Провадження № 1-кп/522/1647/17
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акта
27 листопада 2017 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні яке зареєстроване в ЄРДР за № 0005232 від 27.08.2017 року, відносно обвинувачених:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 ;
- у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України,
в с т а н о в и в:
До провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України.
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2017 року призначено підготовче судове засідання у цій справі.
Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків, посилаючись на те, що обвинувальний акт не засвідчений печаткою та не підписаний прокурором, формулювання обвинувачення не конкретне, у реєстрі матеріалів досудового розслідування міститься посилання на інші кримінальні правопорушення, які не інкримінуються ОСОБА_6 , не вказано місце злочину.

Крім цього захисник обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_9 також заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору з тих підстав, що обвинувачення сформульовано не конкретно, відсутнє обґрунтування мотивів явної неповаги до суспільства, пред`явлене ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачення за ч.3 ст.296 КК України, є суперечливим за змістом, оскільки інкриміновані їм, передбачені ст.293 КК України, активна участь у групових діях (мітингу), що призвели до грубого порушення громадського порядку, суттєвого порушення роботи транспорту протиправно кваліфіковані за ч.3 ст. 296 КК України, яка передбачає відповідальність за хуліганство пов`язане з опором представникові влади.
Обвинувачені підтримали думку захисників про необхідність повернення обвинувального акта прокурору.
Прокурор вважав за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду, та всі зазначені порушення не є підставою для його повернення.
Потерпілий до судового засідання не з`явився, написав заяву про можливість проведення підготовчого судового засідання за його відсутності.
Суд, заслухавши думку сторін, розглянувши обвинувальний акт з додатками та клопотання сторони захисту прийшов до висновку про наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Частиною 4 ст.110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Виклад фактичних обставин повинен містити інформацію, про час, дату, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, що ставиться у вину обвинуваченому.
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання встановлених юридичних (об`єктивних і суб`єктивних), а також кваліфікуючих ознак, що визначають конкретне діяння як суспільно небезпечне.
Обвинувальний акт, який направлений до суду в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не містить конкретного формулювання обвинувачення, а містить тільки повторний фактичний виклад обставин, що на думку суду, є порушенням права обвинуваченого на захист, оскільки відповідно до вимог ст. 42 КПК України, обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують, що випливає з практики ЄСПЛ а саме: у рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України" Суд нагадав, що поняття "обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51);
До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 зазначив, що обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношення обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч.3 ст.6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення.

у рішенні від 09.10.2008 року у справі "Абрамян проти Росії" зазначено, що деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення ... .
В цьому ж рішенні Суд нагадав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
У рішенні Конституційного Суду України, від 05.10.2010, № 61-у/2010, зазначено, що «Правозастосовна діяльність полягає в індивідуалізації правових норм щодо конкретних суб`єктів і випадків, тобто в установленні фактичних обставин справи і підборі правових норм, які відповідають цим обставинам».
Слід зазначити, що обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом, яким закінчується досудове розслідування. Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити формулювання обвинувачення в остаточному вигляді.
Однак, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та інших, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення є ідентичними, не розмежованими навіть суперечливими висновками про правову кваліфікацію дій обвинувачених за статтями КК України.

При цьому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по-батькові, дата та місце народження…). В обвинувальному акті не зазначено місце народження жодного із обвинувачених, що на думку суду може бути суттєвим порушенням, та не забезпечує достатньої індивідуалізації обвинувального акта.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, про неможливість призначити даний акт до судового розгляду і необхідним буде надати розумний строк прокурору для усунення вказаних недоліків.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314-315, 372, 376 КПК України, суд
у х в а л и в:
Клопотання захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про повернення обвинувального акта прокурору задовольнити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0005232 від 27.08.2017 року, відносно за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України - повернути прокурору Одеської місцевої прокуратури № 3 для усунення недоліків вказаних в ухвалі, надавши строк 14 (чотирнадцять) робочих днів з моменту набрання ухвалою законної сили.
Ухвала може бути оскаржена сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляції протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
27.11.2017