Справа № 558/43/18
номер провадження 1-кп/558/21/18

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2018 року смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі: судді одноособово ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000192, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , учня 1 курсу Вищого професійного училища № 25 смт. Демидівка, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
сторони кримінального провадження: державний обвинувач ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 , законний представник ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_7 , представник служби у справах дітей ОСОБА_8 , представник уповноваженого підрозділу Національної поліції ОСОБА_9 , представник уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_10 , суд, -

в с т а н о в и в:
Згідно обвинувального акта неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується в тому, що він 24 листопада 2017 року, в післяобідню пору доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), їдучи на гужовій підводі польовою дорогою із АДРЕСА_2 , на пасовищі побачив коня, власником якого являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька села Глибока Долина, Демидівського району Рівненської області, який був припнутий ланцюгом до землі. Саме в цей момент у нього виник умисел на таємне викрадення зазначеного коня.

Реалізуючи свій протиправний намір, неповнолітній ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, підійшов до вищевказаного коня, де скориставшись тимчасовою відсутністю власника, переконавшись в тому, що його дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, взяв коня, вартість якого становить 10000,00 гривень, за металевий ланцюг вартістю 288,00 гривень, підпріг коня до своєї кінної підводи після чого поїхав далі в село Вовковиї, Демидівського району Рівненської області, тобто привласнив чуже майно та розпорядився ним на свій розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 10288,00 гривень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Після направлення до суду обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000192, 2 лютого 2018 року, між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 було укладено угоду про примирення. Згідно угоди вказано, що така угода була укладена між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 за письмової згоди законного представника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_6 та підписана законним представником обвинуваченого і захисником адвокатом ОСОБА_7 .

Вказана угода була надана до суду до початку підготовчого судового засідання.

Згідно угоди про примирення від 2 лютого 2018 року, укладеної між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , обвинувачений та потерпіла примирилися між собою, потерпіла будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, наміру заявляти вимоги про відшкодування шкоди (подавати цивільний позов) не має; сторони за угодою стверджують, що шкода відшкодована потерпілій; погодилися про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850,00 гривень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 474 КПК України розгляд угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

П. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України визначає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити у затвердженні угоди…

За таких обставин, суд розглянув судове провадження відповідно до положень ст.ст. 473, 474 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки затвердження судом угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що цілком розуміє наслідки затвердження судом угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні сторони угоди підтвердили те, що не заперечують фактичних обставин події; укладення ними угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила те, що завдану шкоду їй було відшкодовано, шляхом повернення викраденого коня та металевого ланцюга; будь-яких претензій до обвинуваченого не має, наполягає на затвердженні угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні злочину, просив затвердити угоду про примирення.

Державний обвинувач ОСОБА_4 вважала, що укладення угоди про примирення відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є можливим затвердження такої угоди.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_6 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 підтримали угоду про примирення, просили її затвердити, посилаючись на те, що укладення угоди відповідає інтересам неповнолітнього обвинуваченого.

За таких обставин, суд не вбачає необхідності витребувати додаткові документи чи викликати в судове засідання інших осіб для допиту з метою з`ясування добровільності укладення угоди сторонами. Суд об`єктивно вважає, що угода між сторонами є добровільною.

Дослідивши зміст угоди, суд вважає, що її умови відповідають вимогам ст. 471 КПК України. Кримінальному правопорушенню надана правильна правова кваліфікація, за якою допускається укладання угоди про примирення відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України.

Суд, шляхом опитування сторін кримінального провадження, потерпілої, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. При цьому, судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_6 , повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнав себе винуватим, цілком розуміє свої права, наслідки укладення угоди про примирення та наслідки невиконання такої угоди.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися. З огляду на особу обвинуваченого та взяті ним на себе за угодою зобов`язання, очевидної неможливості їх виконання не встановлено.

Так, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 є студентом Вищого професійного училища № 25 смт. Демидівка, отримує стипендію, а тому може відбути узгоджене сторонами за угодою про примирення покарання у виді штрафу, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 99 КК України.

Підстави для відмови в затвердженні наданої суду угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні № 0000192, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Так, речовими доказами були визнані кінна підвода та кінь, які передані на зберігання ОСОБА_6 , а також кінь віком 1-1,5 роки та металевий ланцюг довжиною 12 метрів, що були передані на зберігання ОСОБА_5 .

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що речові докази передані на зберігання власникам, а тому такі речові докази слід залишити у їх користуванні.

За таких обставин, угоду про примирення належить затвердити, а обвинуваченого ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами за угодою про примирення покарання.

Під час досудового розслідування кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався, клопотань про застосування запобіжного заходу сторони не заявляли, а тому підстав для застосування запобіжного заходу відносно нього на час до набрання вироком законної сили немає.

Керуючись ст.ст. 314, 392-395, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, ст.ст. 12, 185 КК України, суд, -

з а с у д и в:
Затвердити угоду про примирення від 2 лютого 2018 року у кримінальному провадженні №0000192, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 2 лютого 2018 року покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850,00 (Вісімсот п`ятдесят) гривень.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувати.

Речові докази:
-кінну підводу та коня, які передані на зберігання ОСОБА_6 , залишити у користуванні останньої;

-коня віком 1-1,5 роки та металевий ланцюг довжиною 12 метрів, що були передані на зберігання ОСОБА_5 , залишити у користуванні останньої.

Роз`яснити неповнолітньому ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої Законом.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Рівненської області через Демидівський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1 .