Справа № 365/490/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/52/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 13.03.2018

УХВАЛА
13 березня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Згурівського районного суду Київської області від 05 жовтня 2017 року, яким:
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Енгельс Саратовської області Російської Федерації, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, пенсіонера, раніше не судимого,
визнано винним за ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.
Стягнуто з ОСОБА_11 в дохід держави витрати за залучення експертів в загальній сумі 21705 (двадцять одна тисяча сімсот пять) гривень 40 коп.,
Вироком також вирішено питання щодо речових доказів по справі, -
В С Т А Н О В И Л А :
Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_11 обвинувачується в тому, що він 25.03.2014 року близько 16 год. 00 хв. рухаючись автодорогою між смт. Згурівка та автодорогою «Київ-Суми», що у Згурівському районі Київської області, в порушення вимог 2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, введених в дію з 01.01.2002 року (далі ПДР України), відповідно до якого «водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння», керував автомобілем марки «DADI SUV BDD 6491 С», реєстраційний номер НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Так, проїжджаючи 2 км + 700 м вказаної автодороги обвинувачений ОСОБА_11 в порушення вимог п.12.1 ПДР України «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним» та п. 12.6 г) ПДР України, відповідно до якого «Поза населеними пунктами на автомобільних дорогах дозволяється рух зі швидкістю не більше 90 км/год.», проявив злочинну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку, що склалася, не обрав безпечну швидкість руху, керував транспортним засобом зі швидкістю, що перевищує максимально допустиму на вказаному відрізку дороги, внаслідок чого не впорався з керуванням та на лівосторонньому заокругленні проїзної частини в напрямку дороги «Київ-Суми» втратив контроль над керуванням автомобілем, чим поставив під загрозу життя та здоров`я пасажирів автомобіля, допустив виїзд на смугу зустрічного руху та за межі проїзної частини у кювет, де відбулось зіткнення з деревом.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля марки «DADI SUV BDD 6491 С», реєстраційний номерний НОМЕР_1 : ОСОБА_13 загинув, пасажир ОСОБА_14 , отримав тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Висновком експерта № 76 від 26.04.2014 року, при дослідженні трупа ОСОБА_13 виявлено наступні тілесні ушкодження у вигляді: закрита травма грудної клітини (крововиливи у м`які тканини грудної клітини, численні переломи ребер, перелом хребта з розривом спинного мозку); закрита травма черева (розчавлення печінки та селезінки, кров у черевній порожнині); розтрощення правої гомілки, рана та садно обличчя. Смерть його наступила від сумісної тупої травми голови тулуба та кінцівок, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа. Виявлені при дослідженні трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виникли незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі). Виявлені ушкодження оцінюються у сукупності і відносяться до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя, які в даному випадку призвели до смерті. Виявлені ушкодження могли утворитись у особи, яка перебувала у салоні автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди і могли утворитися за обставин, на які вказано в постанові.

Висновком експерта № 68/Е від 21.05.2014 року встановлено, що ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому правої плечової кістки, яке виникло від дії тупого предмета, по давності може відповідати вищевказаному строку та обставинам і відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для зрощування перелому необхідний строк більше 21-го дня.

Таким чином, порушення обвинуваченим ОСОБА_11 пунктів 2.9 а), 12.1 та 12.9 Правил дорожнього руху України, перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_13 та спричинення потерпілому ОСОБА_14 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просить скасувати вирок Згурівського районного суду Київської області від 05 жовтня 2017 року. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_11 невинуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.1 ст.366, ч.1, 2 ст.371 та ч.1 ст.376 КПК України, після останнього слова обвинуваченого - ОСОБА_11 22.02.2017 року вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення вироку та 27.02.2017 року вийшов з нарадчої кімнати без вироку, відновив з`ясування обставин та повідомив прокурору про необхідність виправлення обвинувального акту та надав прокурору час для цього, оголосивши перерву.

До апеляційного суду надійшла заява дочки обвинуваченого ОСОБА_11 ОСОБА_15 про реабілітацію померлого ОСОБА_11 , в якій вона просить продовжити кримінальне провадження щодо свого батька, реабілітувати його, визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення та закрити провадження щодо ОСОБА_11 на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_7 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

потерпілої ОСОБА_7 та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити без задоволення заяву дочки обвинуваченого, а провадження щодо ОСОБА_11 закрити на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України.

представника потерпілого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_9 , який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, вважає, що вона подана не уповноваженою особою,

прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення , кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 закрити на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України,

вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить, що апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених процесуальним законом.

Вирішуючи питання про прийнятність апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 колегія суддів зважає на таке.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, договір про надання правової допомоги між адвокатом ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_11 був укладений 03.08.2017 року. Після ухвалення у даному кримінальному провадженні обвинувального вироку між захисником ОСОБА_10 та ОСОБА_11 була досягнута домовленість про подачу апеляційної скарги на що указує те, що апеляційна скарга яка була складена і підписана захисником ОСОБА_10 . 12.10.2017 року. ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку із чим дія договору від 03.08.2017 року припинилася. Поряд із цим, колегія суддів звертає увагу на те, що домовленість між захисником та обвинуваченим про апеляційне оскарження вироку Згурівського районного суду від 05.10.2017 року була досягнута за життя обвинуваченого на виконання якої захисником за життя обвинуваченого та під час дії договору про надання правової допомоги була складена і підписана апеляційна скарга. На думку колегії суддів захисник ОСОБА_10 подаючи 06.11.2017 року апеляційну скаргу на вирок Згурівського районного суду від 05.10.2017 року діяв у межах домовленостей між ним та обвинуваченим про апеляційне оскарження вироку, досягнутої під час дії договору про надання правової допомоги від 03.08.2017 року. Із метою забезпечення прав обвинуваченого на захист, враховуючи наявність заяви близького родича померлого обвинуваченого про продовження розгляду справи, необхідного для реабілітації померлого обвинуваченого та із метою реалізації права на доступ до правосуддя, гарантованого ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ч.1 ст. 21 КПК України колегія суддів вважає за необхідне допустити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 до розгляду апеляційним судом та розглянути її по суті.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування вироку при розгляді справи судом першої інстанції. Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції у ході розгляду зазначеного кримінального провадження та ухвалення вироку були допущені порушення вимог КПК України, які регламентують ухвалення вироку, порядок та умови зміни обвинувачення у суді, дослідження доказів та які зобов`язують суд бути неупередженим у ході судового розгляду та ухвалення рішення.

Так, колегією суддів встановлено, що 22 лютого 2017 року суд видалився до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

27 лютого 2017 року - суд вийшов з нарадчої кімнати, відновив з`ясування обставин та повідомив прокурору про необхідність усунення недоліків обвинувального акту та надав прокурору час для цього, оголосивши перерву у справі.

02.06.2017 року - прокурор в судовому засіданні змінив обвинувачення ОСОБА_11 і висунув йому нове обвинувачення, шляхом подання нового обвинувального акту від 21.03.2017 року.

04.10.2017 року судом першої інстанції з`ясована позиція учасників процесу щодо нового обвинувачення та суд видалився до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

05.10.2017 року судом ухвалено обвинувальний вирок відносно ОСОБА_11 , яким його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Частиною першої ст. 366 КПК України визначено те, що після останнього слова обвинуваченого суд негайно виходить до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Порядок виходу суду із нарадчої кімнати та проголошені вироку регламентовані ч.1 ст.376 КПК України. Відповідно до цієї норми закону судове рішення проголошується негайно після виходу із нарадчої кімнати.Ці правові норми у їх сукупності дають підстави стверджувати те, що у нарадчій кімнаті суд має вирішувати виключно ті питання, які необхідні для ухвалення вироку (ст. 368 КПК України), а після виходу із нарадчої кімнати суд має право лише проголосити вирок, зробивши це негайно. Нормами діючого КПК України не передбачено продовження судового розгляду після виходу суду із нарадчої кімнати та вчинення будь-яких процесуальних дій. Колегія суддів звертає увагу і на те, що положеннями ст. 368 КПК України до питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку не відноситься вирішення питання про відповідність обвинувального акту вимогам закону. Наведене указує на те, що судом першої інстанції були порушені вимоги закону, які регламентують вихід та повернення суду із нарадчої кімнати та порядок ухвалення і проголошення вироку.

За змістом ч.1 ст. 338 КПК України прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини вчинення злочину у вчиненні якого обвинувачується особа. Метою зміни обвинувачення у суді є необхідність зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення. Аналіз даної правової норми дає підстави стверджувати те, що ініціювати зміну обвинувачення у суді має право лише прокурор, така зміна можлива лише з метою, визначеною у цій нормі закону.

Як встановлено у ході розгляду справи у суді першої інстанції питання про зміну обвинувачення у суді було фактично ініційоване головуючим у справі. Цими діями фактично був порушений порядок зміни обвинувачення у суді, а суд, ініціювавши цю зміну, фактично порушив вимоги закону, які зобов`язують суд бути неупередженим, при розгляді кримінального провадження (ст.2, ч.1 ст. 21 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Колегія суддів, окрім того, звертає увагу на те, що для зміни обвинувачення у суді були відсутні мотиви, які передбачені ч.1 ст. 338 КПК України.

Так, у ході судового розгляду цього кримінального провадження були досліджені докази, надані сторонами кримінального провадження, прокурор виступив у судових дебатах, висловивши свою думку щодо доведеності події злочину, винності обвинуваченого у його вчиненні та інших обставин, передбачених ч.1 ст. 91 КПК України. Будь-яких доводів про необхідність зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурором у ході вчинення цих дій наведено не було.

Склавши новий обвинувальний акт прокурор у ньому фактично не змінив правову кваліфікацію та обсяг обвинувачення. Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що фактично підставою для вчинення цих дій було те, що у обвинувальному акті, із яким прокурор звернувся до суду, не було сформульоване обвинувачення, чим були порушені вимоги п.5 ч.2 ст. 291 КПК України. Однак, формулювання у новому обвинувальному акті обвинувачення, на думку колегії суддів не є зміною цього обвинувачення, що указує на порушення вимог ч.1 ст. 338 КПК України.

Колегія суддів, окрім того, вважає те, що у новому обвинувальному акті прокурором обвинувачення було не змінене, а вперше було сформульоване. Саме із моменту доведення до відома обвинуваченого сутності пред`явленого йому обвинуваченого у нього виникає право здійснювати захист від цього обвинувачення. Наведене дає підстави стверджувати те, що при відсутності наведених вище порушень кримінального процесуального закону, суду першої інстанції у даній ситуації необхідно було повторно дослідити докази, або за аналогією застосувавши положення ч.2 ст. 319 КПК України прийняти рішення про відсутність необхідності їх повторного дослідження, застосувавши умови, визначені у цій нормі закону. Не вчинивши зазначених дій після фактичного висунення обвинувачення, суд першої допустив порушення права обвинуваченого на захист, гарантованих ст. 20 КПК України.

Наведені вище порушення вимог кримінального процесуального закону перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому ці порушення закону визнаються колегією суддів істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. За наявності зазначених порушень вимог кримінального процесуального закону вирок Згурівського районного суду від 05.10.2017 року щодо ОСОБА_11 не може визнаватись законним та обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції у процесі якого необхідно дослідити докази, надані сторонами, встановленим обставинам дати належну юридичну оцінку, ухвали у кримінальному провадженні законне та обґрунтоване судове рішення.

У зв`язку із скасуванням обвинувального вироку щодо ОСОБА_11 із призначенням нового розгляду провадження у суді першої інстанції, відсутні підстави для розгляду заяви ОСОБА_15 про реабілітацію померлого ОСОБА_11 , а тому колегія суддів цю заяву не розглядала і рішення по ній не ухвалювала.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Згурівського районного суду Київської області від 05 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_11 скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

С У Д Д І :