ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003859 від 30.10.2017 року, яке надійшло до суду із угодою про примирення між обвинуваченим та потерпілим, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Розумівка, Запорізького району, Запорізької області, який працює: „Запоріжелектротранс, парк № 2, на посаді - слюсаря рухомого составу, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину 2015 року народження, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 08.12.2005 Запорізьким районним судом Запорізької області, за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194, ст.ст. 69,70 КК України, вид покарання позбавлення волі 3 роки 6 місяців;
- 03.07.2009 Комунарським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 3 ст. 186 КК України, вид покарання позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, згідно ст.ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном на 3 роки;
- 14.02.2011 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 70 КК України, вид покарання позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці; згідно ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднано покарання до вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.07.2009 та визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ :
31 жовтня 2017 року приблизно о 03 годині 25 хвилин ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в якості відвідувача у АРТ - кафе „Подіум, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Маяковського, 11, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, викрав з барного столу, мобільний телефон „iPhone 5S в корпусі золотистого кольору - вартістю 3500 гривень 00 копійок, який належить ОСОБА_5 .
Після чого, ОСОБА_4 з місця злочину зник разом з викраденим майном, отримавши можливість розпорядитися ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.
Правова кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України відповідає суті обвинувачення, викладеному в обвинувальному акті і умисні дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення, укладена між потерпілим та обвинуваченим від 09.11.2017 року, відповідно до якої обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, сторони погодились на призначення покарання, при цьому зазначили, що потерпілий будь-яких претензій до обвинуваченого не має.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст. 476 КПК України.

Судом роз`яснено ОСОБА_4 що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, він має права передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

При проведенні підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він повністю згоден з підписаною угодою, йому зрозуміла суть обвинувачення, він розуміє наслідки укладання угоди, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу, та просить суд затвердити укладену угоду. Зазначив, що реально здатен виконати усі умови угоди.

Суд переконався поясненнями обвинуваченого, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпілий не заперечує проти затвердження угоди, зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення розуміє.

Прокурор не заперечує проти затвердження угоди, зазначивши, що умови угоди не суперечать КПК України та КК України.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження підсудне Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин вчинений обвинуваченим згідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Щире каяття, добровільне відшкодування збитків, згідно ст. 66 КК України, судом визнаються як обставини, які пом`якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ознайомившись із змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. 471 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди, та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиї права, свободи та інтереси, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для примирення, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність усіх підстав для затвердження угоди про примирення обвинуваченого та потерпілого, при цьому слід визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнити з випробувальним терміном 1 рік.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :
Угоду про примирення, укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 09.11.2017 року, затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому узгоджене покарання за ч. 2 ст. 185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.
Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Речові докази: мобільний телефон „iPhone 5S в корпусі золотистого кольору, переданий на зберігання потерпілому повернути ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 5-7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 6-7 ст. 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1