АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/4920/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/421/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 07 вересня 2017 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 і інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора за кримінальними провадженнями №0000388 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 травня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей на утримання не має, не працюючого, інваліда третьої групи, проживаючого за адресою. АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 5 квітня 2016 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст.309 ч.1, 309 ч.2, 263 ч.1 КК України до остаточного покарання у виді 3 років позбавлення волі

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який визнаний винним та засуджений:

- за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.71 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05.04.2016 року остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком три роки один місяць, без позбавлення права керування транспортними засобами, з відбування в кримінально виконавчій установі закритого типу.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1320 гривень 60 копійок.

Питання з речовими доказами вирішено.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9

обвинувачений ОСОБА_7

захисник ОСОБА_10

потерпілий ОСОБА_11

представника потерпілого ОСОБА_12 .

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не оскаржуючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України, просить вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11 травня 2017 року змінити в частині призначеного покарання та застосувати до нього положення ст.75 КК України, звільнивши його від покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11 травня 2017 року відносно ОСОБА_13 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки. На підставі ст.71 КК України призначити йому остаточне покарання шляхом часткового приєднання призначеного покарання та покарання за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2016 року у виді позбавлення волі строком на три роки два місяці позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на два роки.

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11 травня 2017 року ОСОБА_7 було визнано винним та засуджено за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.286 КК України за наступних обставин.

25.06.2016року приблизно в 14 годині 30 хвилин у Саксаганському районі м. Кривого Рогу по проїзній частині дороги вул. Волгоградської з боку майдану Горького у напрямку майдану Олександра Поля (Артема), по крайній лівій третій смузі руху без пасажирів та вантажу, рухався автомобіль «Мерседес Бенц Віто» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який наближався до регульованого світлофором У-образного перехрестя вул. Волгоградської та вул. Володимира Великого (Мелешкіна).

В цей час, по проїжджій частині вул. Волгоградської з боку майдані Горького у напрямку майдану Олександра Поля (Артема), по крайній лівій третій смузі руху, попереду в попутному напрямку автомобілю «Мерседеі Бенц Віто», з одним пасажиром у салоні, без вантажу, по крайній лівій третій смузі руху, рухався автомобіль, «ЗАЗ 1102» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_14 , який рухався теж наближався до регульованого світлофором У-образного перехрестя вул. Волгоградської та вул. Володимира Великого (Мелешкіна), на якому відбулася зміна сигналу світлофорного обладнання, з зеленого на жовтий сигнал світлофора, після чого з жовтого ні червоний сигнал світлофора.

Водій ОСОБА_14 керуючи автомобілем «ЗАЗ 1102» реєстраційний номер НОМЕР_2 , при зміні сигналу світлофора, застосував гальмування ті почав зменшувати швидкість руху керованого ним автомобіля, в подальшому зупинивши вказаний автомобіль, на регульованому світлофором У-образного перехрестя вул. Волгоградської та вул. Володимира Великого (Мелешкіна), пЛ крайній лівій третій смузі руху.

Дорожній рух на перехресті регулюється світлофорними об`єктами обладнаними електронним табло відліку часу, яке дозволяє водіям при наближенні до перехрестя завчасно обирати режим руху керованих ТЗ, та виконати вимоги сигналів світлофору.

В ході подальшого руху водій автомобіля «Мерседес Бенц Віто реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , при наближенні до автомобіля «ЗАЗ 1102» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_14 , який на заборонений сигнал світлофора, застосував гальмування та почав зменшувати швидкість руху керованого ним автомобіль в подальшому зупинивши вказаний автомобіль, на регульованому світлофором У-образного перехрестя вул. Волгоградської та вул. Володимира Великого (Мелешкіна), в крайній лівій третій смузі руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, був непередбачливим, продовжив рухатися небезпечною швидкістю, вчасно мір для зменшення швидкості руху аж до зупинки або безпечного об`їзду перешкоди не прийняв, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 2.3 д) і 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно яких:

«1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

«2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

д)не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

«12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Внаслідок не виконання зазначених правил безпеки дорожнього руху України, виконання яких було необхідною й достатньою умовою для запобігання дорожньо-транспортної пригоди, на регульованому світлофором У- образного перехрестя вул. Волгоградської та вул. Володимира Великого (Мелешкіна), в Саксаганському районі, м. Кривого Рогу по крайній лівій третій смузі руху, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Мерседес Бенц Віто» реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_14 , який застосував гальмування та почав зменшувати швидкість руху керованого ним автомобіля, в подальшому зупинивши вказаний автомобіль, та стояв попереду в попутному напрямку на вказаному регульованому світлофором У- образному перехресті.

