137/1661/17

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.11.2017р. смт. Літин

Літинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
представника Літинської ВК 123 ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літин в режимі відеоконференції клопотання в.о. начальника Державної установи Літинська ВК № 123 відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кулешівка Красногвардійського району Бєлгородської області (Росія), громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, засудженого 18 березня 2013 р. Вінницьким районним судом Вінницької області за за ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 296 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі (початок строку: 18 березня 2013 р., кінець строку: 15 березня 2020 року) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
В.о. начальника Літинської ВК 123 звернувся до Літинського районного суду із зазначеним клопотанням.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив його задовольнити з тих підстав, що своєю поведінкою та ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення.
Представник Літинської ВК №123 ОСОБА_4 підтримав клопотання відносно засудженого ОСОБА_5 повідомивши суду, що засуджений ОСОБА_5 працевлаштований, має 2 заохочення та 1 стягнення, котре погашене. Додатково пояснив, що останній близько 8 місяців перебував на лікуванні , а тому не залучався до роботи.
Прокурор ОСОБА_3 при вирішенні клопотання поклався на розсуд суду та зауважив, що у засудженого за період 2016-2017 років взагалі відсутні заохочення.
Заслухавши пояснення учасників процесуальної дії, дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 суд приходить до наступних висновків.
Так, 18 березня 2013 р. ОСОБА_5 засуджено Вінницьким районним судом Вінницької області за за ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 296 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі (а.с. 15). Вирок набрав законної сили 21.06.2013 р. (а.с. 13).
Статтею 81 КК України передбачено, що умовою для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2000 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. При цьому суд враховує поведінку засудженого за весь період відбування покарання.
З матеріалів провадження та особової справи ОСОБА_5 вбачається, що пільгу передбачену ст. 81 КК України, можливо застосувати до останнього за умови відбуття ним 2/3 строку покарання, призначеного судом, тобто з 15.10.2017 р. (початок строку: 18.03.2013 р., кінець строку: 15.03.2020 року) (а.с. 11).
Згідно характеристики засудженого ОСОБА_5 , котра міститься в матеріалах особової справи, останній перебуває в місцях позбавлення волі з 18.03.2013 р. По прибутті в установу 23.07.2017 р. ОСОБА_5 був працевлаштований на виробництві установи столяром дільниці товарів широкого вжитку.За час відбування покарання в установі характеризується позитивно.
Згідно довідки про заохочення та стягнення від 13.11.2017 р., котра міститься в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_5 , наявне одне стягнення у виді оголошення попередження у 2014 р., котре на момент звернення до суду погашене. Наявні 2 заохочення по підсумкам роботи за 2 квартал 2014 р. та 1 квартал 2015 р. у виді оголошення подяки за сумлінну поведінку і ставлення до праці (а.с. 12).
Відповідно до витягу за № 12 від 13.11.2017 р., спостережна комісія Літинської райдержадміністрації по розгляду матеріалів на засуджених ухвалила задовольнити клопотання ВК №123 про застосування до засудженого ОСОБА_5 ст. 81 КК України (а.с. 5).
На противагу зазначеному, попри викладену позитивну характеристику засудженого суд приходить до переконання, що на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 , відбуваючи покарання у Літинській ВК №123, хоча і відбув встановлену ст. 81 КК України 2/3 строку призначеного йому покарання, та з матеріалів клопотання установи своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, в тім у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.
Не ігнорується довідка про наявні у ОСОБА_5 заохочення, однак акцентується увага на тому, що з моменту прибуття в Літинську ВК 123 по день звернення до суду в останнього наявні лише 2 заохочення (останнє заохочення 09.04.2015 р.), що не дозволяє стверджувати, що він своїм ставленням до праці довів своє виправлення. Ілюструючи свою думку суд звертає увагу на тому, що у судовому засіданні згадувалось, що ОСОБА_5 залучений до праці, втім не зазначалося, якісь, кількість роботи та специфіку роботи, яку він виконує, а також не зазначено чи він працевлаштований з власних переконань.
Також два заохочення у 2014-2015 роках можуть свідчити лише про позитивну тимчасову тенденцію у поведінці засудженого, проте не дає підстави вважати, що засуджений ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Іншою умовою застосування ст. 81 КК України являється поведінка засудженого. Судом вже згадувалось, що враховується поведінка засудженого за весь період відбування покарання.
Згідно витягу з протоколу № 21 від 26.08.2015 р. засідання комісії Літинської ВК № 123 по розгляду матеріалів особових справ засудженого (котра міститься в особовій справі засудженого та витребувана судом), міститься рішення комісії де попри наявні 2 заохочення комісія прийняла одноголосне рішення про те, що засуджений не стає на шлях виправлення (а.с. 14).
Одночасно сумлінна поведінка засудженого не зобов`язує суд його звільнити умовно-достроково, так як покарання, відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
З урахуванням вищенаведених обставин суд дійшов до висновку про доцільність відмови у задоволенні клопотання.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 9, 537, 539 КПК України, суд,
У задоволенні клопотання в.о. начальника Державної установи Літинська ВК № 123 відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 7 днів з дня її проголошення.
Суддя:ОСОБА_1