Ухвала
Іменем України
26 грудня 2017 р.

м. Київ
Справа № 332/1060/16-к
Провадження № 51-94 ск 17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (друга палата):

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 03 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2017 року ОСОБА_5 засуджено:
за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі частин 1, 4 ст. 70 КК ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Вирішено питання щодо цивільних позовів та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 03 жовтня 2017 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, що подає скаргу.

Проте, всупереч наведеним приписам процесуального закону у поданій скарзі не міститься належного обґрунтування необхідності зміни чи скасування судових рішень на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 412, 370, 419 цього Кодексу. Зокрема, скаржник має вказати, які саме норми кримінального процесуального закону було порушено судами першої та апеляційної інстанцій та як саме ці порушення (на думку захисника) вплинули на законність і обґрунтованість постановлених судових рішень.

Крім того, вимоги до суду касаційної інстанції не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги, оскільки не є конкретними. Вступна та прохальна частини скарги не узгоджуються між собою, з касаційної скарги не вбачається яке рішення має ухвалити касаційний суд стосовно ухвали апеляційного суду, що позбавляє можливості належно визначитись з предметом оскарження.

Також, до касаційної скарги не додано додатків в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження, чим порушено вимоги ч. 6 ст. 427 КПК України.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання цієї ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 03 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3