22 вересня 2017 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про визнання очевидно недопустимими доказів копій накладних військової частини НОМЕР_1 про здійснення переміщення томатної пасти зі складів військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 до підрозділів військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 і назад,
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 410 КК України.
У судовому засіданні прокурором були оголошені письмові докази у даному кримінальному провадженні, у т.ч. дані, що містяться у копіях накладних військової частини НОМЕР_1 про здійснення переміщення томатної пасти зі складів військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 до підрозділів військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 і назад № 10/1 від 02.01.2015, № 31/4 від 31.07.2015.
Захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 заявлено клопотання про визнання очевидно недопустимими вказаних доказів, яке мотивовано тим, що вказані копії накладних отримані всупереч процесуальному порядку, передбаченого ст. 159 КПК України, для тимчасового доступу до речей і документів. Таким чином, не є відомим джерело походження вказаних копій накладних.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки воно є необґрунтованим, оскільки витребування документів є правом органу досудового розслідування відповідно до вимог ч. 2 ст. 93 КПК України.
Представник потерпілого у судовому засіданні підтримав думку прокурора.
Заслухавши клопотання, думку учасників процесу, вивчивши зміст висновку експерта, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Отже, копії вищезазначених накладних є джерелами доказів у розумінні вищенаведеної норми процесуального права.
При цьому, слід зазначити, що положеннями КПК України не передбачено можливості визнання недопустимими джерел доказів.
Так, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (стаття 85 КПК України).
За нормою статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Під час дослідження копій накладних судом не встановлено очевидної недопустимості доказів, що містяться у них.
Зазначаючи про істотне порушення прав і свобод людини захисник посилається на порушення порядку отримання органом досудового розслідування копії платіжного доручення, а саме не звернення до слідчого судді із клопотанням про надання тимчасового доступу до цього документа.
В цей же час, відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення вправі збирати докази шляхом витребування копій документів від органів влади, підприємств, організацій тощо.
Проте, суд зазначає, що захисник не позбавлений права посилатися на зазначені ним у клопотанні обставини у судових дебатах як на передбачену статтею 86 КПК України підставу недопустимості доказів, які містяться у копіях вказаних накладних. Оцінку цим доводам захисника буде надано судом при ухваленні вироку у даному кримінальному провадженні відповідно до вимог частини першої статті 89 КПК України.
З урахуванням викладеного, клопотання захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 84, 85, 86, 89, 93, 331, 372 КПК України, суд
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Продовжити дослідження копій накладних військової частини НОМЕР_1 про здійснення переміщення томатної пасти зі складів військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 до підрозділів військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 і назад.
Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 22 вересня 2017 р.

Повний текст ухвали оголошено 27 вересня 2017 р. о 9:35 год.

Суддя ОСОБА_1