АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1930/17 Справа № 201/2619/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити через істотне порушення кримінального процесуального закону, на підставі п. "в" ст. 1 ЗУ "про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2017 року, в іншій частині вирок залишити без змін.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2017 року, більш суворим, призначеним за цим вироком, у виді 3 років позбавлення волі. Звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк 3 роки. На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 176,20 гривень, вирішено питання про речові докази.

Згідно обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюють ся, 01.02.2017 року близько 13-30 годин ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні магазину ТОВ «Омега», розташованого по пр. Гагаріна, буд. 8-а, у м. Дніпро, побачила 2 пакети кави, а саме: «Якобз монарх кава розчинна м/у 205 г», «Якобз Монарх кава розчинна м/у 280 г» які знаходились на торговому стелажі вищевказаного магазину, після чого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на їх викрадення. В подальшому ОСОБА_7 з торгового стелажу викрала 1 пакет кави «Якобз Монарх кава розчинна м/у 205г», вартістю 162,70 грн., 1 пакет кави «Якобз Монарх кава розчинна м/у 280 г», вартістю 170,93 грн., загальною вартістю 333 гривень 63 копійки, які належали потерпілому ТОВ «Омега», після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зникла, та розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ТОВ «Омега» майнову шкоду в розмірі 333 гривні 63 копійки.

Вказаними діями ОСОБА_7 вчинила злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, прокурор, не оспорюючи правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення злочину, правильність кваліфікації дій обвинуваченої, доведеність її вини, у той же час вказує, що оскаржуваний вирок суду підлягає зміні у зв`язку істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що 07.09.2017 року набрав чинності Закон України "Про амністію у 2016 році", згідно якому ОСОБА_9 підлягає звільненню від відбування покарання, оскільки вона вчинила злочин, який не є тяжким або особливо тяжким, має на утриманні неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якої її не позбавлено батьківських прав, справа відносно неї вже розглянута судом першої інстанції, проте вирок не вступив в законну силу. Разом з тим суд першої інстанції на стадії судового розгляду, встановивши наявність підстав для застосування зазначеного акту амністії, ухвалив обвинувальний вирок без звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який на задоволенні апеляційної скарги прокурора наполягав з викладених у ній підстав, обвинувачену, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просила застосувати до неї акт амністії, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Так, висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, доведеність її вини ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про допущені судом першої інстанції порушення закону про кримінальну відповідальність, то колегія суддів не вважає їх обґрунтованими.

Так, згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть зміну судового рішення, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ст. 85 КПК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Відповідно до ст. 10 Закону України "Про амністію у 2016 році", питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників. Особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.
З матеріалів провадження вбачається, що під час судового розгляду у суді першої інстанції жодним з учасників кримінального провадження не було заявлено клопотання про застосування до ОСОБА_7 положень Закону України "Про амністію у 2016 році", що є обов`язковою передумовою для розгляду такого питання судом, який у свою чергу не віднесений законом до кола суб`єктів, що наділені правом ініціювати застосування до обвинуваченого акту амністії. Таким чином, не вирішення судом в оскаржуваному вироку питання про застосування до ОСОБА_7 положень Закону України "Про амністію у 2016 році" не може вважатися порушенням вимог кримінального процесуального закону, а підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни вироку не вбачається.
Разом з тим, оскільки питання про застосування до ОСОБА_7 положень Закону України "Про амністію у 2016 році" було порушене прокурором в апеляційній скарзі, а сама обвинувачена в суді апеляційної інстанції проти прийняття такого рішення не заперечувала, ініціативу прокурора підтримала та просила акт амністії до неї застосувати, що належить розцінювати як подання відповідного клопотання, - колегія суддів вважає за необхідне дане питання вирішити у межах апеляційного провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджена за вчинення умисного злочину середньої тяжкості, має на утриманні малолітню дитину - сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якого вона не позбавлена батьківських прав, обставин, що є перешкодою для застосування до неї акту амністії, не встановлено та учасники апеляційного розгляду на них не посилалися. За таких обставин, а також приймаючи до уваги, що у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 на застосуванні до неї акту амністії наполягала, остання підлягає звільненню від відбування покарання на підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Керуючись ст. ст. 370, 404, 409, 412, 413, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2017 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, - залишити без змін.
Клопотання ОСОБА_7 про застосування до неї акту амністії - задовольнити.
На підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного їй покарання.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4