Справа № 496/3687/13-к
Провадження № 1-в/496/110/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2017 року Біляївський районний суд Одеської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка клопотання ОСОБА_4 про визнання таким, що не має судимостей,

ВСТАНОВИВ :

Вироком Біляївського районного суду Одеської області від 13 листопада 2015 року ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі. Вирок суду набрав законної сили в цієї частині 2 червня 2016 року.
В клопотанні ставиться питання про визнання ОСОБА_4 таким, що відповідно до п.«б» ст.4 ЗУ «Про амністію в 2014 році», ч.3 ст. 88 КК України за вищенаведеним вироком не має судимості.
В судовому засіданні заявник підтримав клопотання, пояснивши, що судом при винесенні вироку помилково не було застосовано амністію згідно ЗУ «Про амністію в 2014 році»; він відбув призначене судом покарання за діяння, караність якого усунута законом, тому відповідно до ст. 88 ч.3 КК України, має бути визнаний таким, що не має судимостей; згідно Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 25 січня 2016 року, злочин, передбачений ч.1 ст. 309 КК України є злочином невеликої тяжкості, тому просить клопотання задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.
Вивчив матеріали справи, вислухав пояснення сторін, суд приходить до наступного:
Вирок Біляївського районного суду від 13 листопада 2015 року набрав законної сили в частині засудження заявника за ч.1 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі. Ст.ст. 537,539 КПК України передбачений перелік питань, які можуть бути вирішені місцевим судом або судом, який ухвалив вирок. Але, питання щодо фактичної зміни резолютивної частини вироку суду шляхом застосування амністії на час винесення вироку виходить за межі повноважень суду першої інстанції, і не є питанням пов*язаним з виконанням вироку.
Ч.3 ст. 88 КК України, на яку посилається заявник, встановлено, що особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, злочинність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості. Заявник дійшов невірного висновку про усунення караності діяння, передбаченого ст. 309 ч.1 КК України, внаслідок прийняття ЗУ «Про амністію». Але, усунення караності діяння (декриміналізація діяння) це усунення злочинності діяння, за яке особу було засуджено, на відміну від прийняття акту амністії, внаслідок якої звільняється від покарання за скоєний злочин певне коло осіб.
Санкцією ч.1 ст.309 КК України передбачено покарання, в тому числі, у вигляді позбавлення волі строком до трьох років. Ч.2 ст.12 КК України встановлено, що злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, злочин, передбачений ч.1 ст. 309 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_4 , та визнання його таким, що не має судимостей.
Керуючись ст.ст.12,88,309 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про визнання таким, що не має судимостей відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція в апеляційний суд Одеської області протягом семи діб з моменту її винесення через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського районного суду
Одеської області ОСОБА_1 .