Справа № 453/187/16-к
Провадження № 1-кп/456/21/2018
ВИРОК

іменем України

21 березня 2018 року місто Стрий Львівської області

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
представника потерпілого: ОСОБА_5 ,
потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию кримінальне провадження №0000740 від 02.09.2015 року відносно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 121, КК України, -
встановив:
ОСОБА_9 , ставиться в вину обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України при наступних обставинах.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 01 вересня 2015 року приблизно о 19.00 годин в с. Нижня Рожанка, Сколівського району, Львівської області, обвинувачений ОСОБА_9 , знаходячись на кам`яному руслі річки, під час конфлікту, який виник на грунті довготривалих неприязних відносин із потерпілою ОСОБА_6 , умисно схопив останню за волосся та став наносити удари руками в область голови та тіла. Згодом, вирвавши у ОСОБА_8 , яка прийшла до місця конфлікту, сільськогосподарський інструмент - мотику, дерев`яною ручкою мотики умисно наніс ще два удари ОСОБА_6 , в область правого плеча, після чого припинив наносити удари. В результаті завданих ОСОБА_9 , умисних ударів ОСОБА_6 , спричинено, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №147 від 10.09.2015р., струс головного мозку, перелом кісток носа, синці і садна на голові та тілі, які є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 01.09.2015 року о 19 год. 10 хв., під час конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_9 та потерпілою ОСОБА_6 , на кам`яному руслі річки в с. Нижня Рожанка Сколівського району Львівської області, до ОСОБА_9 , підійшов ОСОБА_7 , з метою захисту своєї дочки ОСОБА_6 , від ОСОБА_9 , однак останній, не припиняючи наносити удари ОСОБА_6 , умисно наніс два удари ногою потерпілому ОСОБА_7 , в область живота, після яких останній присів від завданого болю. В результаті завданих обвинуваченим ОСОБА_9 умисних ударів потерпілому ОСОБА_7 спричинено, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №156 від 12.11.2015р., закриту тупу травму живота у вигляді двох розривів стінки тонкого кишківника, синці та садно на обох передпліччях і кистях рук та правій стопі, з яких розриви стінок тонкого кишківника і є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя в момент заподіяння.

