Справа № 369/1692/18
Провадження №1-кс/369/453/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2018 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 розглянувши клопотання слідчого відділу Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні за № 0000926 від 13.02.18, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
До суду звернувся слідчий Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 з клопотанням, погодженим прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна.
Свої вимоги слідчий мотивує тим, що у провадженні слідчого відділу Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 знаходиться кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000926 від 13.02.18, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 13.02.2018 близько 16 год. 20 хв. (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_1 , на восьмому поверсі вище вказаного будинку, поруч ліфтової шахти, маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, застосовуючи до потерпілого ОСОБА_6 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, шляхом нанесення останньому руками двох ударів в область лівого ока, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Самсунг» сріблястого кольору, належному ОСОБА_6 , в якого він випав з карману куртки, коли йому завдавали тілесні ушкодження.

Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на суму близько 8000 гривень.

13.02.2017 року в гр. ОСОБА_5 в присутності 2-х. понятих з його куртки в яку він був одягнутий було вилучено мобільний телефон марки «Самсунг», ІМЕІ: : НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , який він відкрито викрав в потерпілого ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто речі, які є засобами або знаряддями вчинення злочину.

Так вище вказані речі могли зберегти на собі сліди злочину, оскільки зазначені речі ймовірно використовувались як знаряддя вчинення злочину. Згідно отриманої інформації, щодо його обставин, місця та часу скоєння кримінального правопорушення, слідчому потрібно провести комплекс слідчих дій, а саме проведення впізнання речей з потерпілими, товарознавчу експертизу.
Також, мобільний телефон марки «Самсунг», ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , має ознаки притаманні речовому доказу, та має важливе значення для вирішення кримінального провадження по суті.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити забезпеченню кримінального провадження, беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, необхідно позбавити осіб можливості відчуження вилучених під час досудового розслідування речей (майна), оскільки під час досудового слідства, ще необхідно буде провести детальний огляд вище вказаних речей, а саме мобільного телефону, впізнання з потерпілими з метою можливого виявлення слідів злочину, товарознавчої експертизи, тощо.

Необхідність арешту майна, в даному випадку, зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі, чи перешкоджатиме встановленню істини та всіх обставин кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 91 КПК України є обовязком слідчого та прокурора, внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене, чи знищене.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
У даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі предметом вчинення злочину, знаряддям вчинення злочину, а також такі що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У даному випадку вказане нерухоме майно є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та може бути використаний для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.
У відповідності із ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання.

У відповідності до ч.1 ст.107 КПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши думку слідчого, приходить до переконання про необхідність задоволення клопотання, оскільки слідча у судовому засіданні обґрунтувала необхідність такого арешту, який необхідний з метою збереження даного майна як речових доказів, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170- 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон марки «Самсунг», ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , який має ознаки притаманні речовому доказу.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1