Справа № 297/2268/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2017 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 , перекладача ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000719 від 18.09.2017 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , без освіти, не працюючої, не одруженої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, громадянки України, раніше притягалася до кримінальної відповідальності, судимість погашена,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 150-1 КК України,
встановив:
ОСОБА_4 з невстановленого слідством часу по 17 вересня 2017 року, усвідомлюючи, що її син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітнім, з корисливих спонукань, систематично використовувала останнього для зайняття жебрацтвом, тобто випрошування грошей та інших матеріальних цінностей у сторонніх осіб, на подвір`ї перед входом до церкви, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , на подвір`ї перед входом до церкви, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , та в центрі м. Берегово. При цьому, малолітній ОСОБА_6 знаходився біля ОСОБА_4 , викликаючи жалість та милосердя в перехожих. В подальшому, матеріальні цінності, здобуті шляхом жебракування, ОСОБА_4 привласнювала та розпоряджалася ними на власний розсуд.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 150-1 КК України, тобто у використанні батьками малолітньої дитини для заняття жебрацтвом (систематичного випрошування грошей, речей, інших матеріальних цінностей у сторонніх осіб).
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, розкаялася у вчиненому. Пояснила, що їй потрібні були гроші для лікування дитини.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з допитом обвинуваченої та дослідженням її характеризуючих даних. При цьому, судом учасникам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 в скоєнні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 150-1 КК України, як у використанні батьками малолітньої дитини для заняття жебрацтвом (систематичного випрошування грошей, речей, інших матеріальних цінностей у сторонніх осіб), є доведеною, а юридична кваліфікація його дій за зазначеною статтею правильною.
Обираючи обвинуваченій ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої.
Те, що ОСОБА_4 щиро розкаялася у вчиненому, не судима (а. с. 65), має на утриманні двох малолітніх дітей (а. с. 64), позитивно характеризується за місцем проживання (а. с. 62), суд відповідно до ст. 66 КК України враховує, як обставини, що пом`якшують її покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом не встановлено.
На підставі вищевикладеного, враховуючи особу винної та конкретні обставини справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 150-1 КК України у виді позбавлення волі.
Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд вважає можливим виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції її від суспільства, а тому на підставі ст. 79 КК України вважає звільнити останню від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею в майбутньому нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Так, на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вважає скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 20.09.2017 року на грошові кошти в сумі 22,45 гривень.

Речові докази: грошові кошти в сумі 22,45 гривень, які зберігаються в фінансовій частині Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, суд вважає відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, звернути в дохід держави.

Строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_4 сплив, клопотань щодо обрання відносно неї запобіжного заходу до суду не надходило.

Керуючись ст. ст. 124, 368, 370, 374 КПК України, суд
засудив:
Визнати винною ОСОБА_4 у пред`явленому їй обвинуваченні за ч. 1 ст. 150-1 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 79 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців не вчинить нового кримінального правопорушення, та покласти на неї обов`язки згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 20.09.2017 року на грошові кошти в сумі 22,45 гривень, скасувати.

Речові докази: грошові кошти в сумі 22 (двадцять два) гривні 45 копійок, які зберігаються в фінансовій частині Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, після набрання вироком законної сили звернути в дохід держави.

Вирок оголошений і може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1