УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2017 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про зміну ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від у справі 127/25061/17 від 20 листопада 2017 року застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Відповідно до ухвали суду ОСОБА_4 підозрюється у кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.
Використовуючи право подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу, захисник підозрюваного просить змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартоюна особисте зобов`язання, у відповідності до ч.5 ст. 201 КК України, зокрема у зв`язку з новими обставинами, які не розглядалися слідчим суддею.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_3 та його довіритель вважають, що зазначений запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 на даний час є занадто суворим та до підозрюваного слід було б застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Так, в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від у справі 127/25061/17 від 20 листопада 2017 року судом зазначено, що ОСОБА_4 органом досудового розслідування оголошено про підозру у вчиненні умисного особливого тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, кількість кримінальних правопорушень та розмір завданих збитків, а також тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Однак, захисник ОСОБА_3 вважає, що на даний час відпала потреба та необхідність у застосуванні саме такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження підзахисний ОСОБА_4 за більш ніж 4 місяці досудового розслідування даного кримінального провадження жодним чином не перешкоджав встановленню істини у кримінальному провадженні, а навпаки ОСОБА_4 бажає скорішого завершення розгляду вказаного кримінального провадження, з урахуванням чого, вважає, що немає підстав вважати, що ОСОБА_4 перешкоджатиме в майбутньому встановленню істини у кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 є молодим чоловіком, ІНФОРМАЦІЯ_1 , має реєстрацію за адресою: АДРЕСА_2 та постійне фактичне місце проживання з 07.05.2017 року в АДРЕСА_3 (підтверджується договором оренди квартири від 07.05.2017 року) і проживає там у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , хворіє на псоріаз поширеної форми у стаціонарній стадії, що підтверджується довідкою Обласного кожно венерологічного диспансера № 2013/3524, що свідчить про необхідність підтримувати дієту та приймати відповідні ліки, що неможливо здійснити при утриманні його під вартою.

ОСОБА_4 також позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий.

Крім того, на думку ініціатора клопотання ризиків, що підсудний може впливати на свідків, потерпілих чи сховати або спотворити будь яку річ чи документи, які мають істотне значення для вирішення кримінального провадження немає та вказане жодним чином не доведено слідчим або прокурором.

А також, повідомлена ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінального провадження за ч. 4 ст. 190 КК України була змінена 15.12.2017 року раніше повідомленої підозри на ч. 2 ст. 190 КК України, яке вже є злочином середньої тяжкості.

Відповідно до п. З ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю 00Н у 1966 році та ратифікованого Україною 19.10.1973 року (набрав чинності 23.03.1976 року), тримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не має бути загальним правилом, але звільнення може ставитись у залежність від подання гарантій явки на суд, явки на судовий розгляд у будь-якій іншій його стадії і, в разі необхідності, явки для виконання вироку.

У відповідності з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, прийнятої 04.11.1950 року і ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд упродовж розумного строку чи на звільнення до початку судового розгляду. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями явки до суду.

П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Ініціатор клопотання просить врахувати попередню бездоганну поведінку ОСОБА_4 , позитивну характеристику його особи, а також те, що ОСОБА_4 активно співпрацює зі слідством, на даний час потребує лікування.

З огляду на особу підозрюваного, його відношення до скоєного, все це свідчить про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, так як відсутні підстави вважати, що він може переховуватись від слідства і суду, перешкоджати встановленню істини в справі, продовжувати злочинну діяльність, а більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної його поведінки.

Оскільки на даний час є обставини, які істотно знижують ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу, а також обставини, які характеризують особу підозрюваного, його бездоганну поведінку, то за таких обставин є усі підстави змінити запобіжний захід.

Зазначені факти на думку захисника підозрюваного свідчать про можливість застосувати до нього більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме особисте зобов`язання, який буде достатнім для досягнення мети визначеної в ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_3 підтримали клопотання про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, уточнивши клопотання в частині виконання підозрюваним у відповідності до ст.194 КПК України відповідних обов`язків.

Прокурор не заперечив проти задоволення клопотання захисника підозрюваного, однак просив суд зобов"язати підозрюваного ОСОБА_4 у відповідності до ст.194 КПК України: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, а саме: м. Одеса, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного, його захисника, дослідивши матеріали клопотання захисника та докази надані захисником, слідчий суддя встановив, що клопотання про зміну запобіжного заходу обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч.5 ст.202 КПК України передбачено порядок звільнення особи з-під варти, а саме: у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

В судовому засіданні встановлено, що суд в ухвалі Вінницького міського суду ВІнницької області у справі 127/25061/17 від 20 листопада 2017 року, застосовуючи до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, не одружений, не працює, раніше не судимий, хворіє, потребує лікування, обгрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливого тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Суд приймає до уваги доводи адвоката ОСОБА_3 , які не були враховані судом та свідчать про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_4 15.12.2017 року повідомлено змінену підозру з ч. 4 ст. 190 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:
1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;
5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом.
З огляду на вищевикладене, суд находить, що наявність зазначених обставин не розглядались слідчим суддею при постановленні попередньої ухвали та не були враховані, а тому можуть бути підставою для заміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання з огляду на те, що ризики, викладені в ухвалі суду від 20.11.2017 року, які являли неможливість застосування більш м"якого запобіжного заходу зникли, а також те, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, тому слідчий суддя переконується в доцільності задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_4 , із зобов"язанням підозрюваного у відповідності до ч. 5 ст.194 КПК України виконувати обов"язки.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 194, 201, 202, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання щодо підозрюваного: ОСОБА_4 задоволити.

Змінити щодо ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою, застосованого ухвалою Вінницького міського суду ВІнницької області у справі 127/25061/17 від 20 листопада 2017 року на запобіжний захід у вигляді особисте зобов"язання в межах дії попередньої ухвали суду про обрання запобіжного заходу від 20 листопадая 2017 року до 16 січня 2018 року.

Зобов"язати підозрюваного ОСОБА_4 у відповідності до ст.194 КПК України:

прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

не відлучатися із населеного пункту, а саме: м. Одеса, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно в залі суду.

Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя: