Справа № 296/7109/17
УХВАЛА
Іменем України
08 вересня 2017 року м.Житомир
Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане до суду в межах кримінального провадження № 0000153, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого сільським головою Пиріжківської сільської ради Малинського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

08.09.2017 р. до слідчого судді Корольовського райсуду м. Житомира звернувся ст. слідчий СУ ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_3 , з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0000153, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
В клопотанні посилається на те, що в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні було встановлено, що відповідно до рішення десятої сесії сьомого скликання Пиріжківської сільської ради Малинського району Житомирської області від 15 грудня 2016 року ОСОБА_6 обрано Пиріжківським сільським головою.
Згідно пункту 2 примітки до статті 368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище, є керівники, заступники керівників органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.
Згідно ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (надалі Закон) ОСОБА_6 , як Пиріжківський сільський голова: забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; підписує рішення ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об`єднань та виконує інші обов`язки.
Таким чином, обіймаючи посаду Пиріжківського сільського голови, ОСОБА_6 наділений організаційно-розпорядчими функціями, а тому відповідно до ст.12 Закону та положень п. 1 Примітки до ст. 364 КК України є службовою особою.
Під час виконання ОСОБА_6 повноважень Пиріжківського сільського голови, 17 серпня 2017 року до Пиріжківської сільської ради звернувся ОСОБА_7 із зверненням про отримання у приватну власність земельної ділянки на території Пиріжківської сільської ради Малинського району та надання дозволу на розроблення відповідної землевпорядної документації.
Надалі, 21 серпня 2017 року ОСОБА_7 з метою з`ясування результату розгляду його звернення щодо передачі у приватну власність земельної ділянки на території Пиріжківської сільської ради, звернувся до Пиріжківського сільського голови ОСОБА_6 , який проживає у м. Малин Житомирської області
У ході спілкування із ОСОБА_7 , у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на одержання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди за вчинення дій в його інтересах.
Так, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, 21 серпня 2017 року приблизно о 10 годині, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , повідомив ОСОБА_7 що він, як Пиріжківський сільський голова, вчинить всі залежні від нього дії для швидкого та позитивного розгляду звернення ОСОБА_7 з прийняттям рішення щодо надання дозволу на виготовлення землевпорядної документації на земельну ділянку на найближчий сесії сільської ради.
При цьому наголосив, що відповідне позитивне рішення сесії він передасть ОСОБА_7 лише за умови надання йому неправомірної вигоди в сумі 500 доларів США.
Крім того, ОСОБА_6 зазначив, що до вирішення вказаного питання ОСОБА_7 повинен надати йому частину неправомірної вигоди у сумі 100 доларів США.
Таким чином, ОСОБА_6 , створив умови, які переконали ОСОБА_7 у наявності небезпеки його правам та законним інтересам, що змусило погодитись із незаконною вимогою ОСОБА_6 щодо надання неправомірної вигоди.
У подальшому ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди службовою особою, яка займає відповідальне становище, за вчинення дій в інтересах ОСОБА_7 , зокрема, забезпечення прийняття та надання рішення Пиріжківською сільською радою Малинського району про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо виділення у приватну власність земельної ділянки, приблизно о 13 годині 30 хвилин 28 серпня 2017 року, перебуваючи у будинку АДРЕСА_3 , одержав від ОСОБА_7 частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у сумі 100 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 2555 гривень.
Надалі, 05 вересня 2017 року на сесії Пиріжківської сільської ради Малинського району Житомирської області розглянуто звернення ОСОБА_7 та прийнято рішення «Про надання дозволу на розробку технічної документації та надання дозволу на розробку проекту землеустрою з правом передачі у власність» у відповідності до якого ОСОБА_7 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з правом передачі у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель комунальної власності, житлової та громадської забудови в межах АДРЕСА_4 ».
