18 грудня 2017 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю захисника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу захисника ОСОБА_3 про зобов`язання прокурора вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
У судовому засіданні захисник скаргу підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні її тексту. Додатково пояснив, що доказом того, що слідчий суддя має повноваження на зобов`язання прокурора, що здійснює процесуальне керівництво по кримінальному провадженню, вчинити дії з виключення із ЄРДР відомостей про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та відомості щодо набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного, а також про зобов`язання прокурора, що здійснює процесуальне керівництво по кримінальному провадженню вчинити дії щодо скасування постанови слідчого про оголошення підозрюваного ОСОБА_4 в розшук, є норми ч. 2 ст. 307 КПК України та судова практика інших слідчих суддів інших судів України. Надав письмові докази того, що саме ОСОБА_4 був побитий ОСОБА_6 , а не навпаки.
Слідчий та прокурор належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з`явилися, письмових заяв та клопотань суду не надали. Захисник не заперечував проти розгляду справи за відсутності слідчого та прокурора. З цих підстав слідчий суддя, спираючись на норми ч. 3 ст. 306 КПК України, розглянув справу за відсутності слідчого та прокурора.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора (процесуальні дії), які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Згідно з вимогами ч. 3 цієї статті, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 308 КПК України, потерпілий має право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час розслідування; прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень.
Розглянувши скаргу та надані до неї додатки, заслухавши пояснення представника, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Однак у скарзі захисник не прохає слідчого суддю зобов`язати прокурора вирішити його клопотання від 30 листопада 2017 року у визначений законодавством строк, і тому, дотримуючись диспозитивності кримінального процесу, що встановлений ст. 26 КПК України, підстав для зобов`язання прокурора вирішити вказане клопотання, у слідчого судді немає.
Також вважаю, що такого ступеню втручання у досудове слідство, про яке прохає слідчого суддю захисник, у вигляді зобов`язання прокурора, що здійснює процесуальне керівництво по кримінальному провадженню, вчинити дії з виключення із ЄРДР відомостей про дату та час повідомлення про підозру його підзахисному про вчинення злочину та відомості щодо набуття ним статусу підозрюваного, а також зобов`язати прокурора, що здійснює процесуальне керівництво по кримінальному провадженню, вчинити дії щодо скасування постанови слідчого про оголошення підозрюваного ОСОБА_4 в розшук, слідчий суддя, не дивлячись на надані йому нормою ч. 2 ст. 307 КПК України повноваження, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановити ухвалу, якою зобов`язати припинити дію або вчинити певну дію, здійснювати не може. Слідчий і прокурор є процесуально незалежними особами та вільними у виборі кожним з них стратегії і тактики здійснення досудового слідства. Через це, якщо слідчий та прокурор дійшли до висновку про вчинення особою злочину, на підставі чого слідчий виніс, а прокурор погодив підозру, а у подальшому ця підозра не підтвердилася, або при складенні обвинувального акту обвинуваченого виправдано вироком суду, ця особа має право на звернення до суду із позовом про відшкодування заподіяної йому при досудовому слідстві діями слідчого та прокурора шкоди. Після цього і слідчий, і прокурор можуть бути притягнуті до встановленої чинним законодавством відповідальності за допущені ними на досудовому слідстві невірне розуміння законодавства чи його порушення, на які їм свого часу вказував захист.
Через відсутність у слідчого судді права на втручання у досудове слідство шляхом зобов`язання прокурора виключити із ЄРДР відомості про дату та час повідомлення про підозру про вчинення злочину та відомості щодо набуття статусу підозрюваного, при тому, що він переконаний у протилежному, інакше б не погодив підозру, а також про зобов`язання прокурора вчинити дії щодо скасування постанови слідчого про оголошення підозрюваного у розшук, у задоволенні скарги слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 303-306, 309, 369, 371-372, 395 КПК України, -
У задоволенні скарги ОСОБА_3 про зобов`язання прокурора вчинити дії відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1