Справа № 211/2369/16-к
Провадження № 1-кп/211/180/18
В и р о к

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000549 відносно:
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, дітей неповнолітніх на утриманні не має, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1.27.06.2006 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст. 185 ч.1, 186 ч.2, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, напідставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

2.10.09.2009 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст. 296 ч.2,71 ч.1 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

3.12.08.2013 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст.185 ч.1 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень;

4.19.02.2015 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки. На підставі ухвали від 19.05.2016 року Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу випробувальний термін покарання згідно вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19.02.2015 року скасовано,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, суд
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово судимий, маючи не відбутий строк покарання, не зняту та не погашену в законному порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову повторно вчинив корисливий злочин при наступних обставинах.
05.03.2016 року о 22-00 годині ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку № 2 по вул. Симонова в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, побачив раніше не знайомого ОСОБА_8 , який рухався в попутному напрямку, розмовляючи по мобільному телефону. Реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, переслідуючи корисливу мету, повторно, ОСОБА_6 наздогнав ОСОБА_8 та застосував до останнього фізичне насильство, яке виразилося в нанесені удару не встановленим слідством предметом в потиличну область голови, від чого останній, не втримавшись на ногах, впав на землю. Продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення майна потерпілого, ОСОБА_6 став наносити удари взутою ногою в область тулуба ОСОБА_8 , який знаходився в положення лежачі на землі, після чого відкрито, шляхом ривку з руки, викрав належний йому мобільний телефон торгової марки «Леново А-390» імеі НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з двома сим-картами: оператора «Київстар» № НОМЕР_3 та оператора «МТС» № НОМЕР_4 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 563 від 25.03.2016 року становить 1 900,32 гривні. Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь, спричинивши майновий збиток потерпілому ОСОБА_8 на суму 1 900,32 гривень та фізичний біль.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, не визнав повністю. Пояснив, що 05.03.2016 року він зустрів Пробкіна, вони стали біля магазину «Продукти», що по вул. Симонова у м. Кривому Розі. Повз проходив потерпілий, він попросив у нього цигарку, на що останній сказав «Иди работай», вони почали розмовляти на підвищених тонах. Потерпілий був п`яний, намагався вдарити його, але не зміг, потім він вдарив потерпілого один раз та той впав, у нього випав мобільний телефон, який він підняв. Потім він разом з ОСОБА_9 пішли в одну сторону, а потерпілий в іншу. Він взяв телефон потерпілого, щоб потім його йому віддати, так як останній був дуже п`яний. Через декілька днів він зустрів потерпілого та пояснив йому, що його мобільний телефон впав та зламався, та він міг його безкоштовно відремонтувати. Телефон повернутий потерпілому. В останньому слові ОСОБА_6 вину визнав у повному обсязі, у вчиненому розкаюється.
Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що 05.03.2016 року він йшов додому та розмовляв по телефону, у цей час його вдарили по голові та він впав, потім забрали телефон. Коли він падав, то побачив обличчя ОСОБА_10 , а ОСОБА_9 побачив, коли вони втікали. Потім біля «АТБ», через 1-1,5 години він зустрів ОСОБА_9 , який сказав йому, що телефон взяв ОСОБА_10 , та сказав йому, де живе останній. Він з ОСОБА_9 прийшли за цією адресою, але там нікого не було. Він сам шукав обвинуваченого 2-3 дні, зустрів його біля «АТБ», він вибачився та пообіцяв віддати телефон, потім віддав телефон на наступний день. Телефон повернув відремонтований. Коли обвинувачений разом з свідком утікали, він їм кричав, щоб повернули мобільний телефон. До районного відділу поліції звернувся в цей же день. Просив суд суворо обвинуваченого не наказувати, претензій до нього не має.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 суду пояснив, що він рік назад приїхав до своєї співмешканки, вони випили з ОСОБА_12 . Йшов з «АТБ», пили спиртні напої, була пляшка з-під пива. Потерпілого він не знає, де в нього знаходився телефон не бачив. ОСОБА_10 почав бити потерпілого, потім він побачив, що обвинувачений йде з телефоном, останній втік до себе додому. Він нічого не зрозумів та, коли обвинувачений побіг, той побіг за ним. Він потім показав потерпілому, де живе ОСОБА_10 , у подвір`ї будинку 8 вони розійшлися. Коли він знову зустрівся з ОСОБА_10 , то в останнього вже не було телефону. Він побачив у ОСОБА_10 телефон, коли останній утікав. Сам момент, коли ОСОБА_10 забирав телефон у потерпілого, він не бачив, бачив телефон, коли той тікав. Він бачив, як ОСОБА_10 вдарив потерпілого пляшкою по голові та інші удари: 2 рази в голову, 2 рази в грудну клітку, коли той лежав.
Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення також підтверджується поясненням потерпілого ОСОБА_8 , показами свідка ОСОБА_11 , а також матеріалами кримінального провадження:
-витягами з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 06.03.2016 р. (а.с. 19-20),
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 06.03.2016 року від потерпілого ОСОБА_8 (а.с. 21),
-протоколом огляду місця події з фототаблицями від 06.03.2016 року (а.с. 26, 27),
-протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицями від 20.04.2016 року з потерпілим ОСОБА_8 (а.с. 35-38),
-протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицями від 12.04.2016 року з свідком ОСОБА_11 (а.с. 40-45),
-розпискою ОСОБА_8 від 10.03.2016 року щодо надання на огляд мобільного телефону торгової марки «Леново А-390» (а.с. 46),
-протоколом огляду з фототаблицями від 10.03.2016 року мобільного телефону торгової марки «Леново А-390» (а.с. 47, 48),
-розпискою ОСОБА_8 від 10.03.2016 року щодо повернення йому мобільного телефону торгової марки «Леново А-390» (а.с. 49),
-постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 10.03.2016 року (а.с. 50),
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2016 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 за фотознімком впізнав в особі, яка відкрито викрала в нього мобільний телефон, ОСОБА_6 (а.с. 51-53),
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2016 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 за фотознімком впізнав в особі, яка знаходилась разом з особою, яка відкрито викрала в нього мобільний телефон, ОСОБА_11 (а.с. 54-56),
-постановою про призначення судово-медичної експертизи від 10.03.2016 року (а.с. 58),
-висновком експерта № 490 від 18.03.2016 року відносно потерпілого ОСОБА_8 (а.с. 59, 60),
-постановою про призначення експертизи від 06.03.2016 року (а.с. 61),
-висновком судово-товарознавчої експертизи № 563 від 25.03.2016 року (а.с. 62-65).
Зібрані у справі докази, свідчать про те, що органи досудового розслідування дії обвинуваченого вірно кваліфікували за ст. 186 ч. 2 КК України за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Суд, при визначені покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винуватого, який за місцем проживання характеризується посередньо , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває, раніше неодноразово судимий, тяжких наслідків від злочину не настало, шкода відшкодована на стадії досудового слідства, обставини, що пом`якшують покарання згідно вимог ст. 66 КК України не встановлено. Обставини, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжують покарання рецидив злочинів.

