АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 636/4346/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1484/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,
секретар - ОСОБА_5
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 636/4346/16-к за обвинуваченням ОСОБА_8 за ст.185ч.3 КК України
за апеляційною скаргою прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_9 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 30 березня 2017 року,
У С Т А Н О В И Л А:
Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 30 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 19.06.2012 року за ст. 185 ч.3, ст. 186 ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого 15.02.2016 року в зв`язку з відбуттям покарання,
визнано винним і засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі. До набрання вироком законної сили залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту обрання запобіжного заходу в рамках даного кримінального провадження по день набрання вироком законної сили, із співвідношення одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі.
З цим вироком не погодився прокурор, який подав апеляційну скаргу, просить скасувати вирок і призначити обвинуваченому покарання з застосуванням ч.4 ст.70 КК України, шляхом приєднання до призначеного покарання частини не відбутого покарання за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 28 листопада 2016 року,
Вислухавши доповідь судді, думки прокурора та обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Як було встановлено оскаржуваним вироком суду, 09.11.2016 року, близько 23 години, точного часу у ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, з метою збагачення за рахунок інших осіб, переконавшись, що його дії залишаться непоміченими для сторонніх осіб та потерпілого, через калитку проник на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, протиправно, таємно, ОСОБА_8 через вхідні двері проник до сараю на території вказаного домоволодіння та заволодів майном ОСОБА_10 , а саме: електронасосом побутовим, вібраційним ТМ «Малині» БВ 0,12-40,1 кл, у робочому стані, вартістю відповідно до висновку товарознавчої експертизи за №13 від 22.1 1.2016 року - 430 рн.; електронасосом вібраційним, ТМ «БЦ-ХЕЛЗ» БВ і ,2-1,8 У 1, у робочому стані, вартістю відповідно до висновку товарознавчої експертизи за №13 від 22.11.2016 року - 1 242 гри.; двожильним мідним електричним кабелем ПВС 2x1.5, довжиною 15 метрів, вартістю відповідно до висновку товарознавчої експертизи за№13 від 22.1 1.2016 року - 102 грн. 60 коп. Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи умисно, протиправно, таємно, шляхом зриву замикаючого пристрою, відкрив вхідні двері до житлового будинку за вищевказаною адресою, проник всередину будинку та заволодів з вказаного приміщення побутовим вібраційним електронасосом ТМ «БЦ-ХЕЛЗ» БВ 1,2-20. 1 кл. що належить ОСОБА_10 , вартістю відповідно до висновку товарознавчої експертизи за №13 від 22.1 1.2016 року - і 515 грн.
Встановлені судом обставини події та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ніхто в апеляційному порядку не оспорив.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання, дотримався вимог ст.ст.50,65 КК України, призначив покарання, достатнє та необхідне для виправлення обвинуваченого, запобігання новим злочинам. У вирок судом достатньо було вмотивоване рішення, чому саме суд не застосовує вимоги ч.4 ст.70 КК України. Так, згідно вимог ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б один із злочинів є умисним тяжким або
особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за
сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого
для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо
хоча б за один із вчинених злочинів призначено довічне позбавлення
волі, то остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається
шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним
позбавленням волі. До основного покарання, призначеного за сукупністю
злочинів, можуть бути приєднані додаткові покарання, призначені
судом за злочини, у вчиненні яких особу було визнано винною. За правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу. Разом з тим, як на момент ухвалення оскаржуваного вироку, так і на момент апеляційного розгляду вирок суду від 28 листопада 2016 року не набув чинності, оскільки на вирок було подано апеляційні скарги, а його апеляційний перегляд ще не відбувся.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або змін оскаржуваного вироку.
Правильно на момент ухвалення вироку застосовано і вимоги ч.5 ст.72 КК України щодо зарахування попереднього ув`язнення до строку покарання з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Разом з тим, Законом України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» частину 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування". Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Оскільки зазначений Закон України був офіційно опублікований 20 червня 2017 року, за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року має бути зараховане попереднє ув`язнення з моменту затримання обвинуваченого і по 20 червня 2017 року. У решті зарахування здійснюється день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При цьому, колегія суддів виходить з вимог ст.5 КК України, згідно якої закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Таким чином, попереднє ув`язнення до набрання чинності зазначеним Законом підлягає зарахуванню за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Законі від 26 листопада 2015 року.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 30 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін. Згідно вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання попереднє ув`язнення з 19 грудня 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали, а засудженим, який перебуває під вартою, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.
Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ ____________________

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13