Провадження № 1-кс/756/1976/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2017 року, слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що в провадженні СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009407 від 11 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Слідчий вказує на те, 11.10.2017, близько 00 год. 05 хв., за адресою: м. Київ, Пуща Водиця, вул. Квітки Цисик, 30, співробітниками поліції, був зупинений автомобіль «Ауді А-6», без номерного знаку, під керуванням ОСОБА_4 . При перевірці вказаного транспортного засобу, було встановлено, що на нього відсутнє свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу, а також відсутній номер кузова.

Того ж дня, за вказаною адресою, слідчим в порядку ст. 167 КПК України тимчасово вилучено вказаний автомобіль, який постановою слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 визнані речовими доказами по кримінальному провадженню за №0009407.

Як на підставу внесення клопотання про арешт, слідчий посилається також на те, що вилучений автомобіль є речовим доказом, оскільки відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії наданих документів, слідчим суддею встановлено наступне.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження за № 0009407 від 11 жовтня 2017 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 290 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Таким чином, з метою недопущення приведення до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, на яке було направлено кримінальне правопорушення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню. Зокрема слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим в частині накладення арешту на автомобіль у вигляді заборони розпорядження, однак прокурором не доведена необхідність накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключів від нього.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання слідчого Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль марки «Ауді А-6» вилученого 11.10.2017, який визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню№ 0009407 , у вигляді заборони розпоряджатися будь-кому і будь-яким чином зазначеним автомобілем. Передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання його власнику.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1