У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В:
Досудовим розслідуванням встановлено, що12 листопада 2017 року біля 17 години 20 хвилин, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transроrter» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по головній вулиці Борканюка, в смт. Великий Бичків в напрямку Біла Церква, Рахівського району, допустив наїзд на велосипедистку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Внаслідок даної ДТП велосипедистка ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень померла по дорозі до Великобичківської селищної лікарні.
12.11.2017 року у ході проведення огляду місця пригоди у відповідності до вимог ст.237 КПК України транспортний засіб автомобільмарки «VolkswagenTransit» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , був вилучений та доставлений на спецмайданчик Рахівського ВП ГУНП в Закарпатській області.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіл ьмарки «VolkswagenTransit» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ,є власністю ОСОБА_8 , мешканця АДРЕСА_1 , але фактичним користувачем вказаного транспортного засобу являється ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_2 , що підтверджується виданою на його ім`я довіреністю.
15 листопада 2017 року слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_10 , повернув клопотання про накладення арешту на майно, у зв`язку з тим що на момент подачі клопотання, у витягу з даного кримінального провадження не було визначено процесуального керівника, тобто не засвідчено його повноваження.
Враховуючи, що автомобіль марки «Volkswagen Transроrter» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , є доказом злочину, а також те, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), тому слідчий просить задовольнити зазначене клопотання.
Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку арешту майна з метою забезпечення спеціальної конфіскації, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
У випадку арешту майна з метою забезпечення: збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Як зазначено у ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Проаналізувавши клопотання слідчого та додані до нього матеріали суд дійшов висновку, що слідчим не доведено як мету накладення арешту - відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), так як до матеріалів клопотання не додано доказів подачі цивільного позову потерпілою стороною, проте, беручи до уваги те, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вказаний автомобіль марки «Volkswagen Transporter» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , є речовим доказом у цьому кримінальному проваджені, тому з метою забезпечення збереження речових доказів, вважає за необхідне накласти арешт на майно, зазначене у клопотанні.
Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого управління ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_4 - задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучений автомобіль марки «Volkswagen Transроrter»» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , фактичним користувачем якого являється ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 мешканець АДРЕСА_2 який перебуває на спецмайданчику Рахівського ВП ГУНП в Закарпатській області.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1