Справа № 201/8914/17
Провадження № 1кп/201/257/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2018 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000088 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Томаківка Томаківського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одружений, має на утриманні малолітню дитину 2008 року, раніше не судимого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_6

представник потерпілого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
13 січня 2017 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_3 , керуючи технічно справним транспортним засобом автомобілем марки «Деу-Нексія» реєстраційний знак НОМЕР_1 рухався в Соборному районі м. Дніпро по вул. Набережній Перемоги з боку вул. Космічної в напрямку вул. Січеславської Набережної в м. Дніпро.

На шляху руху ОСОБА_3 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожніх обставин та їх змінам, наближаючись до регульованого пішохідного переходу розташованого в районі е/о № 131, де транспортні засоби у суміжних смугах при ввімкнені зеленого сигналу світлофора, який дозволяє рух, продовжували стояти, продовжив рух не зменшуючи швидкість і не дав дорогу пішоходу ОСОБА_8 , яка закінчувала перехід рухаючись зліва направо по ходу його руху і для якої може бути створена перешкода чи небезпека, внаслідок чого скоїв на неї наїзд.

В результаті дорожньо-траспортної пригоди пішоходу ОСОБА_8 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої сумісної тупої травми тіла з порушенням свідомості до 1-го ступеню та порушенням зовнішнього дихання трахеостомія: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступеню з наявністю крові в задньому розі лівого бічного шлуночку з розвитком в посттравматичному періоді субдуральних гігром в обох лобних долях, підапоневротичної гематоми у правій скроневій області, садна в виличній області праворуч; закритої тупої травми грудної клітини з переломами 4-го, 5-го, 6-го та 7-го ребер ліворуч, забію обох легень; закритої травми хребтової травми з переломами остистих відростків 2-го, 3-го, 4-го та 5-го грудних хребців; закритого вколоченого перелому лівої плечової кістки в області хірургічної шийки та відриву великого бугра зі зміщенням уламків; відкритих багатоуламкових переломів в середній та нижній третині правої великогомілкової та малогомілкової кісток зі зміщенням уламків з рваною раною в нижній третині правої гомілки в місці перелому; рваної рани правого ліктьового суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 819 е від 22.03.2017 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Деу-Нексія» реєстраційний знак НОМЕР_1 порушив вимоги п.18.2 Правил дорожнього руху України, який свідчить: «На регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека», невиконання якого згідно висновку судової-автотехнічної експертизи № 6/10.1-361 від 26.05.2017 року знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 не визнав себе винним та пояснив, що 13 січня 2017 року близько 15-00 годин він керував автомобілем «Деу-Нексія» р/н НОМЕР_1 і рухався по вул. Набережній Перемоги з боку вул. Космічної в напрямку вул. Січеславської Набережної в м. Дніпро в крайній правій смузі руху. Під`їжджаючи до світлофорного об`єкта на якому стояли автомобілі він помітив, що загорівся зелений сигнал світлофору і автомобілі почали рух. Перед ним в крайній правій смузі їхав темний автомобіль, який безперешкодно перетнув пішохідний перехід, на якому знаходився світлофор, коли зненацька на його автомобіль набігла потерпіла і він фактично нічого не міг зробити та стався на неї наїзд. Вважає себе не винним, так як потерпілу не бачив до наїзду, а Правила дорожнього руху порушила саме потерпіла, яка перебігала проїзджу частину. На слідчому експерименті дійсно з відстані 111 та 250 метрів було видно силует-статиста потерпілого, однак під час слідчого експерименту не було потоку машин і оглядовість була не обмежена, а в умовах ДТП за автомобілями він не бачив потерпілу.