Враховуючи вищевикладене, особу обвинуваченого, думку потерпілого відносно покараня, суд вважає, що покарання повинно бути обрано у виді позбавлення волі, так як обвинувачений вчинив новий злочин в період іспитового строку, тобто на шлях виправлення не став, що свідчить про відсутність підстав вважати, що його перевиховання та виправлення можливо досягти без ізоляції від суспільства .

При цьому, остаточне покарання ОСОБА_6 необхідно призначити за правилами ст. 71 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Обвинувачений ОСОБА_6 був засуджений 19.02.2015 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки. На підставі ухвали від 19.05.2016 року Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу випробувальний термін покарання згідно вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19.02.2015 року скасовано (а.с. 101-102 копія ухвали).

Таким чином, суд вважає за необхідне до обраного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Витрати на проведення експертизи по справі відсутні.

Питання про речові докази, слід вирішувати відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_8 не заявлявся.

В рамках даного кримінального провадження відносно ОСОБА_6 з 19 05 2016 року обраний запобіжний захід тримання під вартою ухвалою Довгинцівського районого суду м. Кривого Рогу від 19 05 2016 року ( а.с. 81-82 ) . Надалі відповідно до ухвали Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 19 05 2016 року відбував покарання за попереднім вироком та був тимчасово залишений за Довгинцівським райнним судом до розгляду даного кримінального провадження ухвалою суду від 21 09 2016 року.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України.
Призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі за ч. 2 ст. 186 КК України строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.02.2015 року у виді 6 місяців позбавлення волі і остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 ( чотирьох ) років 6 міс. позбавлення волі.
На підставі статті 72 частини 5 Кримінального Кодексу України початок строку відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з 19.05.2016 року, зарахувавши в строк відбування покарання період з 19.05.2016 року по 20.06.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, період з 21.06.2017 року по день набрання вироку законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речовий доказ - мобільний телефон торгової марки «Леново А-390» переданий потерпілому ОСОБА_8 , вважати переданим за належністю.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1