7 листопада 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про відвід процесуальному прокурору ОСОБА_3 ,
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 410 Кримінального кодексу України.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заявив відвід процесуальному прокурору ОСОБА_3 з тих підстав, що його було включено до групи прокурорів постановою військового прокурора Запорізького гарнізону від 22.09.2016 із порушенням статті 37 КПК України. Крім того, звернення до суду із обвинувальним актом відбулось за межами строків досудового розслідування, з огляду на що прокурор ОСОБА_3 не є повноважною особою для підтримання обвинувачення в суді.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав заяву свого захисника.
Процесуальний прокурор ОСОБА_3 проти задоволення відводу заперечував, вважаючи його невмотивованим.
Представник потерпілого підтримав думку процесуального прокурора.
Заслухавши учасників процесу, вивчивши надані суду матеріали, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі, чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження, або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
В якості таких обставин захисник, зокрема, вказує на те, що прокурора ОСОБА_3 було включено до групи прокурорів постановою військового прокурора Запорізького гарнізону від 22.09.2016 із порушенням статті 37 КПК України. Вважає, що відсутні визначені вказаною нормою права випадки необхідності включення ОСОБА_3 до складу групи прокурорів.
Відповідно до частини першої статті 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Таким чином, визначення прокурора та групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у кримінальному провадженні віднесено до виключної компетенції керівника відповідного органу прокуратури, тобто у даному випадку військового прокурора Запорізького гарнізону.
Постанова від 22.09.2016 прийнята військовим прокурором Запорізького гарнізону ОСОБА_7 , тобто керівником відповідної прокуратури у розумінні вищевказаних положень КПК України.
Захисник у даному випадку посилається на відсутність підстав для включення прокурора ОСОБА_3 до складу групи прокурорів, посилаючись на приписи частин другої та третьої статті 37 КПК України, які не підлягають застосуванню до даного випадку, оскільки ними регулюється можливість покладення обов`язків прокурора на іншу особу, а не його включення до складу групи прокурорів.
Крім того, захисник в своїй заяві про відвід прокурора посилається на те, що звернення до суду із обвинувальним актом відбулось за межами строків досудового розслідування.

Вказаним обставинам вже була надана оцінка судом при вирішенні клопотання захисника про повернення обвинувального акта, про що зазначалось судом в ухвалі від 7 грудня 2016 р. Проте, суд зазначає, що захисник не позбавлений права посилатися на ці обставини під час дослідження доказів у даному кримінальному провадженню, які будуть оцінені судом в розрізі їх належності та допустимості.

Також суд зауважує, що зазначені захисником обставини не є підставами для відводу, передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, і не доводять наявність обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості прокурора.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст. 36 КПК України прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльності, особою, яка згідно до вимог чинного кримінального процесуального законодавства уповноважена підтримувати державне обвинувачення в суді.

Тобто, підтримання державного обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_5 , є процесуальним обов`язком прокурора.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відвід процесуальному прокурору ОСОБА_3 , заявлений захисником у судовому засіданні, не містить достатніх даних, які б свідчили про наявність передбачених кримінальним процесуальним законодавством підстав для відводу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 37, 77, 81, КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про відвід процесуальному прокурору ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 7 листопада 2017 р.

Повний текст ухвали оголошено 13 листопада 2017 р. о 09:00 год.

Суддя ОСОБА_1