г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/147/15-к
Номер провадження 1-в/213/40/18
У Х В А Л А
Іменем України
15 березня 2018 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника Широківського районного сектору з питань пробації ОСОБА_4

захисника засудженого ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6 ,

законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду в м. Кривому Розі подання Широківського районного сектору з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління ПВКПП Міністерства юстиції України про звільнення від відбування покарання з випробуванням неповнолітнього

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився: смт.Широке Широківського району Дніпропетровської області, громадянина України, засуджений 17.03.2015 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого відповідно до ст.ст.75,104 КК України від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В:
Начальник Широківського районного сектору з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління ПВКПП Міністерства юстиції України звернувся до суду з вищезазначеним поданням, посилаючись на те, що ОСОБА_6 23.04.2015 року взятий на облік до Широківського PC з питань пробації та 29.04.2015 року під розпис ознайомлений з порядком і умовами відбування покарання. За період відбування покарання з 17.03.2015 року по 17.03.2016 року неповнолітній ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності не притягувався, на реєстрацію до Широківського PC з питань пробації з`являвся своєчасно, але протягом іспитового строку до Єдиного реєстру досудовнх розслідувань 04.05.2015 року внесено інформацію про відкриття кримінального провадження №0000306 та 30.06.2015 року неповнолітньому ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст. 289 ч.2 КК України. За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується посередньо, навчається на ІІІ-му курсі МЦППВ.
В поданні зазначають, що відповідно до ст.62 Конституції України, частини другої статті 2 КК України та частини першої статті 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Іспитовий строк у засудженого ОСОБА_6 закінчився 17.03.2016 року. У зв`язку з чим, направили подання до суду для вирішення питання про звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.
Представник Широківського районного сектору з питань пробації ОСОБА_9 у судовому засіданні подання підтримав, просив його задовольнити. Також зазначив, що вирок відносно ОСОБА_6 за кримінальним провадженням №0000306 на даний час не винесено. За час випробувального строку засуджений мав одну неявку на реєстрацію, до адміністративної відповідальності не притягувався, навчається. Інших обвинувальних вироків у відношенні ОСОБА_6 судом не виносилось.З урахуванням цього, після спливу визначеного судом іспитового строку у засудженого, при наявності інформації з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, уповноважений орган з питань пробації повинен надсилати до суду подання для вирішення питання про звільнення засудженого від призначеного покарання. У поданні, в обов`язковому порядку, слід зазначати інформацію про виконання такою особою покладених на неї судом обов`язків, інформацію, що характеризує особу, та відомості про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань інформації щодо повідомлення про підозру у вчиненні нового кримінального правопорушення.

Підстави для перебування засудженого на обліку в Широківському районному секторі з питань пробації за вироком від 17.03.2015 року вважає, що відсутні.

ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання, просив звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Законний представник неповнолітнього засудженого ОСОБА_7 просила задовольнити подання сектору з питань пробації.

Захисник ОСОБА_6 ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав подання та просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення подання, вважає, що ОСОБА_6 не виконав обов`язки покладені на нього вироком суду та в період іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення. Просить в задоволенні подання відмовити.

Вислухавши представника Широківського районного сектору з питань пробації, засудженого, законного представника неповнолітнього засудженого, думку прокурора, дослідивши надані суду письмові матеріали, а також матеріали особової справи №25/2015, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 статті 78 Кримінального кодексу України та ч.2 статті 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Стаття 62 Конституції України, ч.2 статті 2 Кримінального кодексу України та ч.1 статті 17 Кримінального процесуального кодексу України визначають, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Зі змісту ч. 3 ст. 75 та ч. 1 ст. 78 Кримінального кодексу України випливає, що однією з обов`язкових передумов для звільнення засудженого від відбування покарання згідно з цими статтями кримінального закону є невчинення останнім у період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину. При цьому констатувати вчинення такого нового злочину цією особою та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду - особа відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч.2 ст.2 КК України та ч.1 ст.17 КПК України вважається невинуватою.
Наведені норми чинного законодавства закріплюють один із основоположних принципів кримінального судочинства презумпцію невинуватості, відповідно до якого ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а також підданий кримінальному покаранню, інакше як за вироком суду й у порядку, визначеному законом. Будь-яке втручання у права людини має ґрунтуватися на положеннях закону, а отже, ? відповідати принципу законності, який передбачає абсолютний правовий захист та є засадничим компонентом правової системи.
Принцип презумпції невинуватості закріплений також у багатьох міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-ІV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України. Так, у ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно з п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом. Аналогічна норма міститься й у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав. Так, згідно рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегеу і Джабардо проти Іспанії» від 6.12.1988 року Ser. A № 146, зазначено, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку. Аналогічні порушення було констатовано у справах «Шагін проти України», «Грабчук проти України» та інших.
Судом встановлено, що термін випробувального строку, призначеного ОСОБА_6 вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 17.03.2015 року - закінчився 17.03.2016 року. Інших обвинувальних вироків судами на даний час не винесено.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання представника Широківського районного сектору з питань пробації щодо звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку зі спливом визначеного судом іспитового строку. Заперечення прокурора про необхідність відмови в задоволенні подання виключно з мотивів, що в ЄРДР міститься інформація про повідомлення цій особі про підозру у вчиненні нового злочину, є такою, що не ґрунтується на вимогах закону, порушує засадничий принцип презумпції невинуватості та може трактуватися як передчасне висловлювання думки щодо винуватості особи у скоєному новому злочині.
Зазначене кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27 жовтня 1999 року у справі №1-15/99).
Встановлено, що кримінальне провадження відносно неповнолітнього ОСОБА_6 за ст.289 ч.2 КК України, внесеному до ЄРДР за №0000306 судом на даний час не розглянуто, обвинувальний вирок у справі не винесено, вину обвинуваченого ОСОБА_6 не доведено. З огляду на вищевикладене, дане подання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 78 КК України, п. 9 ч. 1 ст. 537, п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування покарання, призначеного вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року, у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, з випробувальним строком на 1 рік.

Строк апеляційного оскарження ухвали 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1