Крім того, 01.09.2015 року о 19 год. 15 хв., під час конфлікту обвинуваченного ОСОБА_9 , з однієї сторони та потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , з іншої сторони, до них прибігла ОСОБА_8 , тримаючи в руках сільськогосподарський інструмент - мотику, після чого ОСОБА_9 , намагаючись забрати мотику, умисно наніс ОСОБА_8 , кілька ударів кулаком руки в область голови зліва та став умисно наносити удари ногами по ногах ОСОБА_8 . В результаті завданих ОСОБА_9 , умисних ударів ОСОБА_8 спричинено, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №148 від 10.09.2015р., синці та садна на голові та тілі, які є легким тілесним ушкодженням.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 , свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, визнав частково та пояснив, що з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , на відміну від ОСОБА_7 , перебуває в неприязних стосунках через часті сварки, оскільки останні захопили поле що належить громаді на якому випасається його худоба і вважають, що воно належить тільки їм. 01.09.2015 року біля 19 год. пішов на вказане поле, щоб повернути корову яка там випасалась, оскільки дочка відмовилась це зробити через боязнь конфлікту з сусідами. Перейшовши через річку та знаходячись на полі побачив ОСОБА_6 , яка з криками, чому корова пасеться на їх полі почата кидати в нього каміння, а коли до неї приєдналась потерпіла ОСОБА_8 , обоє накинулись на нього. Не бажаючи спричинити їм ушкоджень, усвідомлюючи, що фізично сильніший за них, він відштовхував їх, захищався руками від їх ударів, однак оступившись упав на землю і вони також упали на нього, і не давали підвестись. В цей час він побачив, що біля них раптово опинився і потерпілий ОСОБА_7 , якого до цього не бачив, в руках якого була мотика і він ходив навколо них намагаючись його ударити мотикою, однак вицілював, щоб не попасти по своїй дружині та дочці. Зрозумівши, що ОСОБА_10 з мотикою в руках незважаючи на вимогу відійти і кинути мотику, висловлюючи погрози "я тебе вб`ю", загрожує його життю, він лежачи, наніс один удар лівою ногою по мотиці, яку тримав ОСОБА_7 і побачив, що останній випустив її з рук та присів. Більше ударів ОСОБА_7 не наносив. Після того жінки його залишили, а коли всі втрьох піднялись кинулись до мотики, яку він в подальшому вихватив з рук жінок. Обвинувачений пояснив, що жодним чином не бажав настання будь яких тілесних ушкоджень всім потерпілим, особливо потерпілому ОСОБА_7 , з яким не конфліктував, пояснив, що в іншому разі, якби не був лежачим прижатим до землі жінками, за вказаних обставин він би легко ухилився від намагань ОСОБА_7 заподіяти йому удари мотикою, не застосовувавши фізичної сили. Удар ногою по мотиці в руках потерпілого наніс у відповідь на дії останнього, який перший створив реальну небезпеку для нього намагаючись мотикою заподіяти шкоду, немаючи іншої можливості в даній ситуації уникнути подальшого насильства з боку ОСОБА_7 та спричинення більш тяжкої шкоди. В даному ж випадку захищався таким чином, щоб як найменше спричинити шкоди потерпілим, тому і наніс лише один удар ногою по мотиці в руках ОСОБА_7 , куди фактично і хотів поцілити, а не у життєво важливий орган. Вину свою за інкримінованою йому ст.121 ч. 1 КК України, не визнає, вважає, що тяжкі тілесні ушкодження отримані ОСОБА_7 спричинені ним з необережності. Вину передбачену ст. 125 КК України визнає повністю, пояснюючи це тим, що в даній обстановці був змушений захищатись, в тому числі, наносити незначні ушкодження іншим потерпілим і саме вони спровокували конфлікт, де він також отримав легкі тілесні ушкодження. Цивільні позови визнає в частині як вкаже суд. Просить перекваліфікувати його дії з ст..121 ч.1 КК України на 128 КК України оскільки, жодного умислу на нанесення умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_7 в нього не було. Він виключно захищався. Вся подія тривала біля 10 хв..

Незважаючи на неповне визнання обвинуваченим своєї вини, винність ОСОБА_9 , в кримінальному правопорушенні, вчиненому при викладених вище обставинах, підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами у справі:
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , будучи приведеною до присяги, суду дала показання про те, в них дійсно з ОСОБА_11 тривалі неприязні відносини. 01.09.2015р., будучи біля хати, на прохання матері пішла дивитись чи не б`є батька ОСОБА_9 , а коли той її побачив кинув в її сторону камінь. У свою чергу вона також взяла камінь і кинула його по воді річки в його сторону, на що той кинувся до неї, вона почала втікати на інший берег ріки однак, обвинувачений наздогнав її і почав бити, натягнувши футболку, яка була на ній одіта на голову, одночасно тримаючи одною рукою за волосся, а другою наносив удари по голові та ногою по тілу. Під час нанесення ударів обвинуваченим, вона впала на коліна і їй вдалося схопити обвинуваченого за ноги і він впав на бік. Після цього до них приєдналась її мама ОСОБА_8 , яка почала наносити удари ОСОБА_12 мотикою. На землі вона не лежала.

