Справа пр. №1-кс/756/1894/17

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2017 року м. Київ
в с т а н о в и в:
Заявник адвокат ОСОБА_3 , який є представником ОСОБА_4 , звернувся до Оболонського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на рішення слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_5 .
Постановою від 11 серпня 2017 року слідчий СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_5 відмовила ОСОБА_4 у задоволенні її клопотання.
На думку заявника, слідчий в оскаржуваній постанові не навела достатніх доводів для відмови у задоволенні клопотання, а сама постанова не відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України.
З цих підстав адвокат ОСОБА_3 просив слідчого суддю скасувати вказану постанову.
Заявник у судовому засіданні свою скаргу підтримав та просив суд її задовольнити.
Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання слідчого суддю не повідомив.
Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання слідчого суддю не повідомив.
Зважаючи на те, що неявка слідчого та прокурора згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя ухвалив провести судове засідання за їхньої відсутності.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, позаяк сторони кримінального провадження не заявляли відповідного клопотання.
Заслухавши пояснення заявника, дослідивши скаргу та додані до неї документи, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування врегульовано Главою 26 КПК України.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.
За приписами ч. ч. 1-3, ч. 5 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником.
Згідно з положеннями ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
Порядок розгляду слідчим клопотань під час досудового розслідування врегульований ст. 220 КПК України. Так, вказаною нормою передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.
Вимоги до постанови слідчого встановлені у ч. 5 ст. 110 КПК України. Зокрема, вона повинна обов`язково складатись з: вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
08 серпня 2017 року ОСОБА_4 звернулася до слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції в м. Києві з клопотаннями, в якому просила слідчого змінити попередню кримінально-правову кваліфікацію кримінального правопорушення; допитати її у якості потерпілої; допитати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в якості свідків; витребувати з органів ДФС відомості про доходи ОСОБА_6 ; витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 документи щодо посвідчення договору купівлі-продажу квартири від 08 грудня 2016 року №88453832.
Постановою слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_5 від 11 серпня 2017 року відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні її клопотання.
Однак, усупереч положенням ст. ст. 110, 220 КПК України, вказана постанова слідчого не містить мотивів її прийняття, належного обґрунтування відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_4 , у ній не зазначено про можливість та порядок оскарження постанови.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність скасувати оскаржувану постанову від 11 серпня 2017 року.
Строк на звернення до суду зі скаргою, встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником не пропущено, позаяк оскаржувану постанову ОСОБА_9 отримала 23 вересня 2017 року, а зі скаргою звернулася до слідчого судді 26 вересня 2017 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 93, 110, 220, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
Скасувати постанову слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_5 від 11 серпня 2017 року, якою відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні її клопотання від 08 серпня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1