Єдиний унікальний номер 229/1431/17
Номер провадження 11-кп/775/75/2018

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

розглянувши у місті Бахмуті Донецької області у відкритому судовому засіданні в приміщені апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 12 червня 2017 року, у кримінальному провадженні внесеному у ЄРДР за № 0000293 від 16.03.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дружківського міського суду Донецької області від 12 червня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Большая Лая Пригородного района Свердловської області Російської Федерації, громадянин України, освіта середня-спеціальна, працює на підстанції екстреної медичної допомоги м. Дружківка на посаді молодшого медичного брата, розлучений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним та призначено покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у виді 80 годин громадських робіт.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно рішення Дружківського міського суду Донецької області від 24 вересня 2013 року зобов`язаний сплачувати аліменти на користь потерпілої ОСОБА_9 на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_8 , у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 30% мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку, починаючи з 22 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Незважаючи на попередження співробітників Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про необхідність погашення заборгованості по аліментах і сплати їх на утримання малолітньої дитини, обвинувачений ОСОБА_7 будучі працездатною особою, маючи можливість виконання встановленого судом рішення про щомісячну виплату по аліментах за рахунок доходів, заходів спрямованих на погашення заборгованості по аліментах не прийняв, не працевлаштувався, на облік у Дружківському міському центрі зайнятості не став, у зв`язку з чим, станом на 31 березня 2017 року утворилась заборгованість із сплати таких коштів, що сукупно перевищують суму виплат за три місяці відповідних платежів. Сума заборгованості обвинуваченого ОСОБА_7 по виплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 згідно виконавчого листа №2/229/862/2013 від 24 вересня 2013 року за період з 22 серпня 2013 року по 31 березня 2017 року складає 23 496 грн. 22 коп.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, не застосуванням кримінального закону, який підлягає застосуванню. Зазначити у вироку про наявність пом`якшуючої обставини щире каяття. На обґрунтування своїх вимог вказує, що відповідно до положень КПК України в мотивувальній частині вироку при визнанні особи винуватою зазначаються обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання. Зазначає, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих обставин має значення для правильного призначення покарання та судам слід всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. Стверджує, що при відсутності щирого каяття, суд не міг би розглядати кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, просила вирок суду змінити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, за обставин, викладених у вироку, та про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджені судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому йому правопорушенні та юридична кваліфікація його дій не оспорюються в апеляційній скарзі, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Доводи прокурора про неможливість розгляду кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, безпідставні.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Виходячи з положень даної норми закону, суд, вправі визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, якщо обвинувачений повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушення, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння. Посилань на обов`язковість, такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття, зазначеною нормою, не встановлено.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та не заперечував щодо розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Отже суд першої інстанції навіть без зазначення щирого каяття, як пом`якшуючої обставини, законно та обґрунтовано розглянув кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України.

Крім того, відповідно до ст. 65 КК України суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття є обставиною, що пом`якшує покарання, та підлягає врахуванню при призначенні покарання.

З огляду на вид і міру покарання, призначеного обвинуваченому, судом першої інстанції належним чином враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання, в тому числі фактично врахована і та обставина, на яку прокурор посилається в своїй апеляційній скарзі.

Крім того, щире каяття, впливає на вид і розмір покарання, втім прокурор не ставить питання про зміну вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину і особі обвинуваченого та призначення менш суворого покарання, отже фактично погоджується з тим, що ця обставина судом була врахована при ухваленні оскаржуваного вироку.

Таким чином, вказані в апеляційній скарзі прокурора доводи, колегія суддів розцінює як формальні та такі, що не є достатньою підставою для зміни чи скасування вироку на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України зважаючи на те, що вид і розмір покарання не оскаржуються сторонами кримінального провадження, а доповнення мотивувальної частини вироку відомостями, про які зазначає прокурор в своїй скарзі, істотно не впливає на зміст вироку та його законність, обґрунтованість та вмотивованість.

За викладених обставин підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачається.

Інших підстав, які б свідчили про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність або про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону в розумінні ст. 412 КПК України, під час апеляційного провадження, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 12 червня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді