Єдиний унікальний номер справи 185/3496/17
Провадження № 1-кп/185/294/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0003215 від 22 листопада 2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 02 червня 2003 року Павлоградським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 296 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки;

- 08 червня 2005 року Павлоградським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки, штраф 850 грн.;

- 06 листопада 2007 року Павлоградським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, п. 2 ст. 76 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік;

- 25 жовтня 2011 року Петропавлівським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки. Постановою Петропавлівського районного суду від 13 липня 2012 року скасовано іспитовий строк;

- 25 травня 2016 року Павлоградським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 25 травня 2016 року був засуджений Павлоградським міськрайонним судом за скоєння кримінальних злочинів, але в період звільнення від покарання, продовжив вчиняти кримінальні правопорушення.
15 грудня 2016 року о 23.00 годині, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, прийшов до будинку АДРЕСА_1 який належить ОСОБА_7 .. Знайденим у дворі каменем, розбив скло віконної рами житлового будинку та через розбите вікно протиправно проник до вказаного будинку, де, з корисливих спонукань, у кухонній кімнаті витягнув металеву плиту з печі та виніс з будинку на вулицю.
Продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу, направленого на таємне, повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , за допомогою металевого прута, знайденого на території домоволодіння, зірвав навісний замок на дверях сараю, протиправно проник до приміщення сараю, де побачив водяний електричний насос марки «Харків», який виніс на двір.
Після чого, ОСОБА_5 , таємно, повторно, з корисливих спонукань, викрав вищезазначені металеву плиту та водяний насос марки «Харків», чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 222-17 від 23 січня 2017 року, на загальну суму 2151 грн. 80 коп. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
10 лютого 2017 року, приблизно о 09.00 годині, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою, разом особою, відносно якої матеріали було виділено в окреме кримінальне провадження, достовірно знаючи, що в квартирі АДРЕСА_3 , ніхто не проживає, вирішили проникнути до вказаної квартири з метою викрадення майна.
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 разом з особою, відносно якої матеріали було виділено в окреме кримінальне провадження, прибули до будинку, розташованого за вищезазначеною адресою, переконались, що за їх діями ніхто не спостерігає. Особа, відносно якої матеріали було виділено в окреме кримінальне провадження, зламала кріплення замків вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 спільно з особою, відносно якої матеріали було виділено в окреме кримінальне провадження, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, таємно, незаконно проникли до приміщення квартири АДРЕСА_3 , де спільно з особою, відносно якої матеріали було виділено в окреме кримінальне провадження, діючи за попередньою змовою, таємно, повторно викрали газову плиту марки «Електра 1001», чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1155-17 від 15 березня 2017 року, на суму 188 грн. 33 коп. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 та особа, відносно якої матеріали було виділено в окреме кримінальне провадження, зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
15 лютого 2017 року, приблизно о 13.00 годині, ОСОБА_5 разом з особою, відносно якої матеріали було виділено в окреме кримінальне провадження, достовірно знаючи, що в квартирі АДРЕСА_3 , ніхто не проживає, вирішили проникнути до вказаної квартири з метою викрадення майна.
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 разом з особою, відносно якої матеріали було виділено в окреме кримінальне провадження, прибули до будинку, розташованого за вищезазначеною адресою, ОСОБА_5 спільно з особою, відносно якої матеріали було виділено в окреме кримінальне провадження, діючи за попередньою змовою, незаконно проникли до приміщення квартири АДРЕСА_3 . З кухонної кімнати вказаної квартири ОСОБА_5 разом з особою, відносно якої матеріали було виділено в окреме кримінальне провадження, таємно повторно з корисливих спонукань викрали холодильник марки «Днепр-2» на балкон та скинули його на землю. Після цього, ОСОБА_5 разом з особою, відносно якої матеріали було виділено в окреме кримінальне провадження, вийшли з квартири та підійшли до розбитого холодильника, який лежав на землі за будинком.
Проте, ОСОБА_5 та особа, відносно якої матеріали було виділено в окреме кримінальне провадження, виконавши всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, не змогли довести злочин до кінця та розпорядитися викраденим з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками поліції.
Своїми протиправними діями ОСОБА_5 спільно з особою, відносно якої матеріали було виділено в окреме кримінальне провадження, могли спричинити потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1155-17 від 15 березня 2017 року, на суму 166 грн. 67 коп.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, інше приміщення та за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину в судовому засіданні визнав повністю, щиро кається у вчиненому, та відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просив подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити. Пояснив, що 15 грудня 2016 року проник у домоволодіння, яке належить ОСОБА_7 , де з житлового будинку викрав металеву плиту, з сараю викрав насос «Харків». 10 лютого 2017 року у будинку по АДРЕСА_1 , разом із знайомим, зі вхідних дверей квартири зірвали замок, та зайшли до квартири, з якої викрали газову плиту. 15 лютого 2017 року він разом зі своїм знайомим прийшов до квартири, розташованої у будинку по АДРЕСА_1 , з балкону скинули холодильник, спустилися по сходах. Забрати холодильник не встигли, так як були затримані працівниками поліції.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 не заперечив щодо застосування відносно обвинуваченого ст. 349 КПК України.
Від потерпілої ОСОБА_7 до суду надійшла заява про розгляд кримінального провадження за її відсутності, просила призначити покарання ОСОБА_5 на розсуд суду. Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення.
Підтверджуючи обвинувачення стосовно ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, свідки дали суду наступні свідчення.

Свідок ОСОБА_9 пояснив у судовому засіданні, що у лютому 2017 року він бачив у під`їзді свого будинку двох чоловіків у чорному одязі, які несли холодильник. Одним із чоловіків, який ніс холодильник, був обвинувачений ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_10 суду повідомив, що взимку 2017 року, приблизно об 11-12 годині він повертався з роботи. Біля будинку стояв чоловік з газовою плитою. Цим чоловіком був обвинувачений ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень вважає доведеною.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше судимий, відповідно до ст. 12 КК України вчинив тяжкі злочини, за місцем проживання характеризується негативно. Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд враховує, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч. 3 ст.185 КК України із застосуванням ст. 75, 76 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки, з іспитовим строком на один рік.
Кримінальні правопорушення, які передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, обвинувачений вчинив 15 грудня 2016 року, 10 лютого 2017 року та 15 лютого 2017 року, тобто, в період іспитового строку, призначеного вищезазначеним вироком суду від 25 травня 2016 року.
Частиною першою ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно ч. 5 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше злочинів, суд призначає покарання за ці нові злочини за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.
Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Таким чином, покарання ОСОБА_5 слід призначити за правилами ст.ст. 70, 71 КК України у вигляді позбавлення волі.
Цивільний позов заявлено не було.

Судові витрати на проведення судово-товарознавчих та судово-трасологічних експертиз, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.3 ст.185 КК України у вигляді трьох років трьох місяців позбавлення волі,

за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити покарання у вигляді трьох років трьох місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2016 року та призначити ОСОБА_5 покарання, за сукупністю вироків, остаточне покарання у вигляді трьох років 6 місяців позбавлення волі.
Строк покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання 23 березня 2017 року.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, час попереднього ув`язнення з 23 березня 2017 року до 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати на проведення експертиз на користь держави у сумі 1628,56 грн.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 залишити у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної чинності.

Речові докази: металеву пічку плиту, яку передано під розписку на відповідне зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити за належністю.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1