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, його винність у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України об`єктивно знайшла своє підтвердження у наданих сторонами кримінального провадження і досліджених в судовому засіданні доказах, а саме.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона донька потерпілої ОСОБА_9 і на місці ДТП не була, а тому їй все відомо виключно зі слів свідків. Так, після ДТП, вона розмістила оголошення в мережі Інтернет з метою пошуку свідків і відгукнувся чоловік, який розповів як все відбувалось. Відразу після ДТП ОСОБА_3 хотів почати допомагати, однак в подальшому відмовився посилаючись на те, що він не має коштів.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що в той день в січні 2017 року, точну дату він не пам`ятає, близько 15-00 годин він їхав по вул. Н. Перемоги з боку вул. Космічної в напрямку центру міста керуючи автомобілем «Фольксваген Джета» білого кольору. Погода була ясною, однак були опади у вигляді дощу. Дорожня розмітка була нанесена на дорозі і вказувала на чотири смуги руху в одному напрямку. В районі двоповерхової будівлі ПриватБанку він зупинився на забороняючий червоний сигнал світлофору у третій смузі руху першим до світлофору. Зліва від нього в четвертій смузі руху зупинився темний джип, а з права якийсь великий автомобіль, можливо вантажівка. Поки він чекав доки загориться зелений сигнал світлофору, то боковим поглядом помітив потерпілу, яка почала свій рух по пішохідному переходу з узбіччя яке знаходиться зліва від свідка і поки горів зелений сигнал світлофору вона перебігла смуги зустрічного руху транспорту та зупинилась на острівці. Так як вже загорався зелений сигнал, для нього, то свідок подумав, що потерпіла залишиться на острівці, однак вона почала свій біг через дорогу, тримаючи в руці сумку та швидко рухаючись. Чорний автомобіль, який знаходився зліва від свідка повернув ліворуч, а свідок не розпочав рух, так як бачив, що потерпіла біжить і вирішив її пропустити. Вона пробігла повз його автомобіль і почала перебігати перед автомобілем, який стояв праворуч від свідка який також, судячи з усього, пропускав потерпілу. Свідок був здивований такою поведінкою потерпілої, яка бігла на червоний сигнал з усмішкою на обличчя. Коли вона добігала до першої смуги руху по вказаній смузі проїхав седан темного кольору, який змусив потерпілу зупинитись і відсахнутись, однак в подальшому вона не звертаючи увагу на небезпеку продовжила свій біг і в цей момент стався наїзд на неї білим автомобілем під керуванням обвинуваченого, який рухався у крайній правій смузі руху зі швидкістю біля 40 км/год. Відразу після наїзду свідок припарковав свій автомобіль на узбіччі за світлофором. Підійшов до потерпілої, зібрав її речі в сумку, а також підійшов до обвинуваченого, який дуже переживав з приводу того, що сталось.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що в той день в середині січня 2017 року близько 14-15 години він керував автомобілем Фіат Добло д/н НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Набережна Перемоги в бік центру. На червоний сигнал світлофору автомобілі зупинялись і він також зупинився на другій смузі руху в першому ряду на відстані 15 м. від пішохідного переходу. Ліворуч від нього зупинився автомобіль Фольксваген, справа автомобіля не було, а ззаду нього зупинився автомобіль Мерседес Віто червоного кольору. Коли загорівся зелений сигнал він почав свій рух однак відразу ж зупинився, так як побачив, що дорогу з ліва на право по ходу його руху, перебігала жінка, яка бігла на червоний для неї сигнал світлофору. Зненацька праворуч від нього в правій смузі швидко проїхав чорний автомобіль прямо перед жінкою, але вона не зупинилась та не пригальмувала, а продовжила біг і її збив автомобіль під керуванням ОСОБА_3 . Свідок не залишився на місці ДТП, однак в той же день через соцмережі зв`язався з учасниками і погодився дати показання. При цьому автомобіль ОСОБА_3 рухався з дозволеною швидкістю і свою швидкість не зменшував. На думку свідка обвинувачений не бачити потерпілу за автомобілями Мерседесом Віто та Фіатом Добло.

Сідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що 13.01.2017 року в денний час він керував автомобілем Порше Каєн сірого кольору і рухався по вул. Набережній Перемоги з боку вул. Космічна в бік центру і в районі будівлі Приват Банку бачив як швидким темпом вже на червоний сигнал світлофору рухалась потерпіла з сумкою, на яку було скоєно наїзд білим автомобілем, який не стояв перед наїздом а саме рухався, так як його швидкість була явно набрана не зі стоячого положення. Після пригоди свідок продовжив рух так як злякався, а через деякий час він в мережі інтернет знайшов оголошення про розшук свідків і відгукнувся.

З протоколу огляду від 25 лютого 2017 року початого о 18 годині 10 хвилин (т.2 а.с. 70-72) встановлено, що оглянутим об`єктом є лазерний носій інформації (компакт диск), сірого кольору CD-R. При огляді відеозапису було встановлено, що ділянка дороги вул. Набережна Перемоги в м. Дніпро має два напрямку для руху ТЗ по чотири смуги в кожному і розділена двома суцільними лініями дорожньої розмітки. Час доби світлий, без опадів, видимість не обмежена. Встановлено як автомобілі які рухались в обох напрямках зупинилися перед пішохідним переходом. В лівій крайній смузі по напрямку в бік вул. Овражної зупинився один легковий автомобіль. В правій другій і третій смузі по напрямку в бік вул. Овражної теж зупинились автомобілі. В крайній смузі біля узбіччя по напрямку до вул. Овражної автомобілів не було. Через деякий час на пішохідний перехід вийшов один пішохід, який рухався по пішохідному переходу в темпі бігу, але не швидко з боку буд. № 30 в напрямку р. Дніпро. Коли пішохід перебував на розділовій смузі, автомобілі почали рушати, так як для них начебто загорівся зелений сигнал світлофора, але сигнал світлофора не видно. Всі автомобілі почали рушати, але не швидко. В цю мить пішохід перебував вже на другій ділянці дороги. В крайній правій смузі рухався невстановлений автомобіль темного кольору, який виїхав на пішохідний перехід у безпосередній близькості від пішохода і продовжив свій рух далі. Пішохід не зупиняючись також продовжив свій рух. За вищевказаним автомобілем темного кольору рухався автомобіль білого кольору марки «Деу Нексія», водій якого виїхавши на пішохідний перехід, рухаючись на зелений сигнал світлофора, скоїв наїзд на даного пішохода. Від наїзду пішохода відкинуло на проїзну частину дороги. Водій автомобіля «Деу-Нексія» мір гальмування не застосував.

З протоколу огляду від 16 березня 2017 року початого о 14 годині 43 хвилин (т.2 а.с. 110-111) встановлено, що оглянутим об`єктом є лазерний носій інформації (компакт диск), сірого кольору CD-R. При огляді відеозапису встановлено аналогічні обставини ДТП як і при огляді диску від 25 лютого 2017 року, однак з іншого ракурсу.

З протоколу огляду місця ДТП, план-схеми та фото таблиці до нього вбачається що об`єктом огляду є ділянка дороги на вул. Набережна Перемоги в районі е/о № 131, яка має по чотири смуги руху в кожному напрямку і розділена смугою шириною два метри, на вказаній ділянці дороги мається пішохідний перехід, який регулюється світлофорним об`єктом. Також зафіксована обстановка після ДТП, розташування автомобіля «Деу-Нексія» реєстраційний знак НОМЕР_1 та його пошкодження, який має розбите лобове скло, передню ліву фару. (т.2 а.с. 3-12).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 02.03.2017 року та план-схеми до нього (т.2 а.с. 83-92) вбачається, що ОСОБА_3 в присутності понятих вказав деталі дорожньо-транспортної пригоди та обставини наїзду на пішохода ОСОБА_8 . Так ОСОБА_3 обставини події описав так же як він їх зазначав в судовому засіданні і в ході експерименту було встановлено, що автомобіль ОСОБА_3 в момент наїзду знаходився в правій смузі на відстані 1,2 м. від його передньої і задньої правої осі до правого краю дороги, автомобіль Фіат був розташований на відстані 8,4 м. від дорожньої розмітки 1,14.3 і на відстані 4,2 м. від передньої і задньої правої осі до правого краю дороги, автомобіль Мерседес Віто, розташований на відстані 4,1 м. від його передньої осі до задньої осі автомобіля Фіат та на відстані 4,0 м. від його передньої і задньої правої осі до правого краю дороги, місце наїзду автомобіля на пішохода розташоване на пішохідному переході позначеного розміткою 1.14.3 в правій смузі руху автомобіля Деу на відстані 2,5 м. від правого краю дороги по ходу руху автомобіля Деу, пішохід здолав п`ятиметрову відстань за t1=3,0; t2=3,2; t3=3,4 с., з відстані 111,9 м до пішохідного переходу з салону авто який керував ОСОБА_3 чітко видно жінку-статиста, в тому числі і через рухаючийся автомобілі, а з відстані 273,9 м. до пішохідного переходу з салону авто який керував ОСОБА_3 жінку-статиста видно у вигляді силуєту. Видимість на заданій ділянці була не обмежена.

З висновку експерта від 21.03.2017 року судової автотехнічної експертизи № 6/10.1-199 (т.2 а.с. 99-101) в якому зазначено такі ж вихідні данні які встановлено з показань свідків, слідчого експерименту та якій знайшли своєї підтвердження в судовому засіданні, вбачається, що у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Деу-Нексія» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.18.2 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 для водія автомобіля «Деу-Нексія» ОСОБА_3 визначалася виконанням ним вимог п.18.2 Правил дорожнього руху України. Дії водія автомобіля «Деу-Нексія» ОСОБА_3 при заданому механізмові події, не відповідали вимогам п.18.2 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору перебувало в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.

З висновку експерта від 26.05.2017 року судової автотехнічної експертизи № 6/10.1-361 (т.2 а.с. 138-141) встановлено, що: наїзд автомобіля «Деу-Нексія» під керуванням водія ОСОБА_3 на пішохода ОСОБА_8 відбувся внаслідок невиконанням водієм ОСОБА_3 вимог п.18.2 ПДР України; дії водія автомобіля «Деу-Нексія» ОСОБА_3 , при заданому механізмові події, не відповідали вимогам п.18.2 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору перебувало в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.

З висновку експерта від 14.03.2017 року за № 819е (т.2 а.с. 32-36) вбачається, що при огляді потерпілої ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої сумісної тупої травми тіла з порушенням свідомості до коми 1-го ступеню та порушенням зовнішнього дихання трахеостомія: -закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступеню з наявністю крові в задньому розі лівого бічного шлуночку з розвитком в посттравматичному періоді субдуральних гігром в обох лобних долях, підапоневротичної гематоми у правій скроневій області, садна в виличній області праворуч; закритої тупої травми грудної клітини з переломами 4-го, 5-го, 6-го та 7-го ребер ліворуч, забію обох легень; закритої хребтової травми з переломами остистих відростків 2-го, 3-го, 4-го та 5-го грудних хребців; закритого вколоченого перелому лівої плечової кістки в області хірургічної шийки та відриву великого бугра зі зміщенням уламків; відкритих багатоуламкових переломів в середній та нижній третині правої великогомілкової та малогомілкової кісток зі зміщенням уламків з рваною раною в нижній третині правої гомілки в місці перелому; рваної рани правого ліктьового суглобу. Виявлені у неї тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої сумісної тупої травми тіла, спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, що діяли в області кінцівок та тулуба, якими могли бути виступаючі частини рухомого транспортного засобу, з послідуючим падінням обстеженої на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди, які отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування в ОКЛМ, тобто і в термін на яку вказує слідчий у постанові. За своїм характером виявлені у потерпілої тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої сумісної тупої травми тіла відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Всі вищеперелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що причинили тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_8 доведена в повному обсязі оскільки в дорожній обстановці, що виникла ОСОБА_3 міг виявити потерпілу в момент її виходу на проїжджу частину, в момент її руху на червоний сигнал світлофору і зобов`язаний був виконати вимоги п.18.2 Правил дорожнього руху України, однак з причин власної недбалості не побачив потерпілу, що призвело до тяжких наслідків, які описано вище і дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

Невизнання обвинуваченим своєї вини розцінюється судом як нерозуміння ним в повному обсязі суті кримінального правопорушення в якому він обвинувачується. Так, він стверджує, що нічого не міг зробити в момент коли виникла для нього небезпека, однак обвинувачення йому висунуто не в тому, що він не вчинив дії задля уникнення небезпеки в момент її виникнення, а в тому, що він об`єктивно спроможний був виявити потерпілу на проїжджій частині, зобов`язаний надати їй дорогу згідно п. 18.2. ПДР, однак в силу злочинної недбалості не зробив цього.

Посилання обвинуваченого на те, що під час слідчого експерименту в момент коли його авто стояло на відстані 111 метрів від перехрестя інших автомобілів не було, а тому він бачив статиста потерпілого, а в момент ДТП автомобілі закривали оглядовість суд не приймає до уваги, так як з додатків до протоколу слідчого експерименту вбачається, що статист потерпіла переходила дорогу саме в той момент коли на проїжджій частині автомобілі стояли.

Необхідно зазначити, що сідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснював, що в районі будівлі Приват Банку він зупинився на червоний сигнал світлофору у третій смузі руху першим до світлофору, зліва від нього стояли один чи два автомобіля, праворуч один автомобіль, а в першій смузі автомобілів не було, однак ці його покази не відповідають дійсності, так як очевидно суперечать показанням свідка ОСОБА_13 , які, в свою чергу, підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_14 та відеозаписами події на яких зображено стоячі автомобілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а також автомобіль ОСОБА_12 , який не зупинявся на світлофорі, а рухався і під`їхав до світлофору коли вже загорявся зелений сигнал

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що на його думку обвинувачений міг не бачити потерпілу за автомобілями Мерседесом Віто та ОСОБА_15 , однак ці показання спростовуються протоколом слідчого експерименту яким чітко встановлена можливість обвинуваченого бачити потерпілу на проїжджій частині.

Посилання представника потерпілого про те, що СД диск з відеозаписом з камери зовнішнього огляду розташованої на фасаді будівлі банку ВТБ є недопустимим доказом, так як отриманий не в порядку передбаченому КПК України, суд вважає необґрунтованим оскільки вказаний доказ надано захисником обвинуваченого (а.с. 67), що не суперечить вимогам ч. 3 ст. 93 КПК України, якою передбачено, що сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом витребування у підприємств копій документів, до яких згідно ст. 99 КПК України відносяться і матеріали відеозапису.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії необережних тяжких, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується з місця роботи, має на утриманні малолітню дитину 2008 року.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, поведінку потерпілої, яка очевидно сприяла ДТП, даним про особу обвинуваченого, останньому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі з застосовуванням додаткового покарання у вигляді позбавленням права керувати транспортними засобами.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

В той же час, враховуючи особу обвинуваченого, те що він вчинив необережний злочин за умови грубого порушення ПДР потерпілою, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, суд вважає, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробовуванням.
Вирішуючи заявлений представником ОСОБА_6 в інтересах позивача ОСОБА_8 цивільний позов про стягнення з Моторно (транспортного) страхового бюро України на її користь матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП в 175 258 гривень 96 копійок, суд приходить до наступних висновків.

В своєму позові (т.1 а.с. 17-20) цивільний позивач просить стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_8 витрати на лікування, а саме, необхідність застосування лікарських препаратів на суму 69 258,96 гривень (т.1 а.с. 24-69), які підлягають стягненню з Моторно (транспортного) страхового бюро України, як страховика цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3 на підставі ст. 23, 24, 41 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також в своєму позові позивача просить стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_8 втрачений заробіток внаслідок втрати працездатності, який вона отримувала якби працювала за період з 13.01.2017 року по 10.07.2017 року а саме 96000 гривень, однак, дослідивши надані позивачем докази, суд вважає за необхідне в задоволенні позову в цій частині відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди здоров`ю третьої особи.
Статтею 23Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим, яка згідно ст. 26 цього ж Закону відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.
Ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.
Тобто, для розрахунку розміру втраченого заробітку суду має бути відомо дві величини: середньомісячний заробіток (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я та ступінь втрати потерпілим професійної працездатності.

Згідно Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України 05.06.2012 № 420 , який підлягає застосуванню в даному випадку за аналогією закону, ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду соціального страхування від нещасних випадків і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я. МСЕК установлює обмеження рівня життєдіяльності потерпілого, визначає професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, причину, час настання та групу інвалідності у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також визначає необхідні види медичної та соціальної допомоги. При цьому при ІІ групі інвалідності ступінь втрати професійної працездатності встановлюється не вище 85%.

В судовому засіданні позивачем надано довідку МСЕК про визнання потерпілої інвалідом ІІ групи, однак не надано доказів ступеню втрати нею працездатності, що не дозволяє на сьогоднішній день визначити розмір втраченого заробітку, а тому в задоволенні позову в цій частині належить відмовити.
При цьому необхідно звернути увагу, що відмова в позові з підстав зазначених вище не позбавляє права позивача звернутись з аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства за умови отримання нею доказів ступеню втрати працездатності.
З аналогічних підстав не підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_3 щомісячних платежів в розмірі 16 000 гривень.
В своєму позові потерпіла просить стягнути з відповідачів на її користь спричинену їй моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень, розподіливши стягнення з МТСБУ в розімрі 10 000 гривень та з ОСОБА_3 в розмірі 90 000 гривень.

Вирішуючи вказані позовні вимоги суд вважає встановленим, що цивільному позивачеві протиправними діями обвинуваченого спричинена моральна шкода, яка виразилась у моральних переживаннях потерпілої в зв`язку ушкодженням здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, порушенням нормальних життєвих зв`язків потерпілої, моральних переживаннях пов`язаних з неможливістю жити життям, якими вона жила раніше, повноцінно працювати, тощо .

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачам суд враховує характер та обсяг душевних та психічних страждань позивача, який важко недооцінити, характер немайнових втрат, обставини описані вище, ступінь вини ОСОБА_3 , дії самої потерпілої, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди, при цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями ОСОБА_3 відповідача в розмірі 70 000 гривень.

Визначаючи особи, які мають нести цивільну відповідальність за спричинену моральну шкоду, суд враховує, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 не була застрахована.
Як вже зазначалось вище, ст. 22, 23, 41 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що МТСБУ має здійснювати виплати в разі відсутності страхування у винної особи, в тому числі і виплату моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я.

Статтею 26-1 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що МТСБУ відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Оскільки загальна сума страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю склала 69 258,96 гривень, а 5 % від цієї суми складає 3462,95 гривень, то саме ця сума підлягає стягненню з МТСБУ на користь позивача.
З ОСОБА_3 підлягає стягненню інша частина моральної шкоди, яка складає 66537,05 гривень.
Питання про речові докази та судові витрати слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, звільнивши його від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк три роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Позовні вимоги ОСОБА_8 до Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 69 258,96 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 3462,95 гривень, а всього 72721,91 гривень.
Позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 66537,05 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_8 відмовити.

Речові докази:

- автомобіль «Деу-Нексія», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_3 ;

- два електронних носія з відео обставинами ДТП 13.01.2017 року зберігати в матеріалах справи;.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення: судово - автотехнічної експертизи № 6/10.1-361 від 26.05.2017 року в розмірі 703 гривень 68 копійок та судово - автотехнічної експертизи № 6/10.1-199 від 21.03.2017 року в розмірі 790 гривень 96 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1