Справа № 159/2725/17
Провадження № 1-кп/159/251/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

представика потерпілої ОСОБА_5

при секретарі судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області у кримінальному провадженні № 0000028 від 20.032017 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Цвир Любешівського району, Волинською області, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, яка є вдовою, пенсіонеркою, проживає в АДРЕСА_1 , судимою згідно вироку Ковельського міськрайонного суду за ст. 126 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 680,00 грн., у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого за ч. 1 ст. 162 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 02 листопада 2016 року близько 06 год.30 хвилин, з метою з`ясування обставин із ОСОБА_7 з приводу вигрібної ями, відігнула та погнула металеву сітку, яка слугувала парканом вказаного будинку, після чого без будь якого дозволу та всупереч заборони власника будинку ОСОБА_8 , незаконно проникла на подвір`я будинку АДРЕСА_2 та в подальшому пошкодила двері та стіни будинку, чим порушила право ОСОБА_8 на недоторканість земельної ділянки, належної останній згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 055187 від 23.08.2005 року.

Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст.162 КК України.

Своїми умисними діями, яки полягають у незаконному проникненні до іншого володіння особи, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст.162 КК України.

Вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України повністю підтверджується зібраними в справі доказами.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину визнала повністю у вчиненому щиро розкаюється та показала, що між нею та чоловіком потерпілої ОСОБА_7 , досить тривалий час існує конфлікт з приводу вигрібної ями, яку вона розташувала на свої частині прибудинкової території і яку останній напередодні засипав землею . В неї стався нервовий зрив. В подальшому обвинувачена ОСОБА_3 вказала , що 02 листопада 2016 року близько 06 год.30 хвилин, вона відігнула металеву сітку біля будинку АДРЕСА_2 , і без будь якого дозволу проникла на подвір`я будинку, а підійшовши до вікон будинку потерпілої і почала кликати на вулицю ОСОБА_7 , щоб з`ясувати для чого він засипав її вигрібну яму. Ніхто з будинку не вийшов, і вона вийшовши з двору на вулицю взяла в руки пісок і камінь та стала кидати в сторону будинку.

Заявлений потерпілою цивільний позов про відшкодування майнової шкоди не визнає, а про відшкодування немайнової (моральної) шкоди, заподіяної злочином, визнала частково в межах 2000,00 грн.

Потерпіла ОСОБА_8 суду показала , що в ніч з 01 на 02 листопада 2016 року вона зі своїм чоловіком ночували на квартирі свого батька, що розміщена в АДРЕСА_3 . За своїм місцем проживання по АДРЕСА_2 ночував її син. Близько 06 год. 30 хв. 02 листопада 2016 року до чоловіка зателефонував син та повідомив про те, що наносять шкоду їхньому будинку. Відразу поїхали додому та по дорозі чоловік викликав працівників поліції

Обставини, викладені обвинуваченою, потерпілою повністю підтверджуються відеозаписом з камери відеоспостереження, що ведеться над входом будинку АДРЕСА_2 , який було переглянуто в судовому засіданні.

Зокрема, при перегляді даного відеозапису судом встановлено, що ОСОБА_3 02.11.2016 року о 6 год.30 хвилин відігнула металеву сітку біля будинку АДРЕСА_2 , і без будь якого дозволу проникла на подвір`я будинку, а підійшла до вікон будинку потерпілої почала кричати та кликати на вулицю ОСОБА_7 . Ніхто з будинку не вийшов, і вона вийшовши з двору на вулицю стала кидати в сторону будинку, а в подальшому знову підходила до будинку і кидала невстановленими предметами в стіни будинку.

Лазерний диск з даним відеозаписом у встановленому КПК України порядку був оглянутий слідчим та долучений до кримінального провадження як речовий доказ, про що свідчать протокол огляду предмету від 14.06.2017 року з фототаблицями та постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речового доказу від 14.06.2017 року.

Копією свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна від 21.08.2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно стверджується, що будинок АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_8 .

Копією державного акта на право власності на земельну ділянку від 23.08.2005 року стверджується, що земельна ділянка по АДРЕСА_2 площею 0,0824 га належить на праві приватної власності ОСОБА_8 .

Суд визнає здобуті по даній справі докази допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено. Про визнання будь-яких доказів недопустимими учасниками судового провадження не заявлялось.
З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 162 КК України.

Таким чином обвинувачена ОСОБА_3 своїми умисними діями, яки полягають у незаконному проникненні до іншого володіння особи, вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст.162 КК України .

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та особу винної у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин справи.

Так суд враховує, що обвинуваченою вчинено невеликої тяжкості кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 162 КК України (ст. 12 КК України).

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину , які полягають у тому, що обвинувачена визнала свою вину та детально дала покази з приводу обставин вчиненення нею кримінального правопорушення

Суд враховує також те, що обвинувачена ОСОБА_3 хоча раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, в цілому позитивно характеризується по місцю проживання, на диспансерному обліку в психіатра та нарколога не перебуває, є пенсіонером за віком , має захворювання серцево-суддиної системи

Суд також прийшов до висновку, що обставини , які б обтяжували б покарання обвинуваченій ОСОБА_3 відсутні.

Орган досудового розслідування в обвинувальному акті вказав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_3 вчинення нею злочину щодо особи похилого віку,.

Суд вважає, що в судовому засіданні дана обтяжуюча обставина не доведена, оскільки обвинувачена ОСОБА_3 є значно старшою за потерпілу, потерпіла не досягла віку 60 років, і якого саме віку потерпіла обвинуваченій не відомо.

За таких обставин суд виключає дану обтяжуючу обставину із обвинувачення ОСОБА_3 .

З врахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових злочинів, необхідним і достатнім покаранням є покарання, у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 162 КК України.

На глибоке переконання суду, виходячи з принципів справедливості, індивідуалізації та законності, таке покарання обвинуваченій відповідає характеру вчинених дій, ступеню тяжкості скоєного та даним про її особу, а також буде справедливим, необхідним і остатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень (злочинів).

Запобіжний захід щодо обвинуваченої в ході досудового розслідування не обирався.

Підстав для застосування таких заходів до набрання вироком законної сили судом не вбачається, виходячи із даних про особу обвинуваченої та її належної поведінки.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченої ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди в сум 22002,40 грн. і немайнової (моральної шкоди), заподіяної злочином в сумі 500000,00 грн., суд прийшов до наступних висновків.

В обґрунтування матеріальної шкоди позивачка надала локальний кошторис на будівельні роботи та договір від 14 листопада 2017 року, яким обґрунтовує вартість демонтажу , установки та заміни дверей, вартість утеплення мінеральними плитами, улаштування цементної стяжки, облаштування поверхонь плиткою, улаштування бетонного покриття.

Органом досудового слідства майнова шкода не визначалась, оскільки ст. 162 КК України не передбачає настання таких наслідків.

Згідно ст.127 ч.2 КК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Суд вважає, що в даному випадку шкода не завдана безпосередньо кримінальним правопорушенням, але випливає з правовідносин та наслідків,які настали після вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення.

Згідно ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Згідно ст.60 ч.2 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В ході судового розгляду жодна із сторін не побажала призначати у справі судово товарознавчу експертизу і не заявляли клопотання про це.

Суд за таких обставин вирішив позов про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 1742,71 грн., спричинену необхідністю усунути пошкодження стін будинку , улаштування цементної стяжки в місці пошкодження, облаштування поверхонь плитками в місці пошкодження, улаштування бетонного покриття в місцях пошкодження в розмірі визначеному локальним кошторисом на будівельні роботи № 2 1 1, який подала сторона потерпілої.

В той же час суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимоги ОСОБА_8 про відшкодування вартості демонтажу і установки дверної коробки та вартості дверей, оскільки позивачем не подано доказів, яки і доводять, що двері настільки пошкодженні, що їх вже не можна використовувати і вони потребують заміни та не подала доказів про вартість пошкоджених дверей та про вартість для усунення пошкоджень цих дверей.

Як вбачається із фотографії вхідні двері ОСОБА_8 мають чотири незначні пошкодження лакового покриття, і тому підстав для задоволення вимоги про відкодування матеріальної шкоди щляхом стягнення з відповідачки повної вартості нових дверей вартості у суда не має, оскільки позивачка продовжує ними користуватись і на даний час.

Суд також не задовольняє вимоги ОСОБА_8 про відшкодування їй податку на додану вартість в сумі 3667,07 грн., оскільки позивачкою не подано доказів про те, що така сума нею сплачена за ремонтні роботи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає переконливими твердження потерпілого про те, що внаслідок дій обвинуваченої їй завдана моральна шкода.

Моральна шкода, яка заподіяна потерпілій ОСОБА_8 полягає у душевних стражданнях, які вона змушена терпіти через псування зовнішнього вигляду будинку, адже майно станом на сьогодні перебуває в пошкодженому стані, внаслідок чого псується, а усвідомленя того, що дії обвинуваченої були навмисними, примушує щодня її жити у страху, що це може повторитись.

Суд вважає, що протиправні дії обвинуваченої безумовно і беззаперечно прямо зумовили для позивача вказану моральну шкоду, що не може бути спростовано.

Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала потерпіла , а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди для потерпілого у сумі 3000,00грн., тобто в меншій сумі, ніж просив позивач.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Арешт на майно ОСОБА_3 не накладався.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот

п ятдесят) гривень 00 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і немайнової (моральної) шкоди, заподіяної злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_8 3000 (три тисячі) гривень у відшкодування заподіяної немайнової (моральної) шкоди, 1742 (одна тисяча сімсот сорок дві) грн.71 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 640 (шістсот сорок) грн. судових витрат.

В решті позову відмовити.
Речовий доказ лазерний диск з відеозаписом з камери відоспостереження, який долучено до матеріалів справи, - залишити при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий:ОСОБА_1