Справа № 405/7559/17

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" грудня 2017 р. м. Кропивницький
слідчий за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч.3 ст.368 КК України, а саме у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вчинення чи не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Так, ОСОБА_4 , відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області за №290 о/с від 09.12.2017, призначений старшим оперуповноваженим сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області.
ОСОБА_4 , обіймаючи посаду області старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, будучи старшим лейтенантом поліції, відповідно до п.1 Примітки до ст.364, ч.3 ст.18 КК України, п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ст.ст.1-2 Закону України «Про державну службу», ст.ст.1-2, 15, 17-18, 21-23 Закону України «Про Національну поліцію», був працівником органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави та протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто працівником правоохоронного орган, службовою особою, що постійно здійснює функцію представника органу виконавчої влади, обіймаючи постійно посаду, пов`язану з виконанням владних та організаційно-розпорядчих функцій.
Тобто, ОСОБА_4 був наділений обсягом повноважень, які надавали йому реальну можливість в повному обсязі відповідно до Закону виконувати покладені на нього обов`язки.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, а також поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Більш того, згідно з положеннями статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Проте ОСОБА_4 перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, будучи старшим лейтенантом поліції, працівником органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, обіймаючи постійно посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, спонукаємий жадобою до наживи та незаконного збагачення, не зважаючи на викладені вимоги законодавства, свідомо та умисно їх проігнорував та вирішив використати свої службові повноваження працівника поліції із корисливих мотивів, а саме з метою одержання хабара за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням хабара, при наступних обставинах.
Старший оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 отримавши інформацію про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та реєстрацію кримінального провадження за вказаним фактом, вирішив використати її з метою незаконного збагачення.
В подальшому, на початку листопада 2017 року, точна дата не встановлена, ОСОБА_4 зателефонував на мобільний телефон до ОСОБА_8 , представився старшим оперуповноваженим сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, та домовився з ним про зустріч, з метою обговорення обставин вчинення ОСОБА_8 злочину.
В ході зустрічі, старший оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 про неминуче притягнення його до кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ст. 187 КК України та відповідно призначення покарання у вигляді реального позбавлення волі, в ході чого повідомив, що в разі, якщо ОСОБА_8 надасть йому особисто 10 тисяч гривень в якості неправомірної вигоди, він вирішить питання про не притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ст. 187 КК України та відповідно ОСОБА_8 уникне покарання у вигляді реального позбавлення волі.
Розуміючи ситуацію і побоюючись реальність можливого притягнення до кримінальної відповідальності, ОСОБА_8 погодився на вказану незаконну пропозицію, з метою убезпечення себе від можливого настання негативних наслідків.
Продовжуючи свої злочинні дії старший оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , 08.12.2017 року зателефонував до ОСОБА_8 та домовився з ним про зустріч в с.Клинці Кіровоградського району.
В ході зустрічі старший оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 вказав ОСОБА_8 на необхідності надати йому 10 тисяч гривень за вирішення питання про не притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ст. 187 КК України.
ОСОБА_8 в ході вказаної зустрічі повідомив ОСОБА_4 , що має можливість передати частину обумовленої суми неправомірної вигоди в сумі 3 тисячі гривень близько 22.00 години 08.12.2017 року.
В подальшому, близько 22.00 години 08.12.2017 року старший оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 приїхав в с. Клинці Кіровоградського району де отримав від ОСОБА_8 3 тисячі гривень в якості неправомірної вигоди за вирішення питання про не притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ст. 187 КК України.
Продовжуючи свої злочинні дії старший оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , 12.12.2017 року зателефонував до ОСОБА_8 та домовився з ним про зустріч біля домоволодіння ОСОБА_8 , в АДРЕСА_2 ., для отримання решти неправомірної вигоди в сумі 7 тисяч гривень за вирішення питання про не притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ст. 187 КК України.
Після отримання неправомірної вигоди в сумі 7 тисяч гривень старший оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 був затриманий працівниками УСБУ в Кіровоградській області, де в ході огляду місця події було виявлено та вилучено одержані ним заздалегідь ідентифіковані (помічені) працівниками УСБУ грошові кошти на загальну суму 7 тисяч гривень.
Під час розгляду клопотання прокурор та слідчий зазначили про обґрунтованість підозри, наявність ризиків, та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
У судовому засіданні захисник просив відмовити у задоволенні клопотання, вказавши, що матеріали клопотання не містять доказів на обґрунтування оголошеної підозри та заявлених ризиків, крім того, прокурором висловлюються загальні твердження, без належної правової аргументації, щодо неможливості запобіганню заявленим ризикам, шляхом застосуванню більш м`якого запобіжного заходу, послався на соціальні зв`язки підозрюваного, наявність у нього позитивних характеристик. Також просив застосувати до свого підзахисного більш м`який запобіжний захід, а саме особисту поруку.
Підозрюваний підтримав позицію захисника, спростувавши оголошену підозру, зазначив, зобов`язується виконувати усі вказівки слідства та суду та не буде перешкоджати досудовому розслідуванню.
Заслухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до такого.
12.12.2017 року о 11 год. 42 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично затримано як підозрюваного в порядку ст.208 КПК України, у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
13.12.2017 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Крім того, згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вирішуючи питання щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Водночас, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.368 КК України.
Причетність ОСОБА_4 до оголошеної підозри, підтверджується протоколом допиту свідка, протоколом огляду місця події, протоколом освідування особи, протоколом особистого обшуку (а.к. 12-14, 37-39, 22-24,25,26).
Інші доводи сторони захисту про існування обґрунтованої підозри, про належність та допустимість доказів, повинні оцінюватися виключно під час розгляду справи по суті у сукупності із іншими доказами.
Також, слідчий суддя встановив наявність наступних ризиків передбачених:
- п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінального правопорушення по якому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, що свідчить про те, що останній може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду.
-п.2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваним знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки не всі документи вилучені та досліджені.
- п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним впливати на свідків, а також інших учасників кримінального провадження, які ще в судовому засіданні не допитувалися.
Разом з тим, прокурором не доведено існування інших ризиків.
Щодо заявленого під час розгляду клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки слідчий суддя зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
З заявою про взяття ОСОБА_4 на поруки звернувся його батько ОСОБА_9 .
Разом з тим, хоча ОСОБА_9 , і виявив бажання взяти підозрюваного ОСОБА_4 на поруки, і звернувся із даним клопотанням, про те, слідчий суддя не вбачає підстав для його задоволення, через тяжкість кримінального правопорушення в якому оголошено про підозру, а також можливість поручителем відповідно до ч. 4 ст. 180 КПК України в подальшому відмовитись від обов`язків, визначених ч. 1 ст. 180 КПК України.
Крім того наявність встановлених під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на думку слідчого судді не зможуть забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, покладених при застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, а відтак приходжу до висновку, що такий запобіжний захід не може бути застосований до підозрюваного у даному випадку за встановлених обставин, у зв`язку з чим є необхідним відмовити в задоволенні даного клопотання.
Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.
Мотивуючи неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, слідчий в своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу тримання під вартою та прокурор в судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчого застосовують загальні твердження, без належної аргументації з посиланням на певні обставини, а тому фактично не довели доцільність застосування до ОСОБА_4 лише запобіжного заходу тримання під вартою, а також те, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тобто, слідчий суддя приходить до переконливого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.
Під час вирішення про достатній та необхідний запобіжний захід, що може забезпечити належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, має на утриманні малолітню доньку, нагороджувався грамотою Верховної Ради України «За заслуги перед Українським народом» та має нагрудний знак «Гідність та честь», раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
За вказаних обставин, враховуючи наявні ризики, передбачені п.п.1, 2 та 3 ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, слідчий суддя визнає за необхідне, з урахуванням вимог ст.181 КПК України, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт в межах строку досудового розслідування, заборонивши останньому цілодобово залишати житло та поклавши на нього обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст.176-197 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ :
клопотання слідчого в ОВС УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 задовольнити частково.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 13.02.2018 року, який полягає у забороні останньому цілодобово залишати будинок АДРЕСА_1 .
Зобовязати ОСОБА_4 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 на строк до 13.02.2018 року наступні обов`язки:
- не відлучатися із місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора та в подальшому суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та в подальшому суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утриматися від спілкування зі свідками за винятком участі в процесуальних діях під час досудового розслідування та у суді,
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Дата закінчення дії ухвали слідчого судді визначити до 13.02.2018 року.
Ухвалу передати до Кропивницького ВП ГУ НП України у Кіровоградській області для виконання.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження (ч.4 ст.181 КПК України).
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_10