Справа № 361/5040/17
Провадження № 1-кп/361/516/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2017 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі :
головуючого, судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
у вчиненні кримінально правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України
В С Т А Н О В И В:
02.07.2017 близько 07 години 45 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу супермаркету «АТБ» №593 по вул. Симона Петлюри, 20-А в м. Бровари Київської області, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, стоячи навпроти потерпілого ОСОБА_5 , наніс йому не менше 4 ударів кулаками в ділянку голови і обличчя, спричинивши тілесні пошкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді забійної рани в лобній області, лінійного перелому лобної кістки справа з розривом твердої мозкової оболонки, субдуральних нашарувань згортків крові над правою гемісферою головного мозку, забою та розмізкування правої лобної долі з утворенням внутрішньомозкової гематоми, об`ємом 40 см куб. з компресією правого бокового шлуночку мозку та геморагічного забою правої скроневої долі, які за критерієм небезпечності для життя відносяться до тяжких тілесних пошкоджень.
Після цього, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, обхопив ОСОБА_5 ззаду двома руками в області попереку, підняв останнього та зі значною силою прикладання перекинув через своє стегно, від чого ОСОБА_5 з прискоренням впав на тротуарне покриття отримавши тілесні пошкодження у вигляді ділянки зсаднення в лівій виличній області та підшкірної гематоми в області лівого плечового суглобу, які як кожне окремо так і у своїй сукупності відносяться до легких тілесних пошкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в пред`явленому обвинувачені , за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що 02.07.2017 близько 07 години 30 хвилин, він перебував у супермаркеті «АТБ» по вул. Черняховського(Симона Петлюри) в м.Бровари і там зіштовхнувся з потерпілим, і нього виникли до потерпілого неприязні відносини. Він вийшов на магазину і коли побачив там потерпілого то підійшов до нього та наніс йому не менше 4 ударів кулаками в ділянку голови і обличчя. Після цього, він обхопив потерпілого ззаду двома руками в області попереку, підняв останнього та перекинув через своє стегно, від чого той впав на тротуарне покриття. Після чого він пішов додому. Не заперечує, що всі тілесні ушкодження, які отримав ОСОБА_5 утворились від його умисних дій. Просить врахувати, що він дуже жалкує, визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, також вживав заходи до відшкодування потерпілому матеріальної шкоди..
Учасники судового процесу не заперечують проти того, щоб визнати недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюється, оскільки обвинувачений вину визнав і факт завдання тяжких тілесних ушкоджень не заперечує, його позиція є добровільною, наслідки обмеження оскарження вироку йому зрозумілі.
За таких обставин, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого ОСОБА_6 та дослідження документів, що характеризують його особу .
Таким чином, суд приходить висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні ним в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, доведена повністю, тому він повинен нести за такі дії кримінальну відповідальність, а його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 121 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд , у відповідності до ст. ст. 66 КК України , визнає його щире каяття та часткове добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не виявлено.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує вимоги ст. 65 КК України, щодо загальних засад призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, що він, посередньо характеризується по місцю проживання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Обвинувачений не має постійного місця роботи. Тому суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_6 не можливе без ізоляції від суспільства, при призначенні йому покарання в виді позбавлення волі.
Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 під час досудового розслідування і судового провадження був обраний у виді тримання під вартою . З урахуванням призначеного виду покарання й особи обвинуваченого, суд на підставі ст.171 КПК України до набрання вироком законної чинності вважає необхідним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Від заявленого цивільного про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди, завданою витратами на лікування, ОСОБА_5 відмовився в зв`язку з відшкодуванням.
Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_6 моральної (немайнової) шкоди, визнаний обвинуваченим і суд вважає за необхідне задовольнити його частково за наступними підставами.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Винність ОСОБА_6 доведена в судовому засіданні і тому він повинен відшкодовувати моральну шкоду.
Згідно ст.ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому суд виходить з того, що в результаті вчиненого злочину ОСОБА_5 зазнав фізичного болю, тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, та отримав непоправну втрату здоров`я, також був суттєво порушений нормальний ритм його життя та суспільні зв`язки. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує вищенаведене , матеріальний стан обвинуваченого та його часткове відшкодування шкоди. Тому суд вважає що позов ОСОБА_5 про відшкодування йому моральних збитків підлягає задоволенню частково, в розмірі 150 000 грн.
Процесуальні витрати в обвинувальному акті не вказані.
Речові докази : два ДВД диски -зберігати в матеріалах кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за вчинення кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 03 липня 2017 року, залишивши йому запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, та утримувати його в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 150 000 грн у відшкодування моральної шкоди.
Речові докази: DWD-RW диск №MWD649TG30213383 та DWD-RW диск № MWD649TG30213384 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Броварського міськрайонного суду.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1