справа № 462/3544/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 жовтня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001519 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львова, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючий, неодружений, раніше судимого,

за ознаками ч.2 ст.185, ч.2 ст. 389 КК України,

в с т а н о в и в :
22.06.2017 року вироком Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст.185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт. 14.09.2015 року Залізничним районним судом м. Львова в кримінально - виконавчу інспекцію Залізничного району м. Львова скеровано розпорядження про виконання ОСОБА_4 вироку суду від 22.06.2015 року, що набрав законної сили 23.07.2015 року для виконання в частині громадських робіт строком 150 годин. 17.11.2015 року ОСОБА_4 поставлений на облік в кримінально-виконавчу інспекцію Залізничного району м. Львова.
18.04.2017 року ОСОБА_4 ознайомлений із порядком та умовами відбування покарання, а також попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання на підставі ч.2 ст.389 КК України може бути притягнутий до кримінальної відповідальності. Також 18.04.2016 ОСОБА_4 у кримінально-виконавчій інспекції Залізничного району м. Львова отримав направлення за №10/КВІ/9/830 від 18.04.2016 р., згідно якого він скерований в ЛКП «Нове» для відбування покарання у виді 150 годин громадських робіт, до яких повинен був приступити з 19.04.2016 р., однак до вказаного ЛКП для відбуття покарання останній не з`явився і до виконання покарання у виді громадських робіт строком 150 годин у ЛКП «Нове» не приступив.
Крім того, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України вчинив повторно корисливий злочин при наступних обставинах. Так, 17.03.2016 року ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , маючи намір на заволодіння чужим майном з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Fly IQ443», ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , вартість якого становить 1399 гривні, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 вартістю 10 гривень та сім-карта мобільного оператора «Лайф» № НОМЕР_4 вартістю 10 гривень, чим завдав матеріальної шкоди останній на загальну суму 1419 гривень. Того ж дня, ОСОБА_4 заклав викрадений мобільний телефон у відділення ломбарду «Партнер», що по вул. Виговського, 31а у м. Львові, отримавши за нього гроші в сумі 500 гривень, які витратив на власні потреби, а вище вказані сім-карти викинув.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та надав суду пояснення, що збігаються з вищевикладеними обставинами, розкаюється у вчиненому.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушень, добровільності та істинності їх позиції. Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали фактичні обставини та правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані вірно, як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, таяк таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 389, ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлені.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочином невеликої та середньої тяжкості, вчинені умисно, особу винного, який раніше судимий, неодружений, не працює, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, згідно характеристики з місця проживання характеризується позитивно (матеріали кримінального провадження, арк. 100-114), а також те, що обвинувачений в судовому засіданні визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому та інші в сукупності обставини, які характеризують особу винного.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе при призначенні йому покарання у виді арешту. Зазначене на переконання суду відповідатиме меті покарання, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілих.

Як вбачається з вироку Залізничного районного суду м. Львова від 22.06.2015 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст.185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт. Покарання за вироком не відбуте.
Цивільний позов по справі не заявлений.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід по справі не обирався.

Керуючись ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 389 КК України та призначити:

за ч.2 ст. 185 КК України - 4 місяці арешту;

за ч.2 ст. 389 КК України - 3 місяці арешту.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_4 визначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 4 місяці арешту.

На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового складання покарання за попереднім вироком Залізничного районного суду м. Львова від 22.06.2015 рокуз покаранням за новим вироком, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді арешту строком на 4 місяці 10 днів.
Речовий доказ по справі - мобільний телефон «Fly» в корпусі білого кольору, модель: IQ 433 ІМЕI1: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 ) - повернути потерпілій ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: (підпис).

З оримгіналом згідно.

Суддя: