У Х В А Л А
27 вересня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України,
зареєстрованого та проживаючого за адресою:

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України,
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України,
зареєстрованого та проживаючого за адресою:

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 19 серпня 2017 року обвинувальний акт, яким ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України та ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України, повернуто прокурору.
За доводами апеляційної скарги прокурора, судове рішення про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України є невмотивованим.Апелянт вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, оскільки містить формулювання обвинувачення, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та правову кваліфікацію.
Прокурор вважає, що посилання суду на те, що в обвинувальному акті не зазначено, якою саме частиною 1 чи 2 ст. 369 КК України вчинене обвинуваченими діяння, що б дозволило кваліфікувати їх дії за ч. 3 цієї статті, не відповідає фактичним обставинам провадження. Апелянт зазначає, що в обвинувальному акті вказано, що дії ОСОБА_5 кваліфікуються як підбурювання до пропозиції надання та підбурювання до надання службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь якої дії з використанням наданого їй службового становища, тобто злочин передбачений ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України. Прокурор звертає увагу на те, що з формулювання вбачається, що мова йде про ч. 1 ст. 369 КК України, оскільки ч. 2 ст. 369 КК України передбачено відповідальність за повторне вчинення дій, а в обвинувальному акті такої кваліфікуючої ознаки як повторність відсутні, тому вважає, що зрозумілим і логічним є факт кваліфікації злочину, виходячи з об`єктивної сторони ч. 1 ст. 369 КК України.
Крім того, апелянт зазначає, що висновок суду про відсутність даних про співучасника, якого було схилено до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, про виконавця та службову особу, яка займає відповідальне становище і якій надавалася неправомірна вигода чи надавалась вона взагалі, не вказано мотив скоєння злочину, є помилковим. Прокурор звертає увагу на те, що в обвинувальному акті вказано, що 23 березня 2017 року в 18 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, неподалік будинку № 18 в салоні автомобіля «Мітсубісі», номерний знак НОМЕР_1 , маючи намір вирішити питання про закриття кримінального провадження, фігурантом якого він є, під час спілкування з ОСОБА_10 , який перебуває на посаді оперуповноваженого, умисно, з метою уникнення кримінальної відповідальності вчинив дії, спрямовані на підбурювання ОСОБА_10 до пропозиції надання ним неправомірної вигоди в розмірі 200 доларів США слідчому ОСОБА_11 . Тобто, апелянт зазначає, що ОСОБА_10 є виконавцем злочину.
Прокурор також не погоджується з вказівкою суду першої інстанції на те, що потрібно встановити факт того, що особа саме схилила до вчинення злочину, а не намагалась схилити іншого співучасника до вчинення злочину, оскільки для доведення злочину до кінця ОСОБА_6 та ОСОБА_5 необхідним був власне факт передання грошей ОСОБА_10 для надання неправомірної вигоди ОСОБА_11 .
Апелянт звертає увагу на те, що судом вказано, що обвинувальний акт не містить повної та детальної інформації щодо пред`явленого обвинувачення, що, на думку апелянта, є необґрунтованим, оскільки питання правильності та повноти обвинувачення не є предметом підготовчого судового засідання, а встановлюється судом під час судового розгляду.
Крім того, суд першої інстанції вказав, що реєстр матеріалів досудового розслідування (далі Реєстр) не містить повних відомостей про прийняті процесуальні дії та рішення, проте суд не зазначив, в якій саме частині Реєстр не відповідає вимогам, що позбавляє прокурора можливості усунути виявлені недоліки.
З огляду на викладене, прокурор просить скасувати ухвалу суду та призначити нове підготовче судове засідання в суді першої інстанції.
Ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акта вмотивована тим, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскількине містить детально сформульованого обвинувачення, зокрема ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні дій, спрямованих на підбурювання ОСОБА_10 до пропозиції надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище за вчинення такою особою в інтересах ОСОБА_5 дій з використанням її службового становища, а саме закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 309 КК України і його дії кваліфіковано за ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України. Проте, суд вказав, що в обвинувальному акті не зазначено, якою саме частиною (першою чи другою) вказаної статті, передбачено вчинене обвинуваченими діяння, що б дозволило кваліфікувати його за ч. 3 вказаної статті, тобто обвинувачення не містить повної та детальної інформації, що суперечить п. 13 ч. 1, ст. 3, ч. 4 ст. 110, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Іншою підставою повернення обвинувального акта є те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України, проте органом досудового слідства не конкретизовано, якого співучасника було схилено до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, а саме не вказано хто ж є виконавцем злочину.

Суд, повертаючи обвинувальний акт вказав, що в ньому не зазначено в який спосіб (шляхом умовлянням, підкупу, погрози, примусу або іншим чином) обвинувачені схилили іншого співучасника ( ОСОБА_10 чи якусь іншу особу) до вчинення злочину, не вказано службову особу, яка займає відповідальне становище і якій надавалася неправомірна вигода та чи надавалася вона взагалі, не вказано мотив скоєння злочину.
Крім того, суд також звернув увагу на те, що Реєстр не відповідає вимогам закону, оскільки він не містить повних відомостей про прийняті процесуальні дії та рішення під час досудового розслідування з огляду на вимоги, передбачені ст. 109 КПК України.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу суду скасувати та призначити підготовче судове засідання в суді першої інстанції, обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого судового засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.
Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальнийакт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд вказав, що останнім не в повній мірі дотримані вимоги закону, зокрема обвинувальний акт не містить детально сформульованого обвинувачення та чіткої правової кваліфікації.
Колегія суддів вважає, що такий висновок суду на стадії підготовчого судового засідання є передчасним.
Відповідно до положень ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні не вирішуються питання про доведеність чи відсутність вини обвинуваченого та про правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки це питання є предметом судового розгляду, а завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення його проведення.
Колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд вийшов за межі тих питань судового провадження, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. ст. 36, 40 КПК України, слідчий, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Отже, ніхто їх не може примусити викласти в обвинувальному акті фактичні обставини, формулювання обвинувачення так, як це вважає суд, сторона захисту чи потерпілий.
Відповідно до ст. 62 Конституції України,усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд, повертаючи обвинувальний акт, вказав як на недолік відсутність в Реєстрі повних відомостей про прийняті процесуальні дії та рішення під час досудового розслідування.
Колегія суддів зазначає, що кримінальним процесуальним законом передбачено повернення обвинувального акта прокурору лише в разі його невідповідності ст. 291 КПК України, а не Реєстру.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для повернення обвинувального акта прокурору немає, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404 ,407, 418, 419 КПК колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 19 серпня 2017 року про повернення обвинувального акта прокурору в кримінальному провадженні № 0000566 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів,передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3