Справа № 307/2077/17
У Х В А Л А
І Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.09.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу прокурора Тячівської місцевої прокуратури на ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.08.2017 щодо ОСОБА_6 ..
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Усть-Чорна Тячівського району, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, що має на утриманні п`ятеро неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого - запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною останньому цілодобово залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 .
Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_6 прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою; не відлучатися з населеного пункту, у якому він проживає за адресою АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання, носити електронний засіб контролю.
Слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що підозрюваний ОСОБА_6 має на утримання п`ятьох неповнолітніх дітей, прокурором у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного ОСОБА_6 , не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, щодо підозрюваного ОСОБА_6 є достатнім застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Із клопотання слідчого вбачається, що 16.08. 2017, близько 23 год., ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`янінні, та знаходячись по вул. Монастир у с. Бедевля Тячівського району Закарпатської області, проходячи біля яблуневого саду на землі виявив свою дружину ОСОБА_8 , яка перебувала на шостому місяці вагітності, разом із ОСОБА_9 , які лежали на землі без одягу та між якими відбувався статевий акт. У подальшому на ґрунті ревнощів, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_9 та наніс останньому один удар кулаком по голові, після чого ОСОБА_9 налякався та втік із місця події, а ОСОБА_8 залишилася лежати на землі, де ОСОБА_6 наніс останній декілька ударів руками по різних частинах тіла. У подальшому потерпіла підвелася на ноги та спробувала втекти від ОСОБА_6 , однак останній наздогнав її та продовжив наносити їй тілесні ушкодження руками та ногами по різних частинах тіла, внаслідок чого остання впала на землю та втратила свідомість. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота, що призвело до посттравматичного відшарування плаценти. У результаті отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_8 та її плід померли при наданні медичної допомоги в Тячівській РЛ №1.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 18.08.2017 - скасувати, як незаконну та необґрунтовану. Клопотання слідчого задовольнити, обрати щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб. В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор указує на те, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, належним чином не врахував наявність ризиків, передбачених п. п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, перебуваючи на волі з метою переховування від органів досудового розслідування та суду може виїхати за межі України, чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, незаконно впливати на свідків, скоїв тяжкий злочин, після вчинення якого при наданні медичної допомоги померла потерпіла ОСОБА_8 , яка була матір`ю п`яти неповнолітніх дітей, та на той час перебувала на шостому місяці вагітності. Слідчим суддею не було належним чином враховано ступінь тяжкості злочину, а саме те що ОСОБА_6 вчинив злочин при обтяжуючих обставинах (перебував у стані алкогольного сп`яніння), за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, у зв`язку із чим убачається необхідність у застосуванні щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, ОСОБА_6 може незаконно перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , який просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був
притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є недостатніми для переконання, що жоден і більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першої цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків зазначених у ст. 177 КПК України, враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу.
Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02. 2006, №3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Пунктом «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, установленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Розглядаючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, а саме: мету і підстави застосування запобіжного заходу, урахував конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та існування ризиків , передбачених ст.177 КПК України, зазначених у клопотанні слідчого та дав їм належну оцінку.
Зокрема, слідчий суддя дослідив ті відомості, на яких ґрунтується вручена та оголошена підозра та перевірив достатність та належність цих відомостей для формулювання розумної підозри й на підставі їх оцінки - міг переконатися, про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення. Слідчим суддею також, враховано тяжкість покарання, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, дані про особу підозрюваного: постійне місце його проживання, на утриманні п`ятеро неповнолітніх дітей; його репутацію: вперше притягнення до кримінальної відповідальності; позитивну характеризується; існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та мотивував свої висновки, чому інший більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Апеляційний суд уважає, що слідчий суддя вірно оцінив зібрані дані як про особу підозрюваного, так і про обставини вчиненого кримінального правопорушення, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 та прийшов до правильного висновку про наявність ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Одночасно, апеляційний суд погоджується й із висновками слідчого судді про те, що під час розгляду клопотання, прокурором не надано доказів про не достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам встановлених під час судового розгляду клопотання.
Із наявних у матеріалах судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 не порушує застосований до нього запобіжний захід, дотримується вимог домашнього арешту та виконує покладені на нього обов`язки, що й підтвердив прокурор під час апеляційного розгляду.
Отже, єдиною наявною підставою для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу - тримання під вартою є тяжкість злочину, у якому він підозрюється. У контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину, не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Оскільки прокурором не було доведено обставин того, що до ОСОБА_6 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, слідчий суддя обґрунтовано обрав йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього із застосуванням електронних засобів контролю та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, що не суперечить положенням ст.ст. 178, 194 цього Кодексу.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін.
При прийнятті рішення колегія суддів також ураховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення та захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки слідчого судді, а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу прокурора Тячівської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.08.2017 щодо ОСОБА_6 без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: