АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 525/469/17 Номер провадження 11-кп/786/927/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст. 185 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві об`єднане кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №0000017 від 12.01.2017 та №0000038 від 07.03.2017, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 02 серпня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Сторожинець Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, судимого:
-25 березня 2016 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 850 грн. 1 вересня 2016 року ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області покарання призначене вироком суду від 25 березня 2016 року замінено на 50 годин громадських робіт, -
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбаченихч.3 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:
- за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;
- за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань засуджено ОСОБА_8 до позбавлення волі на строк 3 роки 10 місяців.
Відповідно до ст.ст. 71,72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25 березня 2016 року, що було замінене ухвалою суду від 1 вересня 2016 року на 50 годин громадських робіт, і засуджено ОСОБА_8 остаточно до позбавлення волі на строк 3 роки 10 місяців 5 днів.
Строк відбування покарання вказано рахувати з часу обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з 7 березня 2017 року. Строк тримання під вартою по даному кримінальному провадженню (попереднє ув`язнення) з 07.03.2017 року по 20.06.2017 року (включно) зараховано відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року) з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 року з розрахунку день за день ( в редакції Закону від 18.05.2017 року).
Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертиз: з ОСОБА_10 6126 грн. 27 коп., з ОСОБА_8 - 4762 грн. 29 коп. Цивільний позов виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області задоволено, стягнуто з ОСОБА_10 на користь Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області за відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, 3482 грн.
По справі вирішено долю речових доказів.
Вирок в частині засудження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 учасниками провадження не оскаржується, а тому обставини за епізодами №1-3 в ухвалі апеляційного суду не зазначаються.

Згідно вироку суду, 5 лютого 2017 року близько 23 години обвинувачений ОСОБА_10 , за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_8 , який також мав не зняту і непогашену судимість, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, прибули до домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_11 , де обвинувачені умисно, таємно, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, шляхом розбиття віконного скла проникли до житлового будинку, звідки викрали шуруповерт марки Кедр ДЭ 900М 220 В вартістю 300,12 грн., електрорубанок 710WT DWT HB 02-82, вартістю 1092,53 грн., дриль уд. 1100ВТ. Витязь ДЭУ 1100, вартістю 363,17 грн. Після цього обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 1755,82 грн. (епізод № 4).

21 лютого 2017 року близько 23 години обвинувачений ОСОБА_10 , за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_8 , повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, прибули до домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_12 , де шляхом злому вікна проникли до приміщення літньої кухні, звідки викрали LED телевізор марки LG 32LB563V вартістю 5219,7 грн., набір ручного інструменту Montero 82 90082 вартістю 1513,49 грн., бінокль Tento БПЦ 10Х50 вартістю 1209,9 грн. Після цього обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 7943,09 грн. ( епізод № 5).

22 лютого 2017 року близько 01 години обвинувачений ОСОБА_10 , за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_8 , повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, прибули до магазину ІНФОРМАЦІЯ_3 , який розташований в АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_13 , де шляхом пошкодження замка проникли до приміщення магазину, звідки викрали джинси вартістю 248 грн., туфлі вартістю 357 грн., куртку чоловічу вартістю 451,35 грн (згідно висновку експерта), грош в сумі 5472 грн.. всього 6528, 35 грн., завдавши потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди на цю суму. Після цього обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд ( епізод 6).

27 лютого 2017 року близько 23 години обвинувачений ОСОБА_10 , за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_8 , повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, прибули до відділення АТ Ощадбанк, яке розташоване в сел. Велика Багачка Полтавської області по вул. Шевченка, 71, проникли до приміщення АТ Ощадбанк, звідки намагалися викрасти гроші в сумі 3000 грн., але виконавши всі дії, які вважали необхідними для доведення правопорушення до кінця, не довели свій злочинний умисел до кінця із причин, які від них не залежали, оскільки до відділення АТ Ощадбанк під`їхали працівники поліції, внаслідок чого обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_8 змушені були втекти з місця вчинення кримінального правопорушення (епізод № 7).

4 березня 2017 року близько 15 години обвинувачений ОСОБА_10 , за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_8 , повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у будинку, що розташований в АДРЕСА_4 , де проживали в орендованій квартирі АДРЕСА_5 , таємно, шляхом вільного доступу викрали камери відеоспостереження вартістю 400 грн., портативний DVD програвач HYUNDAI H-LCDVD 901 вартістю 606 грн., бездротові навушники вартістю 166 грн. 25 коп., акустичну систему DEFENDER SPK-530 вартістю 135 грн. 80 коп., МП-3 автомобільного модулятора вартістю 58 грн. 10 коп., завдавши потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 1366 грн. 50 коп.

В подальшому обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_8 продали викрадені речі ОСОБА_15 , за що отримали 500 грн., які витратили на власні потреби (епізод № 8).

04 березня 2017 року близько 21 години 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_10 , за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_8 , повторно, з метою таємного викрадення чужого майна прийшли до магазину Діана, розташованого в м. Лохвиця Полтавської області по вул. Героїв України, 22а, де з тильної сторони приміщення за допомогою металічної арматури та лому почали руйнувати стіну магазину до утворення пролому, через який мали намір проникнути в середину приміщення магазину та здійснити викрадення каблучки вартістю 1218 грн. 43 коп., каблучки вартістю 1206 грн. 41 коп., каблучки вартістю 2304 грн. 60 коп. та каблучки вартістю 1506 грн. 01 коп. на загальну суму 6235 грн. 45 коп., але в момент руйнування стіни спрацювала охоронна сигналізація магазину, внаслідок чого обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_8 втекли з місця вчинення кримінального правопорушення (епізод № 9).

Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_10 , за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_8 06 березня 2017 року близько 11-00 години перебуваючи у будинку, що розташований в АДРЕСА_4 , де проживали в орендованій квартирі АДРЕСА_5 , таємно, скориставшись відсутністю власника, шляхом вільного доступу викрали штатив для фотоапарата Velbon CX 444 вартістю 768 грн., після чого продали викрадену річ ОСОБА_15 за 250 грн., які витратили на власні потреби, завдавши потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди на суму 768 грн. (епізод № 10 ).

Не оскаржуючи фактичні обставини скоєного злочину, доведеність вини та правильність кваліфікації дій, обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вирок суду в частині призначеного судом покарання, та призначити лише 3 роки позбавлення волі посилаючись на щире каяття, молодий вік та подальше удосконалення умов життя.
В апеляційній скарзі прокурор не погоджуючись із вироком суду у частині призначення ОСОБА_8 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185, та призначити покарання за ч.2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі, за ч.3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі, ч.3 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі, ст. 70 КК України 4 роки позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України 4 роки 5 днів позбавлення волі.
В обґрунтування своїх доводів прокурор посилається на неврахування судом в повній мірі вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 тяжкого злочину, схильність до вчинення аналогічних злочинів, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти аналогічні злочини корисливої спрямованості.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 , який подану ним апеляційну скаргу підтримав та просив застосувати призначити більш м`яке покарання, прокурора ОСОБА_6 , яка не підтримала апеляцію прокурора, просила вирок суду залишити в силі, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги учасників провадження задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), за епізодами № 4-6, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, пов`язані з проникненням у житло і інші приміщення, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , з проникненням в приміщення, не доведеними до кінця з причин, що не залежали від його вол і (епізод №7), тобто злочині, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, у таємному викраденні чужого майна, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , (епізоди 8,10), тобто злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням в приміщення, не доведеними до кінця з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця ( епізод № 9), тобто злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації його дій в апеляційних скаргах не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції, за обставин встановлених під час розгляду провадження, кваліфіковані за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК Україниправильно.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з наступними змінами) "Про практику призначення судами кримінального покарання" визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, і призначати менш суворе покарання особам, які вперше вчинили злочин, щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину і відшкодували завдані збитки.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, відповідно ст. 414 КПК України, визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Вирішуючи питання призначення покарання обвинуваченому, суд першої інстанції у повній мірі дотримався вимог закону, належним чином вмотивував своє рішення та урахував характер та ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим корисливих злочинів, один з яких відноситься до категорії тяжких злочинів, їх кількість, особу винного, який хоча й до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, проте має судимість за вчинення злочину, по місцю проживання характеризується посередньо, є особою молодого віку.
Тому наведені в апеляційній скарзі прокурора обставини, якими він обґрунтовував свої доводи з приводу невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок його м`якості районним судом у вироку враховані в повному об`ємі, як того вимагає стаття 65 КК України.

Враховані судом і обставини, що пом`якшують покарання, якими суд визнав наявність у обвинуваченого щирого каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочинів, визнання вини по епізодах крадіжок № 4-10 та часткове визнання вини по епізоду крадіжки №6, часткове відшкодування заподіяних злочином матеріальних збитків.
Не знаходять свого підтвердження у матеріалах кримінального провадження доводи апеляційної скарги обвинуваченого про можливість пом`якшення призначеного судом покарання, враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_8 злочинів, які вчинені проти власності, притягнення в минулому до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, що дає підстави вважати небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення.

Тому підстав вважати призначене ОСОБА_8 остаточне покарання надмірно м`яким чи то суворим, як про це стверджують апелянти в своїх апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

Оцінивши в сукупності всі обставини провадження, суд першої інстанції належно виконав зазначені вимоги закону та обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про вид і розмір покарання належним чином, призначивши покарання в межах санкції статті, яке, на переконання колегії суддів, є співрозмірним вчиненому, необхідним та достатнім покаранням для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`якого покарання колегією суддів не встановлено.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність порушень при розгляді кримінального провадження істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які були підставою для безумовного скасування всього вироку не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги учасників провадження задоволенню не підлягають.

За таких обставин, підстав для скасування вироку суду колегією суддів не встановлено.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 02 серпня 2017 року при зарахуванні строку попереднього ув`язнення обвинуваченому, зараховано час перебування під вартою з 07.03.2017 по 20 червня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі, що відповідає вимогам ч.5 ст. 72 КК України із внесеними змінами.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, із змінами, внесеними Законом України №2046-VIII від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Таким чином, Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього увязнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, у вказану вище частину статті внесені зміни і дана частина викладена в новій редакції, яка вже передбачає зарахування судом попереднього увязнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Суд першої інстанції, врахувавши вищенаведені зміни до ч.5 ст. 72 КК України, зарахував правильно ОСОБА_8 у строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення, починаючи з 07.03.2017 по 20.06.2017 включно.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про законність та вмотивованість вироку суду першої інстанції, та безпідставність поданого обвинуваченим клопотання.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 02 серпня 2017 року стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_10 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту оголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення засудженому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4