Справа № 403/361/17
Провадження №1-кп/403/63/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2017 року Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді : ОСОБА_1
з участю:
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
потерпілого: ОСОБА_4
представника потерпілого (адвокат): ОСОБА_5
захисника (адвокат): ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
11 червня 2017 року біля 19.00 години ОСОБА_7 на вулиці Івана Франка смт. Устинівка Кіровоградської області, під час сварки на побутовому ґрунті зі ОСОБА_4 , умисно, рукою наніс ОСОБА_4 руками удари в область обличчя, голови, тулуба, коліном ноги в область грудної клітки зліва, згідно висновку судово-медичної експертизи за №134 від 24 липня 2017 року причинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: перелому 7,8,9 ребер зліва по задньо-підпаховій лінії, лівосторонній пневмогематоракс, які мають ознаки середньої тяжкості тілесного ушкодження, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я більше ніж на 21 один день, чим вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе в повному обсязі винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і надав показання, що 11 червня 2017 року біля 17.15 години на вулиці Івана Франка смт. Устинівка, в процесі сварки на побутовому ґрунті, ОСОБА_4 рукою наніс йому удар в область обличчя та причинив тілесне ушкодження. У відповідь на протиправні дії наніс ОСОБА_4 удари коліном правої ноги та два рази рукою в область обличчя та голови, чим причинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження. Цивільний позов прокурора в інтересах Кіровоградської обласної лікарні про стягнення витрат за лікування потерпілого від злочину в сумі 9754.08 грн. визнає в повному обсязі. Цивільний позов ОСОБА_4 визнає частково, в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 7705.46 грн., в частині відшкодування моральної шкоди на суму 1000.00 грн.
Обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе в повному обсязі винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами по кримінальному провадженню.
Показаннями свідка ОСОБА_8 , що 11 червня 2017 року біля 20.00 год. її повідомили, що чоловіка, ОСОБА_4 з тілесними ушкодженнями доставлено до Устинівської ЦРЛ для лікування. В Устинівській ЦРЛ у ОСОБА_4 виявлено перелом трьох ребер та носа. ОСОБА_4 повідомив її, що 11 червня 2017 року біля 19.00 год. на вул. І.Франка у смт. Устинівка, під час сварки на побутовому грунті, тілесні ушкодження причинив йому ОСОБА_7 .
Показаннями свідка ОСОБА_9 , що 11 червня 2017 року біля 22.00 год. її повідомили, що сина ОСОБА_4 з тілесними ушкодженнями доставлено до Устинівської ЦРЛ для лікування. В Устинівській ЦРЛ у ОСОБА_4 виявлено перелом трьох ребер та носа. ОСОБА_4 повідомив її, що 11 червня 2017 року біля 19.00 год. на вул. І.Франка у смт. Устинівка, під час сварки на побутовому грунті, тілесні ушкодження причинив йому ОСОБА_7 . Показаннями свідка ОСОБА_10 , що 11 червня 2017 року біля 18.00 год. до її житлового будинку на автомобілі приїхали ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . Сварки та бійки між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 не бачила. Через деякий час ОСОБА_4 повідомив її, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 він отримав тілесні ушкодження, можливо у вигляді перелому ребер, у нього на обличчі була кров.
Показаннями свідка ОСОБА_12 , що 11 червня 2017 року приблизно о 18.00 год. на вулиці І. Франка у смт. Устинівка зустрів ОСОБА_4 , у якого були тілесні ушкодження на обличчі, йому було погано. Допоміг ОСОБА_4 дійти до будинку. ОСОБА_4 повідомив його, що що 11 червня 2017 року біля 19.00 год. на вул. І.Франка у смт. Устинівка, під час сварки на побутовому грунті, тілесні ушкодження причинив йому ОСОБА_7 .
Показаннями свідка ОСОБА_11 , що 11 червня 2017 року біля 17.15 години на вулиці Івана Франка смт. Устинівка, в процесі сварки на побутовому ґрунті ОСОБА_4 рукою наніс ОСОБА_7 удар в область обличчя та причинив йому тілесне ушкодження. У відповідь ОСОБА_7 наніс йому удари коліном правої ноги в область обличчя та голови, чим причинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження.
Показаннями свідка ОСОБА_13 , що 11 червня 2017 року біля 17.15 години на вулиці Івана Франка смт. Устинівка між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 була бійка. Після бійки ОСОБА_4 скаржився на біль в грудях та мав розмову ОСОБА_11 про вчинені протиправні дії її сина щодо нього.
Показаннями свідка ОСОБА_14 , що 11 червня 2017 року біля 17.15 години на території домоволодіння по вулиці Івана Франка смт. Устинівка, ОСОБА_10 подавала воду ОСОБА_4 , щоб змив з обличчя кров. У ОСОБА_4 на обличчі були тілесні ушкодження.
Висновком судово-медичної експертизи за №134 від 24 липня 2017 року (а.кр.пр.37-38), що згідно медичної документації у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: перелому 7,8,9 ребер зліва по задньо - підпаховій лінії, лівосторонній пневмогематоракс, які мають ознаки середньої тяжкості тілесного ушкодження, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я більше ніж на 21 один день. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути в термін, що зазначений в обставинах постанови. Тілесні ушкодження мають загальні ознаки дії тупого предмета. Враховуючи локалізацію вказаних тілесних ушкоджень малоймовірно, що дані ушкодження могли виникнути внаслідок падіння з висоти власного росту. Діагноз перелом кісток носа при оцінці ступеня тяжкості не враховувався. Для уточнення наявності та розповсюдження травматичних змін і відповідність вказаному терміну рекомендовано МСТ кісток обличчя.
Показання обвинуваченого ОСОБА_7 про протиправні дії щодо нього, вчинені ОСОБА_4 у вигляді нанесення удару рукою в область голови суд оцінює критично, як спосіб захисту. Показання обвинуваченого ОСОБА_7 в цій частині не підтверджуються ніякими дослідженими під час судового розгляду доказами та матеріалами кримінального провадження і спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_4 та допитаних під час судового розгляду свідків. До показань свідка ОСОБА_11 про протиправні дії щодо її сина ОСОБА_7 , вчинених ОСОБА_4 у вигляді нанесення ним удару ОСОБА_7 в область обличчя суд оцінює критично, як спосіб захисту ОСОБА_7 , так як ОСОБА_11 та ОСОБА_7 перебувають у родинних відносинах (матір та син). Показання свідка ОСОБА_11 не підтверджуються іншими дослідженими під час судового розгляду доказами та матеріалами кримінального провадження.
Аналізуючи зібрані по кримінальному провадженню докази та оцінюючи їх сукупно, суд вважає, що в судовому засіданні встановлено вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто, умисного тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя в момент заподіяння, і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто, кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
При обранні міри покарання враховується характер та ступінь небезпеки вчиненого кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України, яке відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_7 і обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність.
Обвинувачений ОСОБА_7 по кримінальному провадженню характеризується посередньо.
Обставинами, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_7 вважається: щире каяття, раніше не судимий.
Обставин, які обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_7 - не встановлено.
Обвинуваченому ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне призначити міру покарання, не пов`язану з ізолюванням від суспільства, із застосуванням ст.75 КК України - про звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, з врахуванням обставин кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який розкаюється, раніше не судимий. Під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_7 не було вчинено ніяких дій щодо надання потерпілому ОСОБА_4 матеріальної чи іншої допомоги для його лікування, що визнається, як щире каяття. Обвинувачений ОСОБА_7 під час судового розгляду кримінального провадження розкаявся у вчинених протиправних діях щодо потерпілого ОСОБА_4 . При встановлених обставинах, суд вважає, що відсутні підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання у виді виправних робіт.
Частинами 1,2,3 ст.22, ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року за №3 встановлено, що вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.
Частинами 1,2,3 ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Абзацом 3 п.2, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. №4, встановлено, що стосовно до ст.28 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК) потерпілий, тобто особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду (ст.49 КПК), вправі пред`явити цивільний позов про стягнення моральної шкоди в кримінальному процесі або в порядку цивільного судочинства. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Частинами 1 ст.1206, ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Пунктами 1,2,3 Порядку обчислення розмiру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стацiонарне лiкування потерпiлого вiд злочинного дiяння та зарахування стягнених з винних осiб коштiв до вiдповiдного бюджету i їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року за №545 встановлено, що згідно із статтею 1206 Цивільного кодексу України кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат.
Якщо злочин вчинено неповнолітньою особою або суспільно небезпечне діяння вчинено малолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 зазначеного Кодексу. Сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» від 07 липня 1995 року за №11 встановлено, що судам слiд мати на увазi, що питання про вiдшкодування витрат на стацiонарне лiкування потерпiлого вирiшується згiдно з "Порядком обчислення розмiру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стацiонарне лiкування потерпiлого вiд злочинного дiяння та зарахування стягнених з винних осiб коштiв до вiдповiдного бюджету i їх використання", затвердженим постановою Кабiнету Мiнiстрiв України №545 вiд 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштiв, що пiдлягає вiдшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лiкуваннi потерпiлий, з урахуванням кiлькостi лiжко-днiв, проведених ним у стацiонарi, та щоденної вартостi його лiкування. Термiн i обгрунтованiсть перебування потерпiлого вiд злочину на стацiонарному лiкуваннi визначається на пiдставi даних лiкувального закладу, де вiн перебував на лiкуваннi. До справи має бути приєднана довiдка - розрахунок бухгалтерiї цього закладу iз записом про вартiсть одного лiжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лiкування потерпiлого. Витраченi на стацiонарне лiкування кошти пiдлягають вiдшкодуванню у повному обсязi i зараховуються до вiдповiдного державного бюджету залежно вiд джерел фiнансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якiй належить останнiй.
Цивільний позов прокурора Устинівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної лікарні до ОСОБА_7 про стягнення відшкодування матеріальної шкоди в сумі 9754,08 грн. підлягає задоволенню, як обґрунтований, так як згідно письмового документу Кіровоградської обласної лікарні від 16 серпня 2017 року ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з 13 червня по 03 серпня 2017 року, тобто 21 ліжко-день, вартість лікування по фактичним витратам медичного закладу складає на загальну суму 9754,08 грн.
По кримінальному провадженню потерпілим ОСОБА_4 та захисником (адвокатом) ОСОБА_5 подано договір про надання юридичних послуг адвоката, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та квитанцію про оплату ОСОБА_4 витрат на правову допомогу в сумі 4000.00 грн.
Пунктом 1 ч.1 ст.118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються із: витрат на правову допомогу.
Під час судового розгляду кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 та захисником (адвокатом) ОСОБА_5 подано звернення до суду про стягнення з ОСОБА_7 витрат на правову допомогу в сумі 4000.00 грн., які підлягають задоволенню відповідно до ч.1 ст.124 КПК України, так як у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
По кримінальному провадженню речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_7 визнати винним і призначити покарання по ч.1 ст.122 КК України до позбавлення волі на один рік, із застосуванням ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на один рік шість місяців.
Строк покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з моменту проголошення вироку.
Міру запобіжного заходу по кримінальному провадженню у відношенні ОСОБА_7 не обрано.
Відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки: повідомляти органи пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи пробації.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.
По кримінальному провадженню речові докази відсутні.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області через Устинівський районний суд на протязі тридцяти днів з дня проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Устинівського
районного суду ОСОБА_1