Провадження № 1-кс/734/228/18 Справа № 734/3212/17
У х в а л а

іменем України

12 березня 2018 року смт. Козелець

Слідчий суддя Козелецького районного суду Чернігівської області - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянув винесене в кримінальному провадженні № 0000116 від 25.09.2017 року прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воровського (с.Ставкове), Миколаївського району, Одеської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , раніше згідно ст. 89 КК України не судимого, підозрюваного по ч. 4 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
12 березня 2018 року прокурор військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання вмотивоване тим, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації в умовах особливого періоду військової частини польова пошта НОМЕР_1 , 04.08.2015 року без дозволу командування самовільно залишив розташування вказаної військової частини та перебував за її межами, де обов`язки військової служби не виконував, до органів державної влади не звертався, про свою належність до Збройних Сил України не повідомляв.

Повідомлення про підозру у вчиненні військовослужбовцем ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України оголошено останньому 12.03.2018 року. Дії останнього кваліфіковані як самовільне залишення військової частини вчинене в умовах особливого періоду.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні солдатом ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Підозрюваний у судовому засіданні свою вину інкримінованому йому злочині не заперечив та просив відмовити у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник вважає, що підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 немає.

Вислухавши прокурора, підозрюваного, захисника та дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Як зазначає Резолюція Комітету міністрів Ради Європи № 11 від 9 квітня 1965 року Взяття під варту і Рекомендації R 11 від 27 червня 1980 року Про взяття під варту до суду, взяття під варту не повинно бути запобіжним заходом, що застосовується в обов`язковому порядку, судовий орган повинен приймати рішення з урахуванням фактів та усіх обставин справи.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення може змусити судові органи взяти підозрюваного під варту і тримати його там, щоб запобігти будь-якій спробі вчинення нових злочинів, але потрібно, крім інших умов, щоб небезпека була ймовірною і захід відповідав обставинам справи і, зокрема, біографії й особистим якостям відповідної особи.
Аналогічна позиція міститься і у ст. 178 КПК України, де зазначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити не лише наявність ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, а в сукупності, ще і інші обставини, що характеризують особу.
З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 за місцем служби характеризується виключно позитивно, приймав безпосередню участь у антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, одружений, має постійне місце проживання.
За вищевказаних обставин, суд не знаходить достатніх підстав для застосування до ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, у зв`язку з чим клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.
Разом з тим, за приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, у разі недоведеності прокурором в судовому засіданні таких обставин, як недостатність застосування стосовно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.
Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, а також беручи до уваги відомості щодо особи підозрюваного, вважаю, що в даному випадку підлягає застосуванню саме вказана норма закону та підозрюваному можливо обрати більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 193-199 КПК України, слідчий суддя -
у х в а л и в:

у клопотанні прокурора військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воровського (с.Ставкове), Миколаївського району, Одеської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , раніше згідно ст. 89 КК України не судимого, підозрюваного по ч. 4 ст. 407 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) Прибувати по першому виклику до службової особи на визначений нею час.
2) Не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Вказані обов`язки покладаються на підозрюваного строком на два місяці з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, тобто до 12 травня 2018 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала в частині відмови у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення під розписку.

Слідчий суддя