Коли до них підійшов її батько і намагався припинити дії обвинуваченого, обвинувачений почав також і його бити по голові та обличчі, а потім наніс удар ногою, якою саме не бачила, у живіт батька. Бачила як батько сам, без сторонньої допомоги пішов у напрямку будинку. Подія тривала 10-15 хв. Обвинуваченого просить покарати відповідно до закону та оскільки нею понесена матеріальна шкода в сумі 2465 грн. 89 коп. на лікування та моральна шкода, яка полягає в тому, що в неї внаслідок злочинних дій обвинуваченого появилися головні болі, вона переживає за своє здоров`я просить стягнути і моральну шкоду в сумі 50000 грн. та задоволити інші цивільні позови.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 , будучи приведеною до присяги, суду дала показання про те, що з сім`єю обвинуваченого перебувають у неприязних відносинах через те, що останній використовує пасовище, яке є їхнім, через що у них постійні конфлікти. 01.09.2015 року, біля 19 год. вона побачила, ОСОБА_13 , який ішов в напрямку цього поля, та сказала, своїй дочці ОСОБА_14 , щоб та пішла подивитись, "чи не пішов ОСОБА_9 бити її чоловіка", який в цей час був неподалік від місця знаходження ОСОБА_9 . Коли дочка пішла в сторону ОСОБА_15 через 20 хв. почула крики, після чого побігла в їх сторону та побачила, що її дочка лежить на спині, а обвинувачений однією рукою тримає дочку за волосся, а іншою наносить удари. Вона мотикою нанесла обвинуваченому, який лежав збоку від її дочки, удар по нозі або сідниці. Після цього обвинувачений підірвався з землі і намагався вирвати мотику, яку вона вже разом з донькою тримала в руках. Вирвавши мотику, обвинувачений наніс нею удар доньці по плечу.

Особисто не бачила яким чином та в спосіб ОСОБА_9 , наносив удари її чоловіку, однак той розказав, їй що ОСОБА_9 , його бив по голові, копав.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 , будучи приведеним до присяги, суду дав покази про те, що раніше ОСОБА_16 його ніколи не бив, суперечок між ними також не було, підтвердив, неприязні стосунки їх сімей. Того дня він спустився до ріки мити руки, коли побачив, що до нього з другої сторони річки біжить дочка ОСОБА_6 , а до неї з криками біжить ОСОБА_9 .. Бачив, що останній бив дочку, побіг до них, а ОСОБА_9 почав бити його по голові, а потім копнув, в наслідок чого він присів, а зібравшись силами знов підійшов до ОСОБА_9 і він знову копнув його в наслідок чого упав і більше нічого не пам`ятає. Представник обвинуваченого, у зв`язку із поганим самопочуттям потерпілого ОСОБА_7 просить позовні вимоги повністю задоволити оскільки, матеріальна шкода доводиться відповідними доказами та стягнути моральну шкоду в сумі 100 000 грн. оскільки після нанесених тілесних ушкоджень його довірителю провели складну операцію, після якої утворилася грижа і він повторно змушений був перебувати на лікуванні і між даними діями є причинний зв`язок тому просить стягнути вказану моральну шкоду, а обвинуваченого покарати відповідно до закону.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , будучи приведеною до присяги, суду дала показання про те, що почувши крики з сторони поля куди пішов її чоловік за коровою, побачила, що він лежить на землі, а на ньому ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , чоловік намагався піднятись однак вони йому цього не давали, а ОСОБА_7 ходив кругом них з занесенною в руках мотикою, і виглядало так, що він намагався вдарити нею її чоловіка. Вона бачила, як в цей час обвинувачений ногою один раз ударив по руках чи мотиці ОСОБА_7 , мотика випала в нього з рук, він відійшов і присів. І саме тоді жінки лишили чоловіка і кинулись до мотики, а чоловік намагався вирвати з їх рук мотику, що йому і вдалось.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 , будучи приведеною до присяги, суду дала показання про те, що боялась сама йти на поле де випасалась корова, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 завжди провокували сварку за це поле, а тому корову пішов заганяти тато. Під час конфлікту бачила як тато лівою ногою вибив мотику з рук ОСОБА_7 якою той намагався вдарити тата коли він був прижатим до землі двома жінками, ходячи кругом них.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , будучи приведеною до присяги, суду дала показання про те, що під час конфлікту бачила як тато лівою ногою вибив мотику з рук ОСОБА_7 якою той намагався вдарити тата коли він був прижатим до землі двома жінками, ходячи кругом них.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , та ОСОБА_21 , будучи приведеними до присяги, суду дали показання про те, що потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , постійно агрессивно конфліктують не тільки з сімє`ю обвинуваченого, але і з іншими сусідами села, через поле яке є власністю громади, однак вони вважають його своїм.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_22 будучи приведеним до присяги показав, що підтримує даний ним висновок №148. Медичну карту хворого ОСОБА_7 йому надав слідчий на його вимогу. Оглядав ОСОБА_7 в лікарні. Самі документи оглядав 02.09.2015р. і остаточно 10.09.2015р. після проведення операції.

