"16" квітня 2018 р. Справа № 363/329/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2018 року м. Вишгород
Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.10.2017 приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час додому повернувся його батько ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким він протягом тривалого часу перебував у неприязних відносинах, та почав кричати, бігати з ножем по будинку та намагався вибити двері кімнати, в якій знаходився ОСОБА_6 . Через деякий час ОСОБА_7 вдалось вибити зазначені двері, після чого він витягнув ОСОБА_6 з кімнати та перевів у іншу кімнату, де кинув його на ліжко, навалився зверху та почав душити. В цей час ОСОБА_6 побачив кухонний ніж, який лежав поряд із ним на ліжку, тому в нього виник раптовий умисел на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , діючи умисно, бажаючи настання смерті потерпілого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи ніж, який лежав поряд із ним на ліжку, утримуючи його в правій руці, наніс численні удари (точну кількість слідством не встановлено) в різні ділянки тулуба ОСОБА_7 .
Після чого, з метою приховання слідів злочину, ОСОБА_6 , в приміщенні ванної розчленував тіло ОСОБА_7 за допомогою кухонного ножа, від`єднавши спочатку руки від тулуба, далі ноги, потім голову та розрізав тулуб на частини. Після чого розклав частини тіла ОСОБА_7 та одяг, в який він був одягнутий, в сміттєві пакети. В подальшому декілька пакетів з частинами тіла він викинув на території ферми у с. Демидів Вишгородського району Київської області, інший пакет с частинами тіла та пакет із одягом викинув на смітник у с. Демидів Вишгородського району Київської області.
31.01.2018 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, а саме у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Вина підозрюваного ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом проведення обшуку від 29.01.2018, протоколом проведення огляду місця події від 30.01.2018, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 30.01.2018, протоколом пред`явлення свідку ОСОБА_8 особи для впізнання за фотознімками від 30.01.2018 та іншими матеріалами кримінального провадження.
Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_6 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі.
31.01.2018 ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.
03.02.2018 на підставі заяви підозрюваного ОСОБА_6 до нього застосовано заходи безпеки та з того ж дня він утримувався в умовах ІТТ № 5 ГУНП в Київській області.
31.03.2018 о 00 годин 00 хвили підозрюваного ОСОБА_6 звільнено з ІТТ № 5 ГУНП в Київській області у зв`язку з закінченням строку тримання під вартою.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04.04.2018 року ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 29.03.2018 року про повернення клопотання для подання до належного суду скасовано та ухвалено нову, якою призначено новий розгляд вказаного клопотання в суді першої інстанції.
Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні закінчився 31 березня 2018 року, а закінчити досудове слідство у вказаний строк немає можливості, оскільки 13.02.2018 призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза підозрюваному ОСОБА_6 , яка на даний час не завершена та висновок не отриманий. У вказаному кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих дій, після отримання даного висновку. Крім цього, призначено судові молекулярно-генетичні експертизи та судову імунологічну експертизу, висновки по яких також до цього часу не отримані.
20.03.2018 продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 3 (трьох) місяців, тобто до 30 квітня 2018 року.
У судовому засіданні слідчий надав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , пояснив, що на даний час відносно підозрюваного ОСОБА_6 проводиться судово психіатрична експертиза. Крім того, вказав, що підозрюваний після звільнення з ІТТ № 5 ГУНП в Київській області з`являвся за кожним викликом до слідчого та прокурора, не переховувався від органів досудового розслідування.
Прокурор заявлене клопотання підтримав та просив обрати запобіжний захід щодо підозрюваного у вигляді тримання під вартою мотивуючи свою позицію тим, що підозрюваний ОСОБА_6 , вчинив тяжкий злочин, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків. Зазначені ризики, відповідно частини 1 статті 177 КПК України є підставою для обрання саме такого, запропонованого ним, виду запобіжного заходу.
Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо застосування відносно ОСОБА_6 такого виду запобіжного заходу, а саме у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики відповідно частини 1 статті 177 КПК України слідчим та прокурором не доведені. Просив суд обрати більш м`який запобіжний захід.
Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні, заперечував щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підтримав думку свого захисника.
Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та всі письмові докази що містяться в матеріалах кримінального провадження, слідчим суддею зазначається наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Позиція слідчого та прокурора ґрунтується на пунктах 1, 3 та 5 зазначеної норми КПК України.
Згідно статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим суддею встановлено, що учасниками судового засідання доведено, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення за частиною 2 статті 289 КК України.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме: відсутність у обвинуваченого ОСОБА_6 судимостей, останній має постійне місце проживання, а також не доведення стороною обвинувачення ризиків переховування підозрюваного ОСОБА_6 від досудового слідства, та незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Враховуючи вказані обставини слідчий суддя вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків під час досудового розслідування кримінального провадження та клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід залишити без задоволення та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 183-184, 193-194, 372, 395 КПК України, слідчий судя,-
Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до закінчення строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, тобто до 30 квітня 2018 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обмеження у виді заборони залишати місце проживання АДРЕСА_1 цілодобово.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Зобов`язати Вишгородське ВП ГУ НП в Київській області негайно поставити на облік ОСОБА_6 щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.
Строк дії ухвали - до 30.04.2018 року включно.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено 16 квітня 2018 року о 17 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1