Справа № 464/880/18
пр.№ 1-кс/464/571/18
У Х В А Л А
22 березня 2018 року м.Львів
Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання про арешт майна,

у с т а н о в и в :

13 березня 2018 року слідчий Сихівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 у зв`язку із досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0000458 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, вилучене 12 березня 2018 року у підозрюваного ОСОБА_5 , з метою збереження речових доказів, покликаючись, що таке є предметами та засобами вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали.

Власник майна підозрюваний ОСОБА_5 , будучи належним чином в порядку ст.135 КПК України телефонограмою повідомлений про розгляд клопотання, до суду не прибув, що відповідно до ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає його розгляду.

Заслухавши учасників судового процесу, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов до наступного висновку з огляду на таке.

СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 7 лютого 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000458, в якому ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.345 КК України.

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 12 березня 2018 року ОСОБА_5 затримано та у нього вилучено майно:

пару взуття чорного кольору (кросівки «Nike»); мобільний телефон марки «Nokia», ІМЕІ: НОМЕР_1 з встановленою SIM картою НОМЕР_2 .

Вилучене постановою слідчого від 13 березня 2018 року визнано речовими доказами по справі.

За змістом ч.1 ст.170 КПК України арешт є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів. У даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу (ч.2, ч.3 ст.170 КПК України).

Виходячи з приписів ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок кримінального правопорушення.

Таким чином внесене слідчим клопотання є достатньо обґрунтованим та відповідає вимогам ст.171 КПК України. З доводів, викладених у клопотанні та у суді, вбачається, що арешт вилученого майна, є необхідним для забезпечення збереження речових доказів, що відповідають критеріям ст.98 КПК України, у даному кримінальному провадженні за ч.3 ст.185 КК України, оскільки наявні ризики їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження. Підстави для відмови у задоволені клопотання, передбачені ч.1 ст.173 КПК України, відсутні.

Зважаючи на викладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, слідчий суддя переконаний, що для ефективного проведення слідства орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна, що є доказом злочину, до встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення. Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження щодо майна будь-якої особи є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків. На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Тому з урахуванням наведеного та вимог ч.2 ст.173 КПК України клопотання про арешт майна підлягає до задоволення шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном.

Керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 369-372, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :
клопотання слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про арешт майна задоволити.

Накласти арешт на право відчуження, розпорядження та користування майном, а саме:

- парою взуття чорного кольору (кросівки «Nike»);

- мобільним телефоном марки «Nokia», ІМЕІ: НОМЕР_1 з встановленою SIM картою НОМЕР_2 ,

вилучених у ОСОБА_5 під час обшуку 12 березня 2018 року.

У порядку ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1