УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ВСТАНОВИВ:
Слідчий у судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив його задовольнити.
У судове засідання власник майна не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.
З урахуванням думки слідчого слідчий суддя вважав за можливе розглянути клопотання у його відсутність.
Відповідно до частини першої статті 171 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною другою цієї ж статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Клопотання про арешт майна обґрунтовано необхідністю запобігання скоєння інших правопорушень з використанням вищевказаного автомобілю, а також те, що незастосування арешту на майно може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню
Як випливає з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, доданого до матеріалів клопотання, у даному кримінальному провадженні про підозру нікому не повідомлялось, а санкція ч. 1 ст. 263 КК України не передбачає такого виду покарання як конфіскація чи спеціальна конфіскація.
Крім того, станом на день розгляду клопотання до суду не надано доказів пред`явлення цивільних позовів.
Поряд із цим, відповідно до частини четвертої статті 171 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушення.
Також, слідчим не доведено, що майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Інших підстав для накладення арешту на майно слідчим не наведено.
Підсумовуючи викладене, на даний час не вбачається наявність всіх передбачених законом підстав для накладення арешту на майно, з огляду на що у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляційну скаргу протягом п`яти діб з дня її постановлення.
Слідчий суддя ОСОБА_1