АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
22 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Азербайджан м.Ленькорайн, громадянина Республіки Азербайджан, з середньою світою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання в м.Києві та Київській області, раніше судимого:
- Центрально-міським судом міста Кривого Рогу за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України до покарання у вигляді 05 років позбавлення волі, звільнений 10.03.2016 по відбуттю строку покарання,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 23.11.2017 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено йому за цією статтею покарання у вигляді позбавлення волі строком на 06 (шість) років. Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахується з 31.05.2016.На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення в період з 31.05.2016 по 20.07.2017 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено.Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 2 986 (дві тисячі вісімсот дев`яносто шість) гривень матеріальної шкоди та 148 300 (сто сорок вісім тисяч триста) гривень моральної шкоди.
Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу від 12.12.2017, в якій просить апеляційний суд переглянути вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 23.11.2017, застосувавши до нього Закон України №838-VІІІ від 26.11.2015 по дату набрання цим вироком законної сили.
В обґрунтування апеляційних вимог, не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.121 КК України, вказує на те, що в резолютивній частині оскаржуваного рішення при перерахунку строку його попереднього ув`язнення суд застосував закон, який скасовує Закон України №838-VІІІ від 26.11.2015, що на думку апелянта суперечить вимогам ст.58 Конституції України та ст.5 КК України.

Інших самостійних доводів апеляційна скарга не містить.

За обставин викладених у вироку, 31.05.2016 приблизно о 20 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння внаслідок попередньо вжитих спиртних напоїв, на території прилеглій до кафе «Шашлична», що розташоване по вул. С.Петлюри, 32 в м.Києві, на грунті раптово виниклих неприязних відносин вступив в словесний конфлікт з раніше невідомим йому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ході словесного конфлікту у ОСОБА_5 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин сформувався умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , із застосуванням ножа, який він тримав в своїй руці.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 01.06.2016 приблизно о 20 годині 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території прилеглій до кафе «Шашлична», що розташоване по вул. С.Петлюри, 32 в м. Києві, в ході конфлікту, опинившись навпроти ОСОБА_9 „ тримаючи в правій руці зазначений вище ніж, умисно, з мотиву раптово виниклих особистих неприязних стосунків, наніс ним останньому два удари в область живота, чим заподіяв тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, у вигляді проникаючи поранення живота.
Згідно висновку експерта 1281/Е від 01.08.2016, у ОСОБА_9 мали місце наступні тілесні ушкодження:
А) проникаюче колото-різане поранення живота: рана на передній черевній стінці зліва в передреберній ділянці, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні до середини, спереду назад, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини черевної стінки, проникає у черевну порожнину з пораненням вісцеральної поверхні селезінки та прядки великого сальника, з явищами внутрішньочеревної кровотечі (наявність в черевній порожнині до 200 мл. рідкої крові).
Виявлене тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.
Б) непроникаюче колото-різане поранення живота: рана па передній черевній стінці зліва в підреберній ділянці, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні до середини, з переду назад, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини черевної стінки та сліпо закінчується в м`яких тканинах Вказане тілесне ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121 КК України

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та просив суд її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти існуючої апеляційної скарги та наполягав на необхідності залишити без змін оскаржуваний вирок суду першої інстанції, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах, перевіривши матеріали судового провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційних вимог, у зв`язку з на наступним.
Насамперед слід зауважити, що обвинувачений не заявляв письмових клопотань про його доставку до зали судового засідання, в інший спосіб з цього приводу до суду не звертався. В апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення його, обвинуваченого, процесуального становища. В суді апеляційної інстанції був представлений своїм захисником, а таким чином за даних обставин, з урахуванням думок учасників судового провадження, суд не позбавлений можливості розглянути апеляційну скаргу обвинуваченого по суті без його участі .

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_9 , тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст.121 КК України, ? є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими в справі доказами в їх сукупності, які не заперечувались сторонами по справі. Будь-яких заперечень щодо цього учасниками не надано, а тому доведеність винуватості обвинуваченого та юридична оцінка його злочинних дій відповідно до положень ст.404 КПК України не є предметом апеляційного розгляду, оскільки учасниками судового провадження не оскаржуються та не ставляться ніким під сумнів.

Натомість доводи, наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого щодо неправильного застосування до нього закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» №2046-YIII від 18.05.2017, яким скасований попередній Закон України № 838-YIII від 26.11.2015 «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», був опублікований в офіційному виданні 20.06.2017.

Відповідно до ст.2 Закону України №2046-YIII від 18.05.2017, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 21.06.2017.

Отже, саме з 21.06.2017, відповідно до вимог Закону України №2046-YIII від 18.05.2017, наступне зарахування строку попереднього ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч.1 ст.72 КК України.

Таким чином, вказаний Закону України №2046-YIII від 18.05.2017 встановив обмежувальний строк щодо зарахування строку попереднього ув`язнення ? 20.06.2017 включно. Також колегія суддів вважає, що в даному питанні йдеться виключно про порядок зарахування строку попереднього ув'язнення в строк вже призначеного судом покарання і за даних умов, враховуючи вищенаведене, це не суперечить положенням ст.5 КК України

За таких обставин, оскільки в наявній апеляційній скарзі обвинуваченим не наведено об`єктивних доводів, які б вказували на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів не знаходить підстав для зміни вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 23.11.2017, як того просить апелянт.
Інших самостійних апеляційних вимог в апеляційній скарзі обвинуваченого, не міститься.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 ? залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 23.11.2017 відносно ОСОБА_5 визнаного винним за ч.1 ст. 121 КК України з призначенням покарання, ? залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з часу отримання ним копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/639/2018
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_10
Доповідач ОСОБА_1