Після чого в результаті зіткнення автомобіль «ЗАЗ 1102», змінив напрямок свого руху виїхав на смугу зустрічного руху, та вчинив зіткнення з автомобілем «Субару Трібека», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який в цей час, рухався по проїжджій частині дороги вул. Волгоградська, у зустрічному напрямку, по У-образному перехресті вул. Волгоградської та вул. Володимира Великого (Мелешкіна), з боку майдану Олександра Поля (Артема), в напрямок майдану Горького, по крайній третій лівій смузі руху.

В результаті дорожньо-транспортного пригоди водій пасажир автомобіля «ЗАЗ 1102» ОСОБА_8 травмований. Відповідно до висновку експерта № 1571 від 29.08.2016 потерпілому ОСОБА_15 , заподіяні наступні тілесні ушкодження: закритий перелом правої ключиці, перелом обох лоних і сідничних кісток, розрив січового міхура, відрив уретри, синці тулубу і нижніх кінцівок, гематома поперекової області, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Між порушенням водієм ОСОБА_7 , правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків - заподіянням потерпілому ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, є прямий причинний зв`язок.

В діях водія ОСОБА_7 , по керуванню автомобілем «Мерседес Бенц Віто» реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається невідповідність вимогам п.12.3 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з ДТП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , посилається на ті обставини, що оскаржуваний вирок підлягає зміні, оскільки суд першої інстанції не врахував, що представник потерпілого та сам потерпілий просили суворо не карати обвинуваченого та звільнити його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням. Суд першої інстанції правильно визначив ОСОБА_7 розмір покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі, тобто більше ніж покарання за попереднім вироком, але суд безпідставно не звільнив його від відбування покарання з випробуванням за вчинений злочин з необережності на підставі ст.75 КК України, оскільки приписи ст.71 та ст.75 КК України не містять заборони щодо звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням у разі, якщо за попереднім вироком засуджений до реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на ті обставини, що в порушення норм матеріального права судом першої інстанції призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі. Так, санкцією ч.2. ст.286 КК України передбачено додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Крім того, Постановою Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення», при призначенні покарання за ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху. Суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини даного правопорушення, а саме той факт, що ОСОБА_7 вчинив зазначений злочин будучі раніше засудженим, що є обставиною, яка обтяжує покарання. Але не зважаючи на вказані факти до обвинуваченого ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами не було застосовано.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 кожен окремо підтримали викладені в апеляційній скарзі вимоги про призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, в задоволенні апеляційної скарги прокурора просили відмовити.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого просив відмовити.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні при апеляційному розгляді, просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг прокурора та захисника обвинуваченого.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_12 в судовому засіданні при апеляційному розгляді при вирішенні апеляційних скарг покладався на розсуд суду.

Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого та прокурора необхідно відмовити, а вирок суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Як видно з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 було здійснено на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого, потерпілого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст.404 ч.1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України в апеляційній скарзі також не оскаржується.
Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу зміни оскаржуваного вироку в частині призначеного йому покарання та призначення йому більш м`якого покарання, з застосуванням ст.75 КК України, не підлягають задоволенню, так як призначене покарання обвинуваченому відповідає вимогам ст.65 КК України.

Згідно вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, а саме з вироку суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував всі необхідні дані про особу обвинуваченого для призначення справедливого покарання.

Згідно вироку суду, при визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином.

Судом враховані дані про особу ОСОБА_7 , а саме ті обставини, що він за місцем проживання характеризується позитивно (том 1 а.кп.48), на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (том 1 а.кп.45, 465), є інвалідом третьої групи (том 2 а.кп35), має постійне місце проживання, розкаявся в скоєному, раніше притягався до кримінальної відповідальності.
Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно ст.66 КК України, визнано щиросердне каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, згідно ст.67 КК України, суд визнав рецидив злочину.

За тих самих обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора в частині призначення більш суворого покарання не заслуговують на увагу, та вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 , йому призначено необхідне і достатнє покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць без позбавлення права керування транспортними засобами.

Колегія суддів погоджується з даною позицією суду першої інстанції та вважає, що прокурором не наведено досить вагомих і переконливих доводів, які не були враховані судом першої інстанції і які в даному випадку послугували б підставою для апеляційного суду для призначення додаткового покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування судового рішення не виявлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 і інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора не підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора залишити без задоволення.

Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 травня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 , засудженого за ч.2 ст.286 КК України залишити без змін.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4