АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1718/17 Справа № 189/889/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Гнаровське, Вільнянського району Запорізької області, українця, громадянина України, що має неповну середню освіту, неодруженого, не працюючого, маючого 2 групу інвалідності з дитинства, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 кошти затрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_10 в розмірі 2532 грн. 75 коп.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» кошти затрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_10 в розмірі 1254 грн. 14 коп.

Також, вирішено долю речових доказів.

Вироком суду, ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він 24.04.2017 року близько 03.00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біля гаража на подвір`ї домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс один удар молотом в обличчя ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесне ушкодження, від якого ІНФОРМАЦІЯ_3 останній помер. Смерть ОСОБА_10 настала від набряку головного мозку, крововиливу під м`які мозкові оболонки, перелому кісток склепіння та основи черепу, відкритої черепно-мозкової травми, ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 не погоджуючись з вироком суду, просить його змінити, застосувати до ОСОБА_9 ст. 69 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.
ОСОБА_8 вважає, що покарання призначене обвинуваченому є надто суворим, оскільки останній в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, вжив усіх заходів для врятування життя ОСОБА_10 , викликавши йому швидку медичну допомогу та працівників поліції, сприяв розкриттю злочину, обіцяв повністю відшкодувати потерпілій ОСОБА_7 усі збитки, що не може зробити, перебуваючи під вартою.
При цьому вказує, що ОСОБА_9 є інвалідом другої групи з дитинства, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, та потерпіла не наполягала на суворому покаранні, а тільки просила відшкодувати кошти, витрачені на поховання її сина.
Посилається, що саме ОСОБА_10 був ініціатором вживання спиртних напоїв та сварки.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, думку потерпілої, яка прохала залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також щодо кримінально-правової кваліфікації його дій, не оспорюється учасниками кримінального провадження не оспорюються сторонами, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Що стосується тверджень захисника обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого то вони не ґрунтуються на матеріалах справи і не можуть бути задоволені.

Згідно з вимогами статей 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Виходячи з положень статті 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначене обвинуваченому покарання може бути визнано надмірно суворим, якщо конкретні обставини справи у своєї сукупності знижують суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення і не враховані при постановленні вироку, або дані, що свідчать про суворість призначеного покарання, представлені під час апеляційного розгляду в додаткових матеріалах.

Перевіркою матеріалів встановлено, що призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.

Як вбачається з вироку, при призначенні ОСОБА_9 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких. Суд першої інстанції врахував дані про особу ОСОБА_9 , який неодружений, неповнолітніх дітей не має, являється інвалідом другої групи, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо.

Також суд першої інстанції врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Ствердження ОСОБА_9 , що потерпіла не наполягає на позбавленні його волі, є такими, що не відповідають дійсності, оскільки в апеляційному суді потерпіла ОСОБА_7 прохала не призначати ОСОБА_9 більш м`яке покарання, та не задовольняти його апеляційну скаргу.

У цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_9 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , а доводи захисника про суворість призначеного покарання не знайшли свого підтвердження при апеляційній перевірці.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року, щодо ОСОБА_9 , залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4