АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000040 по обвинуваченню ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч.3 ст.209 КК України, за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 грудня 2017 року про повернення обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженню стосовно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , прокурору -

ВСТАНОВИЛА:

З представлених матеріалів кримінального провадження, вбачається, що на стадії підготовчого провадження, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 грудня 2017 року задоволено клопотання захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту, прокурору.

Обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000040 стосовно ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків та виконання вимог кримінального процесуального кодексу України.

Рішення місцевого суду обґрунтовано тим, що обвинувальний акт, наданий суду, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, так і при формулюванні обвинувачення, при зазначенні події злочину, обставин вчинення кримінального правопорушення, обвинувальний акт не містить конкретного обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з чітким формулюванням обставин, які б відповідали зазначеній правовій кваліфікації закону України про кримінальну відповідальність.
Разом з тим, в обвинувальному акті, всупереч положень ч.2 ст.291 КПК України, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення не містить часу, дати вчинення кримінальних правопорушень, мети та мотивів, якими керувались обвинувачені, та які прокурор вважає встановленими як такі, що вказують на наявність в діях ОСОБА_11 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209 КК України та ОСОБА_10 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Крім того, в обвинувальному акті у формулюванні обвинувачення, як ОСОБА_11 так і ОСОБА_10 міститься посилання на вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб, однак, відсутній виклад обставин, за яких останні вступили в попередню змову між собою та з іншою особою із зазначенням дня, часу такої змови, мети, мотивів, якими керувались в ході такої змови обвинувачені та роль кожного з них при вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Також суд зазначив, що обвинувальний акт містить дані в частині, що стосується завданої злочинними діями обвинувачених матеріальної шкоди УДП «Укрхімтрансаміак», що є юридичною особою, якій згідно обвинувачення завдано матеріальну шкоду, однак, в ході досудового розслідування вказана юридична особа не визнавалась потерпілою від кримінального правопорушення, в тому числі обвинувальний акт не містить даних про потерпілу сторону.

Крім того, в обвинувальному акті у формулюванні обвинувачення не зазначено ряд обставин, що підлягають дослідженню в судовому засіданні, зокрема, орган досудового розслідування визначив правову кваліфікацію кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюються ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ч.5 ст.191 КК України як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, що взагалі суперечить диспозиції статті 191 КК України, яка встановлює кримінальну відповідальність не за заволодіння чужим майном, а за привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене такій особі чи перебувало у її віданні, в тому числі і за наявності відповідних кваліфікуючих ознак. Однак, у формулюванні обвинувачення та при правовій кваліфікації дій обвинувачених не зазначено жодної з форм розкрадання чужого майна (привласнення чи розтрата), а також відсутній виклад обставин щодо правомочності обвинувачених відносно предмета розкрадання, зокрема, чуже майно було ввірене їм чи перебувало у їх віданні.

Як на підставу повернення обвинувального акту прокурору, суд зазначив, що з даних реєстру матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акту, вбачається, що в ньому не в повній мірі відображені відомості про окремі процесуальні дії та рішення, прийняті під час досудового розслідування із зазначенням відповідних реквізитів процесуальних рішень та процесуальних осіб, якими такі рішення приймались, а також проводились відповідні процесуальні дії.

Так, незважаючи на те, що у кримінальному провадженні захист як підозрюваних ОСОБА_11 та ОСОБА_10 здійснювали захисники ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , в реєстрі відсутні відомості, що приймалось відповідне процесуальне рішення про залучення захисників у даному кримінальному провадженні, в тому числі в реєстрі матеріалів досудового розслідування у переліку процесуальних дій відсутні дані, що стороною обвинувачення захисником було повідомлено при завершенні досудового розслідування про можливість відкриття зібраних стороною захисту матеріалів.

До обвинувального акту не долучено витяг з кримінального провадження із зазначенням групи слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні на підтвердження повноважень слідчих, які здійснювали досудове розслідування та прокурорів, які здійснювали процесуальне керівництво.

Відсутність в обвинувальному акті згідно положень ст. 291 КПК України викладення формулювання обвинувачення, є істотним недоліком обвинувального акту, впливає на конкретність та визначеність обвинувачення, є порушенням права учасників кримінального провадження на захист та права на справедливий суд.

При таких обставинах, суд дійшов висновку про неможливість провести судовий розгляд даного кримінального провадження в рамках висунутого обвинувачення та наданого обвинувального акту. Суд задовольнив клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу стосовно ОСОБА_10 та термін строку дії обов`язків покладених на ОСОБА_11 ..

Не погодившись із вказаним судовим рішенням прокурор, який брав участь у суді першої інстанції подав апеляційну скаргу, а також обвинувачений ОСОБА_10 ..

Прокурор ОСОБА_7 в апеляційній скарзі та доповненнях до неї просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, призначити новий судовий розгляд кримінального провадження, зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про те, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, містить усі відомості зазначені у ч.2 ст.291 КПК України, доводи суду першої інстанції як на підстави повернення обвинувального акту прокурору про неконкретне обвинувачення та виклад усіх фактичних обставин, які підлягають доказуванню є необґрунтованими.

Так, в обвинувальному акті щодо анкетних відомостей потерпілого зазначено, що заяв про залучення до провадження як потерпілого не надходило. При цьому УДП «Укрхімтрансаміак» було відомо про проведення досудового розслідування та були відсутні перешкоди для подачі такої заяви.

Також, кримінальне провадження зареєстровано за матеріалами, зібраними детективами НАБ України, за відсутності заяви особи про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а у відповідності до вимог ст.55 КПК України, права і обов`язки потерпілого у жодної особи не виникли, а примусового залучення до провадження як потерпілого КПК України не передбачає.

Крім того, не доведення стороною обвинувачення в суді, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа, а також того, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, а суд вдався до вирішення питань, які не належить вирішувати на цій стадії судового розгляду.

Також прокурор зауважує на те, що реєстр матеріалів досудового розслідування є додатком до обвинувального акта, тому вимога про те, щоб у додатку зазначалось про факт складання основного документа суперечить вимогам КПК України щодо змісту обвинувального акта.

Прокурор в даному кримінальному провадженні вважає, що наданий суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому його повернення прокурору, для усунення недоліків вказаній в оскаржуваній ухвалі суду, є безпідставними.

Обвинувачений ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як незаконну та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, містить усі відомості зазначені у ч.2 ст.291 КПК України, доводи суду першої інстанції як на підстави повернення обвинувального акту прокурору про неконкретне обвинувачення та виклад усіх фактичних обставин, є безпідставними та необґрунтованими.

Разом з тим, вважає, що суд першої інстанції на даній стадії судового провадження вийшов за межі підготовчого судового засідання, оскільки розглянув клопотання захисників, а також клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинувачених, вирішив питання пов`язані з підготовкою справи до судового розгляду.

Вважає, що судом першої інстанції порушено порядок розгляду клопотань учасників судового провадження, оскільки на стадії підготовчого судового засідання розглянув клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу стосовно обвинувачених, що на думку обвинуваченого є незаконним та не відповідає даній стадії судового провадження, оскільки суд може розглянути таке клопотання лише у разі прийняття судом рішення про призначення справи до судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Крім того, вважає, що суд вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу стосовно ОСОБА_10 проігноровано те, що прокурор в порушення вимог ст. 184 КПК України вручив ОСОБА_10 відповідне клопотання безпосередньо під час судового засідання, а не за 3 години.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з доповненнями, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 підтримав частково, обвинуваченого ОСОБА_10 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу та частково підтримав апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого ОСОБА_11 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 та частково апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду в частині повернення обвинувального акту прокурору, скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Дані вимоги Закону судом першої інстанції були порушені.
Вмотивованою є ухвала суду, в якій наведені належні й достатні мотиви та підстави її ухвалення.
З доводами та мотивацією суду, як на підставу для повернення обвинувального акту стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , - прокурору для усунення порушень вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів погодитись не може виходячи з наступного.
Положеннями ст. 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт стосовно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який надійшов на розгляд до суду першої інстанції, містить усі відомості, які передбачено нормою статті 291 КПК України.
Вказаний обвинувальний акт підписано детективом Національного антикорупційного бюро України, який його склав та прокурором, який обвинувальний акт затвердив, до обвинувального акту додано усі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки. А тому зазначення в ухвалі суду щодо відсутності долученого витягу з кримінального провадження із зазначенням групи прокурорів та групи слідчих на підтвердження їх повноважень, на даній стадії судового провадження є передчасним.
Крім того, згідно ч.5 ст.291 КПК України надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.
Таким чином, колегією суддів не встановлено допущення органом досудового розслідування порушень вимог кримінального процесуального закону під час подання до суду першої інстанції обвинувального акту, який відповідає положенням ст. 291 КПК України за своєю формою та змістом, разом із долученими до нього додатками.
При цьому, колегія суддів вважає безпідставними та передчасними висновки суду першої інстанції як на підставу повернення обвинувального акту прокурору, про те, що обвинувальний акт містить не повний виклад фактичних обставин справи та неправильно викладену прокурором правову кваліфікацію їх дій.
Як вбачається з вимог ст. 291, зокрема п.5 ч.2 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, тобто детективом під час складання обвинувального акту в повній мірі додержано вимоги ст. 291 КПКУкраїни, містить фактичні обставини кримінального правопорушення, правову кваліфікацію та формулювання обвинувачення, а дані відомості, які мають міститись в обвинувальному акті не підлягають розширеному тлумаченню.

Так, у п. 13 частини першої статті 3 КПК України визначено, незалежно від стадій кримінального провадження, поняття обвинувачення, яким є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Обставини, які зазначив суд першої інстанції в ухвалі з приводу повернення обвинувального акту, у зв`язку з невідповідністю вимогам кримінального процесуального закону не є підставою для його повернення, так як наданий суду обвинувальний акт містить виклад тих фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення, а тому дослідження судом обставин справи не є предметом розгляду під час підготовчого судового засідання, а оцінка зібраним і дослідженим доказам надається виключно в ході розгляду кримінального провадження по суті.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими у даному кримінальному провадженні.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_10 з приводу порушення судом першої інстанції стадії судового розгляду та порядку розгляду клопотання учасників про продовження строку запобіжного заходу щодо обвинувачених, є надуманими та безпідставними, виходячи з наступного.

При направленні обвинувального акта до суду запобіжний захід щодо обвинуваченого є незмінним у межах строку, визначеного ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування. Запобіжний захід, обраний або продовжений слідчим суддею на стадії досудового розслідування, може бути продовжений, змінений лише у підготовчому судовому засіданні у випадку, після направлення обвинувального акта до суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 315 KПК під час підготовчого провадження суд має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції з дотриманням положень ч. 3 ст. 315 КПК, яка чітко регулює питання продовження запобіжних заходів у кримінальному провадженні, строк застосування яких не обмежений, зокрема і застава, домашній арешт, під час підготовчого судового засідання розглянув клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим.

Також є безпідставними твердження апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 щодо порушення вимог ст. 184 КПК під час розгляду клопотання прокурора про вручення клопотання обвинуваченому безпосередньо під час судового засідання, а не за 3 години як того вимагає кримінальний процесуальний закон, оскільки дані положення, на які вказує обвинувачений в поданій апеляційній скарзі застосовуються та діють на іншій стадії, а саме під час проведення досудового розслідування.

В даному випадку провадиться судове провадження в суді першої інстанції, що відповідно до п.24 ст. 3 КПК України розуміється як кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове засідання, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень у апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду судового рішення суду першої інстанції по кримінальному провадженні, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 грудня 2017 року, в частині повернення обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000040 стосовно ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209 КК України, прокурору для усунення недоліків та виконання вимог кримінального процесуального кодексу України скасувати, в решті ухвалу суду залишити без змін, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ______________ _____________ __________ _________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

Провадження № 11-кп/796/751/2018
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_15
Доповідач: ОСОБА_1