З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, направленого на одержання неправомірної вигоди службовою особою, яка займає відповідальне становище, за вчинення дій в інтересах ОСОБА_7 , зокрема, передачі ОСОБА_7 позитивного рішення сесії Пиріжківської сільської ради Малинського району Житомирської області про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з правом передачі у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель комунальної власності, житлової та громадської забудови в межах АДРЕСА_4 , 07 вересня 2017 року, об 14 годині 40 хвилин, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_7 другу частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у сумі 400 доларів США, що в еквіваленті до Української гривні становить 10392 гривень.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди поєднаної з вимаганням неправомірної вигоди, за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого їй службового становища, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України.
07.09.2017 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України.
08.09.2017 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
З посиланням на викладене, слідчий у клопотанні вказує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. Займаючи посаду сільського голови Пиріжківської сільської ради Малинського району ОСОБА_6 має міцні суспільні зв`язки з іншими посадовими особами вище зазначеного органу та депутатами сільської ради, та з огляду на невизнання вини у вчиненні злочину, та заперечення факту причетності до отримання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів, що спростовується проведеними слідчими діями, така поведінка ОСОБА_6 , на думку слідчого, свідчить про його умисел уникнути кримінальної відповідальності. У зв`язку із зазначеним є достатні підстави вважати, що він буде перешкоджати досудовому розслідуванню, впливати на свідків, приховувати та знищувати документи, які мають відношення до кримінального провадження, а також іншим чином негативно впливати на хід досудового розслідування.
Прокурор і слідчий заявлене клопотання у судовому засіданні підтримали із зазначених у ньому підстав.
Підозрюваний та його захисник під час виступів просили обрати менш суворий запобіжний захід.
Заслухавши прокурора, слідчого, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають підстави вважати, що дане клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Згідно ч.2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Тому для вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, йдеться про «розумну підозру» у вчиненні кримінального злочину, де передбачено як необхідну передумову «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).
Приймаючи до уваги процесуальну позицію адвоката ОСОБА_5 щодо пред`явленої підозри, заперечення інкримінованих дій та обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує, що на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 органом досудового розслідування зібрано певні докази, які вказують на можливу причетність останнього до вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.3 ст.368 КК України.
Обґрунтованість такої підозри підтверджується наявними у даному кримінальному провадженні фактичними даними, частина яких була представлена слідчим у додатку до клопотання.
Доводи сторони захисту, на думку слідчого судді можуть бути вирішені лише під час судового розгляду даного кримінального провадження по суті після закінчення досудового розслідування, оскільки захисником при розгляді клопотання вказані доводи оцінюються в контексті доведення невинуватості його підзахисного, в той час як «розумна підозра», зазначена у статті 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування. Стаття 5 § 1(с) навіть не передбачає, що орган досудового розслідування має одержати достатні докази для висунення обвинувачення як на час арешту, так і під час перебування апелянта під вартою (N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).
Перевіряючи вимоги слідчого у клопотанні, слідчий суддя вважає, що законних та обґрунтованих підстав для застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не має, а доводи, викладені прокурором в судовому засіданні, не знайшли свого саме повного підтвердження в ході судового розгляду.
Вчинення особою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого не може бути єдиною підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Не знайшли свого підтвердження доводи слідчого, викладені в клопотанні щодо можливості підозрюваного знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, за умови застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.
Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування вказаної небезпеки, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).
Оцінюючи в сукупності тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання в Житомирській області, одружений, що вказує на наявність соціальних зв`язків, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
В зв`язку з цим, зазначені вище обставини, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:
1) заборонити цілодобово залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 ;
2) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;
3) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
4) утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення;
5) здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_3 ..
Ознайомити підозрюваного під розпис з ухвалою суду.
Визначити строк дії обов`язків впродовж двох місяців з моменту оголошення ухвали.
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення, шляхом звільнення підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти в залі суду та зобов`язання після звільнення з-під варти негайно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Копію ухвали суду направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для відома.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1