Протоколом огляду місця події та додатками до нього від 02.09.2015р., (а.с.111-119) дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що місце вчинення правопорушення є урочище закуття, правий берег річки Рожаночки, навпроти господарства ОСОБА_17 , де виявлено на каменях, де відбувся конфлікт, плями речовини бурого кольору.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.09.2015р., (а.с.91-92) дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 , показав де, коли та при яких обставинах отримала тілесні ушкодження.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.09.2015р., (а.с.93-95) дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 , показала де, коли та при яких обставинах отримала тілесні ушкодження.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 11.09.2015р., (а.с.97-98) дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_9 , показав про події, які відбулись 01.09.2015р.
Згідно висновку експерта №146 від 02.09.2015р., дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що при вивченні медичних документів та при огляді лікарем судово-медичним експертом, у громадянина ОСОБА_7 , виявлено: закриту тупу травму живота у вигляді двох розривів стінки тонкого кишківника, а також садна та синці на руках, які утворились від дії тупих предметів та тупих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею. Розриви тонкого кишківника і є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя у момент заподіяння. Синці і садна, усі разом та кожне окремо є легким тілесним ушкодженням.
Згідно висновку експерта №156 від 21.10.2015р., дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що згідно вивчених медичних документів та при огляді лікарем судово-медичним експертом, у потерпілого ОСОБА_8 , виявлено: закриту тупу травму живота у вигляді двох розривів стінки тонкого кишківника, а також садна та синці на руках, які утворились від дії тупих предметів та тупих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею. Розриви тонкого кишківника і є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя у момент заподіяння. Синці і садна, усі разом та кожне окремо є легким тілесним ушкодженням. Виявлена у гр. ОСОБА_7 , травма у складі двох розривів стінки тонкого кишківника і чотирьох синців на передпліччях та кистях рук утворилась від дії тупих предметів та тупих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею котрими могли бути натуральні знаряддя людини ноги. ОСОБА_13 , міг нанести травми ногою по животу ОСОБА_7 , з будь-якого положення стоячи чи лежачи, від одноразової чи дворазової дії.
Згідно висновку експерта №148 від 02.09.2015р., дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що згідно вивчених медичних документів та при огляді лікарем судово-медичним експертом, у потерпілої ОСОБА_8 , виявлено синці і садна на голові та тілі, які утворились від дії тупих предметів та тупих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею, і відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Згідно висновку експерта №147 від 02.09.2015р., дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що згідно вивчених медичних документів та при огляді лікарем судово-медичним експертом, у потерпілої ОСОБА_23 , виявлено: струс головного мозку, перелом кісток носа, синці і садна на голові та тілі, які утворились від дії тупих предметів та тупих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею, і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством та не вважає клопотання захисника, щодо визнання висновку експерта №156 від 12.11.2015р. щодо ОСОБА_7 та висновку експерта №147 від 10.09.2015р. щодо ОСОБА_6 недопустимим доказом оскільки жоден з учасників кримінального провадження не довів факту отримання вказаними особами тілесних ушкоджень за інших обставин, крім вказаних в даному кримінальному провадженні. Дані висновки, як докази, логічно пов`язані з іншими доказами у справі, а відтак є належними і допустимими.

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу ст. 370 КПК України суд обґрунтовує вирок лише на доказах, які були розглянуті у судовому засіданні і обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного доведена.

Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_9 , слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки ОСОБА_9 спричинив потерпілій ОСОБА_8 умисне легке тілесне ушкодження та за ч.2 ст.125 КК України оскільки, ОСОБА_9 спричинив потерпілій ОСОБА_6 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Аналізуючи досліджені докази в сукупності, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд керуючись своїм правом визначеним ст. 337 КПК України, вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_9 обвинувачення за ч.1 ст.121 КК України в частині необхідності зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, враховуючи що це покращує становище особи.
В ході судового розгляду, в тому числі під час перегляду відеозаписів проведення слідчого експерименту зі всіма потерпілими та обвинуваченим, їх допиту в судових засіданням, достовірно встановлено, що ініціатором конфлікту 01.09.2015р. були дії потерпілої ОСОБА_6 , яка вважала, що обвинувачений має намір побити її батька, який в той час знаходився біля ріки Рожанка однак, в судовому засіданні, і досудовим слідством, не здобуто жодного доказу про намір обвинуваченого "побити" потерпілого ОСОБА_7 .
Крім того, під час дослідження доказів, а саме перегляду відеозаписів проведення слідчого експерименту зі всіма потерпілими та обвинуваченим встановлено, що відеозапис слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_8 не є повним, відсутній запис щодо закінчення слідчого експерименту, а відтак суд вважає даний доказ недопустимим, який не доводить вину обвинуваченого.
Щодо відеозаписів проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_6 встановлено, що її покази в судовому засіданні і під час слідчого експерименту та з врахуванням показів в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 є суперечливими в частині розміщення потерпілої ОСОБА_6 під час отримання нею тілесних ушкоджень, яка неодноразово в судовому засіданні показала, що "не лежала на землі", не може чітко вказати скільки ударів наніс обвинувачений її батькові.
Обвинувачений як під час допиту в судовому засіданні, так і під час проведення слідчого експерименту, чітко і послідовно вказав, розміщення учасників кримінального провадження під час події, яка мала місце 01.09.2015р.. Чітко вказав, що наніс один удар потерпілому ОСОБА_7 ..
Слідчий ОСОБА_24 отримавши суперечливі покази потерпілих та обвинуваченого під час слідчого експерименту, повинен був би, провести інші слідчі дії, шляхом допиту вказаних осіб, з метою усунення суперечностей в їх показах однак, суду стороною звинувачення не надано таких доказів.
А відтак, в судовому засіданні судом не здобуто доказів, щодо умисних дій обвинуваченого щодо потерпілого ОСОБА_7 в частині нанесення йому тяжких тілесних ушкоджень.
За нормативним визначенням, умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (стаття 24 КК).

Необережне тяжке тілесне ушкодження (стаття 128 КК) характеризується аналогічними елементами об`єктивної сторони, а за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості, визначення яких надано в статті 25 КК.

Наведене свідчить про те, що розмежування умисного протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині (частина перша статті 121 КК) і необережного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (стаття 128 КК) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів.

Крім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених вище злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

В даному випадку слідчим взято до уваги тільки висновок експерта №156 від 12.11.2015р. щодо наявності тілесних ушкоджень в ОСОБА_7 та не враховано всі обставини справи.

Досудовим слідством не проаналізовано вищенаведене та не встановлено мотивів та умислу обвинуваченого на вчинення даних дій.

