справа №619/1367/13-к
провадження №1-кп/619/202/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2018 року м.Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі Харківської області матеріали кримінального провадження відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дергачі, Харківської області, громадянина України, українця, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого Дергачівська ЦРЛ, Харківської області, охоронець, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Так, 19 листопада 2012 року близько о 12 години 00 хв. ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 11183-110-20», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався по вул. Петровського у м. Дергачі Харківської області зі сторони смт. Золочів в напрямку м. Харкова, зі швидкістю близько 50 км/год.
Під час руху, в районі будинку № 222-А зазначеної вулиці, ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 «б» та 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров,ю громадян, завдавати матеріальних збитків»,
п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну…»,
п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкод»
і допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який в цей час переходив проїжджу частину вул. Петровського м. Дергачі Харківської області.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, від яких в той же день помер в Харківській обласній клінічній лікарні.
Порушення вимог Правил дорожнього руху України ОСОБА_4 виразилось в тому, що він, керуючи автомобілем «ВАЗ - 11183-110-20», виявив неуважність, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_6 , який переходив проїжджу частину та якого він об`єктивно бачив, не вжив заходів для зменшення швидкості руху автомобіля і скоїв на нього наїзд, що спричинило вищеописані тяжкі наслідки.
Порушення Правил безпеки руху України водієм автомобіля «ВАЗ 11183-110-20» ОСОБА_4 знаходяться у причинному зв`язку з подією та наслідками, що наступили.
Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та представник ОСОБА_9 в судове засідання не з`явились, були повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення, які містяться в матеріалах справи.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю себе виним і у судовому засіданні пояснив, що дійсно скоїв інкримінований йому злочин при зазначених обставинах та розкаявся у скоєному.
Враховуючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу, доказів щодо витрат по кримінальному провадженню та речових доказів.
Таким чином, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає його вину повністю доказаною, а скоєне ним підлягає кваліфікації за ч.2 ст. 186 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 .
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.4 ст.12 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він не судимий, працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, скоїв злочин перебуваючи не в стані алкогольного сп`яніння та не покинув місця скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття у скоєному.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Враховуючи викладене, обставини і тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що до обвинуваченого необхідно застосувати покарання в межах санкції відповідної статті.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», в зв`язку з тим, що він має на утриманні малолітню дитину.
Прокурор в судовому засіданні вважав наявними правові підстави для застосування закону про амністію до обвинуваченого ОСОБА_4 .
Як встановлено ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністією є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VІІ. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Як вбачається з свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 ОСОБА_4 являється батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої батьківський прав не позбавлений.
Кримінальне правопорушення вчинене 19 листопада 2012 року, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обмежень, передбачених ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», у відношенні ОСОБА_4 судом не встановлено, амністія до нього раніше не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 , що амністія в подальшому протягом останніх десяти років до нього не може бути застосована.
Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати за проведення авто-технічної експертизи.
Так, потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, раніше надані позовні вимоги не підтвердили, новий позов до суду не подали, тим самим не скористались наданим Законом правом.
В зв`язку з чим, суд роз`яснює, що потерпілі мають право звернутися з позовом до суду в порядку цивільного судочинства для відшкодування моральної та матеріальної шкоди.
Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 витрати за проведення авто-технічної експертизи №24/13 від 18.01.2013 в розмірі 588 грн. 00 коп.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1