Справа № 466/2792/17
У Х В А Л А
25 квітня 2017 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі с/з ОСОБА_2 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 10.01.2017 р.

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Львова надійшла скарга ОСОБА_3 на рішення слідчого Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про винесення постанови про закриття кримінального провадження від 07.01.2017 року за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003686 від 27.08.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Свої вимоги мотивує тим, що у 2016 році ПП «ВЕЕМ» було подано до Шевченківського відділення поліції ГУ НП у Львівській області заяву про вчинення злочину - крадіжки бруківки за адресою: АДРЕСА_1 .

10.01.2017 року слідчим Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження, якою кримінальне провадження №0003686 було закрито «у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення». При цьому таке формулювання причин закриття провадження мотивоване тим, що вчинення вказаних у заяві дій є самоправством, яке через свою малозначність не становить суспільної небезпеки, а тому є не злочином, а адміністративним проступком.

З оскаржуваною постановою не погоджується, оскільки вважає її необгрунтованою та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи та нормам кримінального закону, а тому вона повинна бути скасована. Свою правову позицію обґрунтовуємо наступним.

Так, у поданій ПП «ВЕЕМ» заяві зазначалося, що ОСББ «Злагода-З» в особі його тодішнього директора ОСОБА_5 у грудні 2015 року здійснило крадіжку належної ПП «ВЕЕМ» бруківки, котра знаходилася біля будинку АДРЕСА_1 , при чому бруківка була складена насипом, так як її попередньо було демонтовано за вказівкою Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради. Тобто ПП «ВЕЕМ» не оскаржувало факту демонтажу бруківки (нам було відомо про демонтаж і ми проти цього не заперечували), а причиною подання заяви в правоохоронні органи був факт крадіжки вказаної бруківки: насправді нас, як власника бруківки, було повідомлено, що наша бруківка демонтована і ми можемо її забрати, але коли ми прибули з вантажною технікою для вивезення бруківки, нам цього не дали зробити мешканці сусіднього будинку по АДРЕСА_2 (члени ОСББ «Злагода-З» під керівництвом голови ОСББ Пошехова), які в подальшому нашу бруківку перенесли у свій будинок та складували її у підсобних приміщеннях будинку - ось тут власне і мав місце факт крадіжки бруківки.

Однак, слідча вказаного питання не дослідила, не викликала та не допитала працівників, які були очевидцями крадіжки бруківки, не з`ясовувала дійсних обставин цієї події, зважаючи на що слідчий і дійшла до хибного висновку про відсутність у цій справі складу злочину. Крім цього, слідчим була надана невірна правова кваліфікація зазначеному діянню, що, серед інших чинників, і спричинило неправомірне винесення оскаржуваної постанови.

Щодо малозначності крадіжки: орієнтовна вартість викраденої бруківки становить понад 45 тисяч гривень, тобто потерпілій стороні приватному підприємству «ВЕЕМ» була завдана матеріальна шкода на цю суму, тому такий злочин однозначно не можна вважати малозначним та відносити його до категорії адміністративних проступків.

Слідчим в процесі здійснення цього досудового розслідування не було вжито всіх належних заходів для дослідження всіх обставин цієї справи: ніхто не викликав для дачі пояснень ні заявника, ані очевидців крадіжки; ніхто не витребовував від заявника документів на підтвердження права власності на бруківку; нам невідомо, чи слідчий допитував ОСОБА_6 чи витребовувалися від ОСББ документи на підтвердження походження бруківки (вказаною бруківкою викладена прибудинкова територія біля будинку АДРЕСА_1 - тобто вона нікуди не поділася, бруківка знаходиться на місці, що є на думку скаржника очевидним доказом факту крадіжки майна з подальшим його використанням у власних цілях ).

Враховуючи вищевикладене, та те, що слідчим не було вжито всіх передбачених чинним законодавством заходів щодо проведення належного досудового розслідування вказаного злочину, тому оскаржувана постанова не може вважатися законною та обґрунтованою в зв`язку із чим скаржник просить її скасувати.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи викладені у скарзі підтримала в повному обсязі та просила скаргу задовольнити.

Слідчий Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, однак направила на адресу суду клопотання в якому вказала, що не має можливості прибути на розгляд скарги та просила розглядати скаргу у її відсутності.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії чи бездіяльності, а якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюються постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ч.1 ст.117 КПК України пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Копію постанови про закриття кримінального провадження від 10.01.2017 р., як вбачається із матеріалів скарги та показів ОСОБА_3 отримала лише 13.04.2017 року.

Слід зауважити, що виходячи із норм, викладених у ст. 115, ч. 5 ст. 284 та ч. 1 ст. 304 КПК України підставою для перебігу строку повинен бути будь-який носій певної інформації, з якого можна було би зробити висновок, в даному ж випадку, про дату отримання оскаржуваної постанови заявником (поштове повідомлення, розписка в отриманні кореспонденції тощо). У супереч наведеному слідчим не представлено суду належних доказів, які слугували б підставою вважати, що оскаржуване процесуальне рішення ним скеровано заявнику відповідно до ст.111 КПК України.

Узагальнюючи вищенаведене, вважаю за можливе поновити заявнику строк подання скарги, визначений ч.1 ст. 304 КПК України.

Крім того, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Щодо оскаржуваної постанови, то з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні органу досудового розслідування перебувало кримінальне провадження за № 0003686 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.08.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України.

10.01.2017 р. слідчий СВ Шевченківського ВВ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 прийняв процесуальне рішення про закриття кримінального провадження.

У відповідності до вимог ч. 2 статті 11 КПК України не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Із матеріалів скарги вбачається, що заподіяна ПП «ВЕЕМ» шкода в сумі 45 000 грн. перевищує мінімальну суму з якої настає кримінальна відповідальність, у зв`язку із чим враховуючи вищевикладене постанову про закриття кримінального провадження від 10.01.2017 року за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003686 від 27.08.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України слід скасувати.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 303, 306, 307 КПК України,-

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 10.01.2017 р. задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 10.01.2017 р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1