У Х В А Л А

28 листопада 2017 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , -
В с т а н о в и в:
Старший слідчий СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 звернулась до суду із вищевказаним клопотанням, яке погоджено прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання зазначила, що ОСОБА_5 , 15 травня 2014 року, приблизно о 17 годині, слідуючи на автомобілі марки «Volkswagen Passat» чорного кольору, точних номерних знаків досудовим слідством не установлено, по автодорозі сполученням Володимирець Кузнецовськ, Рівненської області, неподалік с.Олізарка Володимирецького району Рівненської області, діючи з корисливого мотиву та з метою незаконного збагачення, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та двома невстановленими особами, з метою заволодіння чужим майном, а саме: бурштином-сирцем загальною вартістю більше 100 тис. грн., вчинив напад на ОСОБА_9 , поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосування такого насильства (розбій) при наступних обставинах.

Так, у травні 2014 року, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що ОСОБА_9 має намір збути велику кількість природної органічної сполуки каміння бурштин-сирець, з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, вступив в злочинну змову із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та двома невстановленими особами, з котрими завчасно розподілив ролі та хід дій кожного учасника у вчиненні злочину, а також підготував знаряддя для вчинення нападу, а саме: автомобіль марки «Volkswagen Passat», точних номерних знаків досудовим слідством не установлено, металеві наручники та пістолет.

У подальшому, 15 травня 2014 року, приблизно о 17 годині, ОСОБА_5 , маючи на меті реалізацію свого злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_9 , разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та двома невстановленими особами, використовуючи, як засіб вчинення злочину автомобіль марки «Volkswagen Passat», приїхали до території приватного будинку ОСОБА_10 , розташованого у с. Дубівка, Володимирецького району, Рівненської області, де у дворі під приводом купівлі природної органічної сполуки каміння бурштин-сирець, запропонували ОСОБА_9 покласти бурштин у їх автомобіль та від`їхати з ними для проведення розрахунку. На що ОСОБА_9 погодився та сів у автомобіль марки «Volkswagen Passat».

Після чого ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, знаходячись в салоні автомобіля марки «Volkswagen Passat», точних номерних знаків досудовим слідством не установлено, спільно із ОСОБА_7 та двома невстановленими особами перевіз ОСОБА_9 у напрямку м. Кузнецовськ та, рухаючись в автомобілі, знаходячись поблизу с. Олізарка Володимирецького району на відрізку дороги Олізарка-Суховоля, застосував фізичне насилля, яке виразилося в утриманні ним ОСОБА_11 за шию та руку та надяганні ним та ОСОБА_7 наручників на руки потерпілого, чим позбавили останнього можливості покинути автомобіль.

В той же час, знаходячись в салоні автомобіля марки «Volkswagen Passat» точних номерних знаків досудовим слідством не установлено, діючи спільно з іншими учасниками нападу, з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 дістав пістолет та, погрожуючи ОСОБА_9 застосуванням до останнього насильства небезпечного для його життя та здоров`я, висловив вимогу про передачу належного ОСОБА_9 майна та заволодів камінням бурштин-сирець загальною вагою приблизно 40 кг, вартістю більше 100 тис. грн., що належить потерпілому, чим спричинили останньому матеріальну шкоду на вказану суму. Після цього, ОСОБА_5 , застосовуючи фізичне насилля, вивів потерпілого ОСОБА_9 із транспортного засобу, а сам спільно з іншими учасниками нападу із майном, яким заволоділи, з місця події поїхали.

Таким чином, в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 187 КК України.

Вказане підтверджується сукупністю фактичних даних, що містяться, зокрема, в протоколі про результати здійснення оперативно-технічного заходу зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 03.06.2014 №20/2656т проведених відносно ОСОБА_8 ; протоколі допиту як потерпілого ОСОБА_9 від 19.05.2014; протоколі допиту особи, щодо якої здійснюються заходи безпеки від 10.07.2014; протоколі пред`явлення особи ( ОСОБА_5 ) для впізнання за фотокартками, проведеного із потерпілим ОСОБА_9 від 04.06.2014; довідці УОТЗ УМВС України в Рівненській області № 786 від 08.07.2014 аналізу технічної інформації по факту розбійного нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

У зв`язку з чим, 15 серпня 2014 року ОСОБА_5 , складено письмове повідомлення про те, що він підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України. Повідомлення про прийняте процесуальне рішення повідомлення про підозру направлено ОСОБА_5 за місцем реєстрації відповідно до вимог ст.ст. 111-112 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Метою застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 у виді тримання під вартою є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України). Цей ризик є реальним зважаючи на те, що підозрюваний ніде не працює і з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, 18.08.2014 підозрюваного ОСОБА_5 постановою слідчого оголошено в розшук;

2)незаконно впливати на потерпілого (п.3 ч.1 ст. 177 КПК України). Цей ризик існує у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 володіє інформацією про те, де потерпілий проживає;

3)вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст. 177 КПК України). Цей ризик є реальним зважаючи на те, що ОСОБА_5 ніде не працює та не має постійного джерела доходів, а також раніше судимий за вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Слідчий вказує, що запобігти вказаним ризикам неможливо шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою тому, що реалізувати вказані ризики можливо лише перебуваючи на свободі, тому просить клопотання задовольнити.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, просили суд його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, просив суд обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт, який він може відбувати за адресою проживання його цивільної дружини у АДРЕСА_1 . Оскільки він не має наміру уникати слідства та суду чи чинити тиск на потерпілого та свідків. Крім того суду повідомив, що з 2014 року він перебуває в зоні АТО та нещодавно приїхав до матері в с. Тучин, де дізнався, що він перебуває у розшуку, після чого сам прийшов в поліцію до слідчого, де був затриманий. Також вказав, що вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення не визнає, оскільки він злочину не вчиняв, а підозра є необґрунтованою.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного.

Заслухавши думку учасників процесу в судовому засіданні, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що СУ ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування, по кримінальному провадженні № 0000218 від 19 травня 2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

15.08.2014р. ОСОБА_5 , складено письмове повідомлення про те, що він підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Повідомлення про прийняте процесуальне рішення повідомлення про підозру направлено ОСОБА_5 за місцем реєстрації відповідно до вимог ст.ст. 111-112 КПК України.

18.08.2014р. підозрюваного ОСОБА_5 постановою слідчого оголошено в розшук.

27.11.2017р. ОСОБА_5 затриманий на підставі ст. 208 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, однак достатніх доказів про існування ризиків, про які зазначає у клопотанні слідчим не надано та не доведено.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою є недоцільним.

Слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 сам, добровільно з`явився в поліцію м. Рівне, після чого був затриманий. Перебуває у цивільному шлюбі та має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тобто має стійкі соціальні зв`язки. Крім того слідчим не доведено наявність ризику, що підозрюваний ОСОБА_5 може чинити тиск на потерпілого та свідків у кримінальному провадження, оскільки з часу вчинення кримінального правопорушення, яке мало місце у 2014 році, таких дій щодо потерпілого чи свідків не відбувалось.

У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 домашній арешт із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов`язки за викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя,
У х в а л и в:
В задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки: за викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Встановити строк дії ухвали терміном до 26 січня 2018 року.

Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 26 січня 2018 року.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання у слідче управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подача апеляційної скарги не зупиняє дію ухвали суду.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1