УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2018 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 29 грудня 2017 року про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 29.12.2017 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого управління Головного управління Національне поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .
Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця смт. Великий Березний, Закарпатської області, громадянина України, не одруженого без освіти, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого т проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту і застосуванням електронного засобу контролю строком на два місяці, а саме до 25.02.2018 р..
Забов`язано підозрюваного виконувати наступні обов`язки :
Прибувати на виклик слідчого, прокурора, судді;
1.Цілодобово не залишати житло, а саме будинок АДРЕСА_1 .
2.Носити електронний засіб контролю.
Згідно ухвали слідчого судді, слідчий слідчого управління ГУ НП в Житомирській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Своїми умисними діями, які виразились в обіцянці надати службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірну вигоду за вчинення в інтересах в інтересах того, хто обіцяє, дій з використанням наданого їй службового становища, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. З ст. 369 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Великий Березний, Закарпатської області, громадянин України, не одружений, без освіти, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.
Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.369 КК України ОСОБА_7 складено та вручено 28.12.2017 року.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді гримання під вартою строком на 60 днів. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки під час розгляду клопотання та ухвалення рішення слідчим суддею не враховано положення ч.2 п.4 ст. 183 К1ІК України, а саме те що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Таким чином, перебуваючи на волі підозрюваний матиме реальну можливість перешкоджати досудовому розслідуванню у даному кримінальному провадженні. У зв`язку з викладеним, враховуючи те, що викладені в ухвалі висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.
В судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги прокурор підтримав доводи, викладені в ній, підозрюваний та його захисник заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, підозрюваного та його захисника, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.
Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного,міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2011 року у справ «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 року у справі «Третьяков проти України» рішенні від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначив, що тримання особи під вартою в кожному випадку повинне мати безсумнівне обгрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Слідчий суддя зазначених вимог закону дотримався. Предметом дослідження слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою були ті обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.
Як вбачається з матеріалів провадження та встановлено під час розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції, підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. З ст. 369 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до восьми років. За віком ОСОБА_7 не є особою похилого віку та за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування. Крім того ОСОБА_7 , не працює, не навчається, будь-якого майна власності не має, є жителем іншої області. Слідчим при цьому зазначає, що ОСОБА_7 з особливою зухвалістю вчинив злочин та наголошує на тому, що підозрюваний, відчуваючи свою безкарність, може продовжувати вчиняти злочини різної тяжкості та переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, вчиняти інші злочини різної тяжкості. Крім того, враховуючи викладене, з метою попередження можливості підозрюваного ОСОБА_7 спроб ухилення від досудового розслідування та суду, зміни місця проживання вчинення останнім нових злочинів, сторона обвинувачення вважає за неможливе застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Разом з тим розглядаючи клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею вірно встановлено, що такий запобіжний захід в даному випадку обрано бути не може, оскільки ОСОБА_7 хоча і підозрюється у вчиненні тяжкого злочинів, проте він раніше не судимий, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Доказів про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, прокурором та слідчим не надано, а також вони відсутні в матеріалах провадження.
З вказаним висновком також погоджується і колегія суддів, оскільки зазначені обставини підтверджені в судовому засіданні як прокурором, так і слідчим та відповідають матеріалам кримінального провадження.
Крім того прокурором не надано будь-яких доказів існування ризику продовження підозрюваним злочинної діяльності або ухилення від явки до слідчого, прокурора та суду.
З огляду на викладене, доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора про те, що викладені в ухвалі висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та те, що слідчий суддя з достатньою повнотою не дослідив обставини, з якими закон пов`язує необхідність обрання такого запобіжного заходу, не надав аналізу ризикам та те, що тільки такий запобіжний захід як тримання під вартою зможе забезпечити виконання покладених на підозрюваного обов`язків є безпідставними та не грунтуються на матеріалах кримінального провадження.
На переконання колегії апеляційного суду саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
За наведених обставин, підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 29.12.2017 року про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу, - без зміни.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді :