Справа № 308/2432/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000125 від 10.03.2018 року, погоджене прокурором, про застосування відносно :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегово Закарпатської області, громадянина України, українця, мешканець АДРЕСА_1 , одруженого, з середньо-спеціальною освітою, працюючого водієм ТОВ СП «Керамнадра», раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
В С Т А Н О В И В:
З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що 09 березня 2018 року близько 20 години 40 хвилин водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в концентрації 3.3‰ проміле, керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2103», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в с. Мужієво Берегівсього району по вул. Ф.Ракоці в напрямку м. Берегово, навпроти будинку №67, грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 1.10, 2.3 (б), 2.9 (а), 2.10 (а), 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, не забезпечив безпеку дорожнього руху, в наслідок чого у своїй смузі руху допустив зіткнення з велосипедистом під керуванням ОСОБА_7 , який в той час рухався попереду в попутному напрямку.

Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5 всупереч вимогам п.2.10 (а) Правил дорожнього руху України, залишив місця події та переховувався від правоохоронних органів по місцю своєї роботи, а саме на території ТОВ СП «Керамнадра», що в с.Мужієво Берегівського району, по вул.Чіпі, 3.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді мозкової коми, перелом основи черепа, множинні гематоми голови, з якими доставлений каретою швидкої допомоги в реанімаційне відділення Берегівської ЦРЛ.

10 березня 2018 року відомості по вказаному факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000125 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

10.03.2018 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України та в цей же день повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є порушення правил безпеки дорожнього руху особами, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 8 років, підозрюваний після скоєння злочину з метою уникнення від відповідальності скрився з місця події та в подальшому переховувався аж до його встановлення, а тому останній перебуваючи на волі може й в подальшому переховуватись від органів досудового розслідування та суду, виїхавши за межі місця свого проживання та держави, чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, незаконно впливати на свідків та потерпілих, що свідчить, що застосування більш м`яких запобіжних заходів будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання вказаним ризикам, а тому просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 в судовому засіданні просив враховуючи особу його підзахисного, який свою вину визнає, має постійне місце роботи та бажає компенсувати матеріальні збитки потерпілому, а також те, що на його утриманні знаходиться хвора мати похилого віку, яка самостійно не ходить, застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав повністю, розкаявся у вчиненому, просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується: витягом з ЄРДР за №0000125 від 10.03.2018 року; протоколом огляду місця події від 09.03.2018 року; поясненнями ОСОБА_5 .

При розгляді клопотання слідчим суддею також оцінено особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має місце постійного проживання та роботи, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, свою вину визнає повністю, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов місця проживання ОСОБА_5 №97 від 10.03.2018 року на його утриманні знаходиться хвора мати, пенсіонерка, яка потребує постійного стороннього догляду.

Поряд з вказаними обставинами, слідчий суддя враховує також те, що ОСОБА_5 вчинив даний злочин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та не надав медичну допомогу потерпілому відразу після вчиненого злочину, а також тяжкість вчиненого ним злочину та наслідки, які настали, а тому приходить до висновку про наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, виїхати за межі постійного проживання, чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, незаконно впливати на свідків та потерпілого, що в свою чергу, свідчить про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного ОСОБА_5 з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На думку суду, з огляду на вказані вище обставини, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Не визначати розмір застави у випадках, передбачених ч.4 ст.183 КПК України є правом, а не обов`язком слідчого судді.

Приймаючи до уваги обставини вчиненого злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , зокрема те, що злочин передбачений ч.2 ст. 286 КК України відносить до необережних, вважаю за можливе при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходить з вимог ч.5 ст.182 КПК України, у розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52860 грн. (п`ятдесят дві тисячі вісімсот шістдесят) грн.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого - задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегово Закарпатської області, громадянина України, українця, мешканець АДРЕСА_1 , одруженого, з середньо-спеціальною освітою, працюючого водієм ТОВ СП «Керамнадра», раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 21 год. 50 хв. 07 травня 2018 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання з 21 год. 50 хв. 09 березня 2018 року.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, - в розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52860 грн. (п`ятдесят дві тисячі вісімсот шістдесят) грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1