Будь яких достатніх та достовірних доказів того, що обвинувачений мав намір заподіяння потерпілому умисних тяжких тілесних ушкоджень, суду не надано.
Як стверджувала у судовому засіданні сама потерпіла перша кинула "камінь по воді" запитавши обвинуваченого, що він тут робить.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 досудовим слідством кваліфіковані за ст. 122 ч.1 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, однак погодитись із такою кваліфікацією дій обвинуваченого суд не може, оскільки з врахування вищенаведеного вважає, що наміру спричинити потерпілому умисні тяжкі тілесні ушкодження не було. Між ним і потерпілим внаслідок раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт оскільки, як вбачається з показів як обвинуваченого так і потерпілого ОСОБА_7 раніше конфліктів між ними не було. Такі дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ст. 128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження, перекваліфікувавши його дії з ч.1 ст. 122 КК України, а відтак клопотання захисника слід задоволити.

Підстав для застосування вимог ст.69 КК України судом не встановлено.

Речові докази визначити відповідно до вимог ст.. 100 КПК України.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_6 2465 грн. 89 коп. завданої матеріальної шкоди оскільки, відповідач повністю визнав дану суму.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_7 8641 грн. 50 коп. завданої матеріальної шкоди.
В задоволенні решти позову про стягнення матеріальної шкоди в сумі 700 грн., щодо чеку від 28.07.2016р. в якому не конкретизовано за які саме медикаменти оплачено, відмовити.
Цивільний позов заступника керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах в особі Сколівської районної ради до ОСОБА_9 , третьої особи на стороні позивача комунального закладу Сколівської районної ради «Сколівська центральна районна лікарня» про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого задоволити.
Стягнути з ОСОБА_9 в користь Сколівської районної ради 9895 грн. 98 коп. завданої матеріальної шкоди оскільки, відповідач повністю визнав дану суму.
Щодо стягнення моральної шкоди, яку відповідач повністю заперечив, суд згідно приписів пунктів 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, враховує, що потерпілим ОСОБА_7 , перенесено фізичну біль, душевні страждання, переживання за своє здоров`я. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в даному випадку суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості і враховує майновий стан обвинуваченого ОСОБА_9 , а тому суд вважає за можливе зменшити заявлену потерпілим суму моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_9 , на користь ОСОБА_7 , - 10000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди та на користь ОСОБА_6 , - 3000 (три тисяч) грн., моральної шкоди.
В задоволенні решти позову про стягнення моральної шкоди в користь ОСОБА_6 , в сумі 47000 (сорок сім тисяч) грн. 00 коп., та в користь ОСОБА_7 , в сумі 90000 (дев`яносто тисяч) грн.. відмовити.
Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України суд, -

засудив:
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити ОСОБА_9 покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити ОСОБА_9 покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КК України, та призначити ОСОБА_9 покарання у виді 1 (один) рік 3 (три) місяці обмеження волі.
Керуючись ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначити у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік 3 (три) місяці.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробовуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_6 2465 (дві тисячі чотириста шістдесять п`ять) грн. 89 коп. завданої матеріальної шкоди та 3000 (три тисяч) грн., моральної шкоди.
В задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_6 завданої моральної шкоди в розмірі 47000 (сорок сім тисяч) грн., - відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_7 8641 (вісім тисяч шістсот сорок одну) грн. 50 коп. завданої матеріальної шкоди та 10000 (десять тисяч) грн.., моральної шкоди.
В задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_7 завданої моральної шкоди в розмірі 90000 (дев`яносто тисяч) грн., матеріальної шкоди в сумі 700 грн. - відмовити.
Цивільний позов заступника керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах в особі Сколівської районної ради до ОСОБА_9 , третьої особи на стороні позивача комунального закладу Сколівської районної ради «Сколівська центральна районна лікарня» про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого задоволити.
Стягнути з ОСОБА_9 в користь Сколівської районної ради завданої матеріальної шкоди на суму 9895 (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) грн. 98 коп.
Речовий доказ:

-одну господарську мотику та каміння, які є речовими доказами по справі і які передані суду для огляду знищити.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб, шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1