УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.09.2017 року місто Одеса
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч польова пошта НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого,
підозрюваного в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,-
Досудовим розслідуванням встановлено, що Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17.03.2014 р. «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію.
29.08.2014 р. ОСОБА_5 призвано на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Того ж дня, ОСОБА_5 направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) та наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №182 від 29.08.2014 р. призначено на посаду номера обслуги 4 гаубичної самохідно - артилерійської батареї 2 гаубичного самохідно - артилерійського дивізіону зазначеної військової частини, зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення.
Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.
Відтак, з 29.08.2014 р., тобто з моменту відправлення ОСОБА_5 з ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби.
Згідно вимог п.п. 1, 2, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Згодом відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №246 від 19.11.2014 р. ОСОБА_5 призначено на посаду старшого радіотелефоніста 2 гаубичної самохідно - артилерійської батареї 1 гаубичного самохідно - артилерійського дивізіону.
Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби призваним під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді старшого радіотелефоніста 2 гаубичної самохідно - артилерійської батареї 1 гаубичного самохідно - артилерійського дивізіону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , умисно, не маючи відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 20.01.2014 р. не з`явився вчасно на службу без поважних причин до вищезазначеної військової частини, яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 та ухиляється від проходження військової служби до теперішнього часу, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 3 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), тривалістю понад один місяць.
Санкція зазначеного злочину передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, та відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості.
Викладені обставини, що дають підстави підозрювати солдата ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, підтверджуються зібраними матеріалами: повідомленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 про кримінальне правопорушення, поясненнями ОСОБА_5 , витягом з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №100 від 12.05.2015 та іншими матеріалами кримінального провадження.
05.07.2017 р. поштою на адресу в/ч польова пошта НОМЕР_1 та за місцем мешкання ОСОБА_5 було направлено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.
15.09.2017 року ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.
15.09.2017 року ОСОБА_5 було затримано на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси.
Прокурор підтримав в судовому засіданні клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають слідчому судді підстави на застосування найбільш суворого заходу.
Підозрюваний та захисник, кожен окремо, під час розгляду клопотання заперечували проти застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Крім того, захисник у судовому засіданні пояснила, що підозрюваний має на утриманні матір пенсіонера, інваліда ІІІ групи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Вивчивши клопотання та матеріали справи, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового розгляду, прихожу до висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.
Проте, в судовому засіданні прокурор не довів обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст.194 КПК України, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.
Слідчий суддя вважає, що у судовому засіданні не доведені ризики передбачені ст.. 177 КПК України, а саме: не надано будь - яких доказів, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Сама лише тяжкість злочину не може бути підставою для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу.
За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного є запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування або суду.
Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 179, 181, 183, 205 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , у період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв.
Покласти на підозрюваного обов`язки строком на 60 (шістдесят) днів, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
2) не залишати військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , у період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., без дозволу слідчого, прокурора, або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з дня винесення ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу, тобто з 15.09.2017 року і припиняє свою дію 13.11.2017 року.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя: ОСОБА_1