АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

представників власника майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року у кримінальному провадженні №0000107 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4, 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 28, ч.ч. 1, 2 ст. 366 КК України, а саме на:
- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер майна 18705491);
- автомобіль MERCEDES-BENZ CL 500 5461 д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ;
- автомобіль MERCEDES-BENZ ML555439 д.н.з НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 ;
- автомобіль AUDI A41781, д.н.з. НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 .
В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання містить достатньо правових підстав для арешту майна, у відповідності до вимог ст. 170 КПК України , оскільки майно може бути конфісковане, так як санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає такий додатковий вид покарання як конфіскація майна.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на автомобілі.
Апелянт зазначає, що на момент звернення слідчого до суду з клопотанням про арешт майна, автомобілі MERCEDES-BENZ CL500, MERCEDES-BENZML та AUDIA НОМЕР_7 не належали підозрюваному ОСОБА_8 на праві власності.
06.05.2017 між ПП «ЮРАТА» та ОСОБА_10 укладено договір №1449-05/2017 купівлі-продажу транспортного засобу Audi A41781, номер кузова НОМЕР_8 , 23.03.2017 між ОСОБА_8 (підозрюваний) та ОСОБА_11 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу Mersedes-Benz ML 500 5461, а 05.05.2017 між ОСОБА_8 (підозрюваний) та ОСОБА_12 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіль Mersedes-Benz ML д.н.з. НОМЕР_9 , номер кузова НОМЕР_4 .

Захисник зазначає, що на момент винесення оскаржуваної ухвали про арешт майна суд не перевірив доводи слідчого щодо перебування у власності ОСОБА_8 зазначених автомобілів та помилково дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на зазначене майно, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню в цій частині.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку представників власника майна, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити, позицію прокурора, щодо законності рішення слідчого судді про арешт майна, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, управлінням з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями, Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000107 від 10.04.2013 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4, 5 ст. 191та ч. 2 ст. 28, ч.ч. 1, 2 ст. 366 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а також вчиненому повторно та у великих і особливо великих розмірах, та у видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, у тому числі такому, що спричинило тяжкі наслідки, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб.

21.02.2018 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 3, 4, 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 28, ч.ч. 1, 2 ст. 366 КК України.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та «НАІС ДДАІ» МВС України, у підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності перебуває: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер майна 18705491); автомобіль MERCEDES-BENZCL 500 5461 д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; автомобіль MERCEDES-BENZ ML 55 5439 д.н.з НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 ; автомобіль AUDI A4 1781, д.н.з. НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 .

В рамках даного кримінального провадження слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями, Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, що на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_8 як виду покарання.

У відповідності до положень п. 3 ч.2 ст.170, ч.5 ст. 170 КПК України слідчий суддя задовольнив клопотання органу досудового розслідування.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги - такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

КПК Українивимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст.171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000107, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні слідчого, з метою забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину проти власності, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якого передбачає обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено належність майна і його відношення до підозрюваного ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене в клопотанні, з метою конфіскації майна як виду покарання.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170 - 173 КПК України, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання органу досудового розслідуавння і накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному.
Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.
Доводи захисника про те, що на момент звернення слідчого до суду з клопотанням майно не належало ОСОБА_8 , слід визнати передчасними, оскільки, апеляційний суду перевіряє законність рішення на підставі тих документів, які були долучені до клопотання органу досудового розслідування та були предметом дослідження слідчим суддею.
З наявних у матеріалах судової справи документів, на час розгляду їх слідчим суддею вбачається, що докази на підтвердження факту відношення арештованого майна, що на праві власності належить ОСОБА_8 іншим особам - відсутні, а від так твердження сторони захисту про відсутні підстави для накладення арешту є такими що не знайшли свого підтвердження підчас апеляційного розгляду, оскільки стороною обвинувачення не наведено доводів на обгрунтування цієї позиції, як того вимагають положення ч. 5 ст. 132 КПК України, згідно положень якого кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями, Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:
- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер майна 18705491);
- автомобіль MERCEDES-BENZ CL 500 5461 д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ;
- автомобіль MERCEDES-BENZ ML555439 д.н.з НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 ;
- автомобіль AUDI A41781, д.н.з. НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_13 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1853/2018
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_14 Доповідач: ОСОБА_1