поокарання, що загрожує підозрюваному, дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, іфіційно ніде не працює, неодружений, дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, тяжких хронічних захворювань чи інвалідності не має та не має стійких соціальних зв`язків, вважає. що застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів недостатнє, тому прийшов до висновку про необхідність обрання у відношенні підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а.с. 51-53).

Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу слідчого судді від 03.02.2018 року відносно ОСОБА_9 , обравши йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його реєстрації.

Апеляційну скаргу захисник обґрунтовує тим, оскаржувана ухвала незаконна та необґрунтована, з порушенням вимог КПК України та є такою, що підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, захисника ОСОБА_7 , яка наполягала на задоволенні апеляційної скарги, думку прокурора який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 за яке може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 6 років.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п. 3, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про :

1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України;

2.наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1,п.3, п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

3.недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.1, п.3, п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов*язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Доводи на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою.

Наведене вище, узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 г- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Виклавши мотиви свого рішення в ухвалі, слідчий суддя врахував положення ст.ст. 177,178,182,183 КПК України і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Слідчим суддею виконано вимоги ч.1 ст.194 КПК України та належним чином враховано негативну репутацію підозрюваного.

Всі інші питання, в тому числі винності чи не винності ОСОБА_9 в скоєнні кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, а також питання відносності та допустимості доказів і вірності кваліфікації скоєного, вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляції колегія суддів не вбачає.

Крім того, судова колегія акцентує увагу захисника що при викладенні апеляційних вимог необхідно враховувати вимоги ч.3 ст.407 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Харкова від 03 лютого 2018 року щодо застосування у відношенні підозрюваного за ч.2 ст. 186 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: