Справа № 535/230/18
Провадження № 1-кс/535/58/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року смт Котельва
Слідчий суддя Котелевського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Котелевського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню, внесеному 05.03.2018 року до ЄРДР за №0000079 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання старшого слідчого СВ Котелевського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 06.03.2018 року про накладення арешту на майно, погодженого цього ж числа прокурором Котелевського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , у провадженні СВ Котелевського ВП ГУНП в Полтавській перебувають матеріали досудового розслідування №0000079 від 05.03.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

05.03.2018 року до чергової частини Котелевського відділення поліції надійшла заява про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_6 про те, що 05.03.2018 в період часу з 16:00 до 18:00 години невідома особа таємно, умисно з корисливих мотивів, шляхом пошкодження запірних пристроїв навісних замків вхідних дверей, проникла до приміщення літньої кухні та гаража, розташованих в домогосподарстві її покійної матері по АДРЕСА_1 , звідки вчинила крадіжку речей домашнього вжитку, чим їй заподіяла матеріальну шкоду на загальну суму близько 5000 грн.

05.03.2018 року за даним фактом внесені відомості до ЄРДР за № 0000079 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Цього ж дня (05.03.2018), під час огляду місця події в домогосподарстві ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_1 шляхом фотографування виявлено та вилучено два сліди взуття.

У ході огляду предмету від 05.03.2018 гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , добровільно видав взуття, в яке був взутий, а саме шкіряні берци чорного кольору 43 розміру, які вилучені та поміщенні до полімерного сейф-пакету експортної служби МВС № 2092932.

Досудовим розслідуванням встановлено, що шкіряні берци (черевики) чорного кольору, 43-го розміру, належать особисто ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому без реєстрації по АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого від 05.03.2018 року, вказані берци визнані та приєднані до кримінального провадження в якості речових доказів.

Враховуючи, що вищевказані речі, є речовими доказами, тобто матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять на собі інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям встановленим у ст.98 КПК України, а тому на них може бути накладений арешт з метою збереження речових доказів.

Під час судового розгляду слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 підтримали клопотання з підстав у ньому зазначених, просять клопотання слідчого задовольнити у повному обсязі. Власник майна ОСОБА_5 проти задоволення клопотання слідчого про арешт майна, яке належить йому особисто, не заперечує. Накладення арешту на вилучене в ході огляду предмета не є обтяжливим для нього, оскільки він має інше взуття відповідно до сезону.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши пояснення слідчого, власника майна, а також думку прокурора, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, та відповідно до частини 3 даної статті у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно зі ст.168 КПК України вищевказані речі є тимчасово вилученим майном, на яке, відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, потрібно накласти арешт з метою їх подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Наявність підстав, передбачених ч.1 ст.170 КПК України стверджується зокрема тим, що вилучене майно є доказом злочину. Крім того, вилучене взуття потрібне для проведення щодо нього необхідних експертиз.

Конкретними фактами, які свідчать про те, що власником тимчасово вилученого майна вилученого, під час проведення огляду предмету 05.03.2018 року, а саме: чоловічі шкіряні берци (черевики) чорного кольору, 43-го розміру, є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є те, що саме він ними користувався та фактично є їх власником, оскільки був у них взутий та добровільно видав їх під час проведення огляду предмету 05.03.2018 року.

Відповідно до ч.3 ст.397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Ніхто на даний час не оспорює належність вилученого майна саме ОСОБА_5 .

Враховуючи вище викладене, приходжу до переконання, що майно, вилучене в ході огляду предмету 05.03.2018 року, є речовим доказом, тобто матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містять (можуть містити на собі) інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, клопотання слідчого слід задовольнити, з метою запобігання можливості його подальшого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати. Вилучення вказаного майна у його власника, є необхідним для забезпечення його зберігання до закінчення проведення відповідних слідчих дій з ними, у тому числі експертиз.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Враховуючи вище викладене, приходжу до переконання, що арешт на зазначені вище речові докази слід накласти до вирішення питання про долю речових доказів у порядку ст. 100 КПК України та/або до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку, із забороною відчуження, розпорядження, користування вказаним майном.

Відповідно до п.4 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012 року, речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку.

На даний час в органу досудового розслідування є об`єктивна потреба встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, для чого необхідним є належне зберігання речових доказів із метою проведення необхідних процесуальних і слідчих дій.

Накладення арешту на вказані речовий доказ є необхідним для запобігання можливості його подальшого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, а також для забезпечення їх зберігання до вирішення питання про долю речових доказів у порядку ст.100 КПК України, щоб не допустити перешкоджанню всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження. Враховуючи викладене, у даному випадку доцільно застосувати спосіб арешту, що полягатиме у зберіганні речових доказів у органі, в якому функціонує слідчий підрозділ, а саме: у Котелевському ВП ГУПН в Полтавській області.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Котелевського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню, внесеному 05.03.2018 року до ЄРДР за №0000079 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, задовольнити.

Накласти арешт з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному 05.03.2018 року до ЄРДР за №0000079 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме на: чоловічі шкіряні берци (черевики) чорного кольору, 43-го розміру, власником яких є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права відчуження, розпоряджання, використання та проведення будь-яких робіт, що можуть змінити зовнішній вигляд вилучених речей, які будуть зберігатися в кімнаті зберігання речових доказів Котелевського ВП ГУНП в Полтавській області, за адресою: Полтавська область, смт Котельва, вул. Берегова, 18, до вирішення питання про долю речових доказів у порядку ст. 100 КПК України та/або до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору та власникам арештованого майна.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя