АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/571/17 Справа № 711/1458/17 Категорія: ч.2 ст.15,ч.1 ст.115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (відеоконференція)

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 на вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 травня 2017 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, який має малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, не судимого, мешканця АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15,ч.1 ст.115 КК України, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_8 близько 23 години 30 хвилин 18 листопада 2016 року біля магазину «Ольвія», розташованого поряд з будинком № 163 по вул. Нарбутівській в м. Черкаси, в ході конфлікту, що виник раптово на ґрунті особистих неприязних стосунків, за раптово виниклим умислом на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_10 підсудний ОСОБА_8 умисно з метою заподіяння смерті потерпілому наніс йому сім ударів ножем в життєво важливі органи, а саме: в область грудної клітини ліворуч, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді ран грудної клітини ліворуч, які проникають в плевральну порожнину з попаданням крові та повітря в плевральну порожнину зі здавленням легені і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя; рани черевної стінки ліворуч, яка не проникає в черевну порожнину та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі підсудного, оскільки смерть потерпілого ОСОБА_11 не настала і потерпілий звернувся до Комунального закладу «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», де його було госпіталізовано та надано невідкладну медичну допомогу.

Цими умисними діями обвинувачений ОСОБА_8 вчинив закінчений замах на вбивство - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 травня 2017 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 років.

Строк покарання обчислюється з 31 грудня 2016 року. Зараховано ОСОБА_8 у строк відбутого покарання термін тримання засудженого під вартою з 31 грудня 2016 року по 26 травня 2017 року у співвідношенні один день попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі згідно з положеннями ч.5 ст. 72 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишено тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_8 на користь Черкаської міської ради витрати на лікування потерпілого ОСОБА_11 в сумі 3257 грн. 80 коп., на користь потерпілого ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди 50000 грн., на відшкодування витрат на лікування 1498 грн.97 коп., а всього 51498 грн. 97 коп.

В задоволенні решти позовних вимог потерпілого ОСОБА_11 було відмовлено.

Вирішено долю речових доказів.

Не погоджуючись з вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 травня 2017 року захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить вказаний вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, мотивуючи тим, що місцевим судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Даних положень наведеного вище кримінального процесуального закону місцевий суд дотримався повністю.

Так, висновки суду 1 інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні закінченого замаху на вбивство умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, на підставі зібраних у провадженні та детально досліджених у судовому засіданні доказів у їх сукупності та взаємозв`язку є обґрунтованими.

При цьому місцевий суд вмотивовано послався на наступні докази:

показання потерпілого ОСОБА_9 , з якого вбачається, що саме підсудний ОСОБА_12 , а не ОСОБА_13 або ОСОБА_14 , наніс йому в спину і живіт удари;

показання свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , з якого вбачається, що обвинувачений брав участь у бійці з потерпілим, після якої розповів їм, що під час бійки застосував ніж;

показання свідка ОСОБА_15 , з якого вбачається, що увечері 18.11.2016 р. її чоловік (потерпілий) попросив приїхати на таксі до місця його роботи, звідки вона потім разом з ОСОБА_16 доставили потерпілого до лікарні;

даними висновку судово-медичної експертизи № 02-01/2440, з якої встановлено, що потерпілому ОСОБА_9 від дії гострого предмета з колото-ріжучими властивостями, заподіяно шість ран на грудній клітці ліворуч та одна рана черевної стінки ліворуч та завдано тілесні ушкодження: у вигляді ран грудної клітини ліворуч, які проникають в плевральну порожнину з попаданням крові та повітря в плевральну порожнину зі здавленням легені та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя; рана черевної стінки ліворуч, яка не проникає в черевну порожнину та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

даними висновку судово-медичних експертиз №02-01/100 та №02-01/2313, з яких встановлено, що у ОСОБА_8 та ОСОБА_17 також виявлено тілесні ушкодження, які могли виникнути 18.11.2016 р., що об`єктивно підтверджує показання потерпілого, підсудного і свідків про участь цих осіб в конфлікті.

Крім того, незважаючи на те, що предмет, яким обвинувачений заподіяв потерпілому ОСОБА_18 тілесні ушкодження, не виявлений, суд 1 інстанції вірно вважає доведеним, що підсудний для заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень застосував ніж, посилаючись на показання свідків ОСОБА_19 , з якого вбачається, що обвинувачений в середині листопада 2016 р. мав намір принести йому ножі; свідка ОСОБА_13 , з якого вбачається, що він безпосередньо перед подією бачив у підсудного ножі, він та свідок ОСОБА_14 дали показання про те, що зразу після бійки підсудний заявив їм про те, що застосував проти потерпілого ніж; даними висновку судово-медичної експертизи № 02-01/2440, з якої встановлено, що потерпілому завдано тілесні ушкодження від дії гострого предмета з колото-ріжучими властивостями. На куртці потерпілого виявлені наскрізні отвори та плями речовини бурого кольору.

Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_8 відсутній умисел на вбивство потерпілого, є помилковими, оскільки відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/2440, з якої встановлено, що потерпілому ОСОБА_9 від дії гострого предмета з колото-ріжучими властивостями, заподіяно шість ран на грудній клітці ліворуч та одна рана черевної стінки ліворуч та завдано тілесні ушкодження: у вигляді ран грудної клітини ліворуч, які проникають в плевральну порожнину з попаданням крові та повітря в плевральну порожнину зі здавленням легені та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не знав, що у потерпілого в руці і наніс останньому кілька ударів ножем, наносив удар ножем, щоб захистити себе, не знайшли свого підтвердження, оскільки локалізація і кількість ножових поранень, нанесених потерпілому, вказують саме на спрямування умислу на заподіяння смерті останньому.

Крім того, твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що в його діях відсутній умисел на вбивство, так він не продовжував переслідувати потерпілого після нанесення останньому ударів, не є підставою для перекваліфікації на ч.1 ст.121 КК України

Правильно встановивши всі обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, суд 1 інстанції правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.15 ч.1 сст.115 КК України як закінчений замах на вбивство умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, та при призначені покарання ОСОБА_8 вірно врахував те, що обвинувачений не був ініціатором конфлікту, що стався між ним та потерпілим, що бійку спровокувала інша компанія, а тому призначив покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Ураховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним і обґрунтованим та підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги захисника обвинуваченого без задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст. ст. 291, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 травня 2017 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.2 ст.15,ч.1 ст.115 України, залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_8 у строк відбутого покарання термін тримання під вартою з 31 грудня 2016 року по 20 червня 2017 року у співвідношенні один день попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :