У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючогосудді ОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 23 березня 2017 року у кримінальному провадженні № 0004080 відносно ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 червня 2017 року касаційну скаргу прокурора залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК, а саме: прокурор у касаційній скарзі, вказуючи на незаконність вироку апеляційного суду з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, не навів обґрунтованих доводів, у чому саме, з огляду на положення ст. ст. 413, 438 КПК, полягає незаконність зазначеного судового рішення. Разом з тим, зі змісту касаційної скарги прокурора неможливо було зрозуміти у чому саме полягає неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судом апеляційної інстанції та чи були зазначені у касаційній скарзі питання предметом розгляду суду апеляційної інстанції за апеляційною скаргою прокурора. Поряд з цим, прокурор зазначав, що апеляційним судом, при постановленні вироку відносно ОСОБА_4 , не зараховано покарання, відбуте частково за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2016 року, але при цьому прокурор не зазначив який саме розмір відбутого чи невідбутого покарання та за яким вироком не зараховано апеляційним судом, виходячи з того, що покарання визначалось із застосуванням положень ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК. Крім того, зі змісту касаційної скарги прокурора вбачалось, що прокурор порушував питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, що відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК, пов`язане із виконанням вироку.
Зазначеною ухвалою прокурору надано п`ятнадцятиденний строк на усунення вказаних недоліків.
У межах наданого строку прокурором на усунення недоліків подана повторна касаційна скарга.
Разом з тим, недоліки, зазначені в ухвалі від 09 червня 2017 року, прокурором не усунуто.
Так, у повторній касаційній скарзі прокурор знову посилається на незаконність постановленого відносно ОСОБА_4 вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 23 березня 2017 року, просить його змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, однак й цього разу наводить доводи, які фактично є аналогічними доводам касаційної скарги, яку було залишено без руху.

Прокурор знову вказує, що апеляційним судом, при постановленні вироку відносно ОСОБА_4 , не зараховано покарання, відбуте частково за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2016 року, але при цьому прокурор не зазначає який саме розмір відбутого чи невідбутого покарання та за яким вироком не зараховано апеляційним судом, виходячи з того, що покарання визначалось із застосуванням положень ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК.

Крім того, прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 , при зверненні із касаційною скаргою, залишена поза увагою касаційна скарга прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 про зміну саме вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_4 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яка є нерозглянутою і призначена до розгляду у ВССУ на 18 жовтня 2017 року. Та яка на даний час перешкоджає розгляду касаційної скарги прокурора ОСОБА_7 . Так, зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор ОСОБА_8 вважає, що вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2016 року відносно ОСОБА_4 є законним, а прокурор ОСОБА_6 вважає, що даний вирок є незаконним.

Разом з цим, прокурором у повторній касаційній скарзі знову не вказано чи були зазначені у його касаційній скарзі питання предметом розгляду суду апеляційної інстанції, що, відповідно до вимог ч. 2 ст. 424 КПК, є обов`язковою умовою перегляду судових рішень у суді касаційної інстанції.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно повернути прокурору.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а :
Касаційну скаргу прокурора повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3